Дата документу Справа № 335/2317/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/778/243/17 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 3352317/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2017 року про накладення арешту на майно,

встановила:
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2017 року частково задоволено клопотання слідчого про арешт майна та накладений арешт на шість тисяч доларів США, що належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Донецька, громадянину України, з вищою освітою, який працює директором ДП «СГП «Запорізьке», має малолітню дитину 2013 року народження, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не судимому, підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, що були вилучені 19.02.2017 року.

У решті задоволення клопотання слідчого відмовлено.

Слідчий суддя послався на те, що 6 000 доларів США, не є сумісно набутим майном подружжя, оскільки гроші були отримані від продажу особистої приватної власності підозрюваного, яке було придбано до укладення шлюбу з ОСОБА_9 , у зв`язку з чим, з метою забезпечення конфіскації майна, задовольнив клопотання слідчого в цій частині, а оскільки слідчим не доведено, що мобільні телефони мають будь-яке доказове значення для розслідування кримінального провадження, слідчий суддя відмовив в цій частині клопотання слідчого.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу від 23.02.2017 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про арешт майна щодо ОСОБА_8 .

Захисник послався на те, що він не пояснював у судовому засіданні, як це вказав слідчий суддя, про те, що гроші є сумісним майном подружися, а тому клопотання слідчого не підлягає задоволенню.

Також захисник зазначив, що він пояснював у судовому засіданні з приводу того, що грошові кошти, які були вилучені під час затримання підозрюваного, є коштами, що отримані від продажу житлового будинку АДРЕСА_1 за договором від 17.10.2016 року та від продажу земельної ділянки за договором від 17.10.2016 року, а тому останні не відносяться до доказів вчинення кримінального правопорушення, і підстави для їх арешту - відсутні.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що грошові кошти, які були вилучені під час затримання ОСОБА_8 на контрольному пункті в`їзду-виїзду «Чонгар», є грошовими коштами, які не мають жодних підозр вважати, що вони є доказом злочину, через їх набуття за вищезазначеними договорами, у зв`язку з чим, клопотання слідчого про арешт майна - є недоведеним, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню згідно з приписами ст. 409 КПК України.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, захисника та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора із запереченнями стосовно апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, у провадженні слідчого управління ГУ НП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000044, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Слідчий слідчого управління ГУ НП в Запорізькій області, за погодженням з прокурором, звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про арешт майна по цьому кримінальному провадженню, мотивуючи вимоги тим, що грошові кошти в розмірі 6 000 доларів США, що належать ОСОБА_8 , підлягають арешту з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, та конфіскації майна як виду покарання, а мобільні телефони підлягають арешту як

речові докази.

На підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2017 року частково задоволено клопотання слідчого та накладений арешт на шість тисяч доларів США, що належать ОСОБА_8 , що були вилучені 19.02.2017 року.

У решті задоволення клопотання слідчого відмовлено.

Частково задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя правильно встановив, що 6 000 доларів США, не є сумісно набутим майном подружжя ОСОБА_11 , оскільки гроші були отримані від продажу особистої приватної власності підозрюваного, яке було придбано до укладення шлюбу з ОСОБА_9 , та що слідчим не доведено, що мобільні телефони мають будь-яке доказове значення для розслідування кримінального провадження.

З огляду на вищевказане та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, зазначене в ухвалі слідчого судді.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Тому слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст. ст. 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на грошові кошти у сумі 6 000 доларів США, які були вилучені при огляді речей ОСОБА_8 , який був затриманий на контрольному пункті в`їзду-виїзду «Чонгар» при спробі виїхати на тимчасово окуповану територію АР Крим.

Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.

Що стосується доводів апелянта про те, що він не пояснював у судовому засіданні, як це вказав слідчий суддя, про те, що гроші є сумісним майном подружжя, то вони не свідчать про істотне порушення норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2017 року, якою частково задоволено клопотання слідчого та накладений арешт на шість тисяч доларів США, що належать ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, що були вилучені 19.02.2017 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною, набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4