Провадження 1-кс/127/9633/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого міжрегіональної групи слідчих слідчий в ОВС третього слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України юриста 1 класу ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000389 внесеного до ЄРДР 21.12.2016, про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в місті Черкаси, громадянин України, з вищою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.3 ст.365 КК України в редакції Закону від 21.02.2014, ч. 2 ст. 383 КК України в редакції Закону від 13.04.2012, ч. 2 ст. 384 КК України в редакції Закону від 16.05.2013, -

ВСТАНОВИВ:
27.12.2016, до Вінницького міського суду Вінницької області надійшло вищевказане клопотання слідчого міжрегіональної групи слідчих слідчий в ОВС третього слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України юриста 1 класу ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою на 60 діб підозрюваному ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000389 від 21.12.2016 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України в редакції Закону від 21.02.2014, ч. 2 ст. 383 КК України в редакції Закону від 13.04.2012, ч. 2 ст. 384 КК України в редакції Закону від 16.05.2013, у зв`язку із чим в органу досудового розслідування виникла необхідність в продовженні застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Під час розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що дане кримінальне провадження виділене за постановою прокурора від 21.12.2016 із кримінального провадження № 0000020 від 05.02.2014 за фактами неправомірних дій працівників органів внутрішніх справ, прокуратури та суду щодо учасників мирних акцій протесту в січні-лютому 2014 року, що призвело до незаконного їх затримання, необґрунтованого притягнення до кримінальної відповідальності та обрання запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, а також перевищення влади працівниками ПМОП «Беркут» при ГУМВС України в м. Києві, УКР та УБНОН ГУМВС України в м. Києві 23.01.2014 на вулицях Щорса, Грушевського та Кріпосному провулку в м. Києві, що супроводжувалось застосуванням насильства стосовно учасників мирних акцій під час Революції Гідності, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1-3 ст. 365, ч. 1 ст. 371, ч. 2 ст. 372, ч. 1 ст. 375, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 27, ч. 1, 3 ст. 371, ч. 2 ст. 372, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України.

До цього кримінального провадження також приєднані матеріали досудового розслідування №0000327 від 19.10.2016.

16.09.2016 року в зв`язку із наявністю достатніх доказів повідомлено про підозру:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Черкаси, громадянину України, з вищою освітою, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.3 ст.365 КК України в редакції Закону від 21.02.2014, ч. 2 ст. 383 КК України в редакції Закону від 13.04.2012, ч. 2 ст. 384 КК України в редакції Закону від 16.05.2013, а саме в пособництві у перевищенні влади та службових повноважень за попередньою змовою групою осіб, тобто в умисному сприянні у вчиненні за попередньою змовою групою осіб працівникам правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих їм прав та повноважень, що супроводжувалось насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілих, діями та спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам громадян і державним інтересам, а також в завідомо неправдивому повідомленні слідчому про вчинення злочину, поєднаному з обвинуваченням особи в тяжкому злочині, а також із штучним створенням доказів обвинувачення, та в наданні завідомо неправдивих показань потерпілого під час провадження досудового розслідування, поєднане зі штучним створенням доказів обвинувачення.

Так, досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що на виконання заздалегідь розробленого плану ОСОБА_4 разом з іншими невстановленими на даний час у повному обсязі цивільними особами вночі приблизно об 02:30 год. 23.01.2014, перебуваючи на території Київської міської клінічної лікарні №17 поруч із приймальним відділенням, спочатку намагалися спровокувати конфлікт з персоналом даної лікарні та представниками «Афганської сотні», які охороняли лікарню, шляхом зухвалої поведінки, викриків, намаганням пройти до лікарні без дозволу персоналу під приводом відвідування родичів та знайомих, таким чином створюючи передумови для передачі цієї інформації учасникам мирних громадських акцій «Євромайдан» і «Автомайдан» та їх прибуття до указаного лікувального закладу при виконанні громадського обов`язку із охорони громадського порядку з метою недопущення протиправних дій щодо пацієнтів лікарні.

Приблизно о 2 год. 40 хв. 23.01.2014 учасники громадського руху «Автомайдан» та патріотично налаштовані громадяни ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на автомобілі Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності останньому, ОСОБА_11 на належному йому автомобілі марки Subaru Impreza, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 на автомобілі марки Volkswagen Touareg, д.н.з. НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 на автомобілі Jeep Grand Cherokee, д.н.з. НОМЕР_4 , а також ОСОБА_17 та ОСОБА_18 на належному останньому автомобілі Volkswagen Amarok, д.н.з. НОМЕР_5 , дізнавшись з ефіру каналу програми «Зелло» від ОСОБА_19 про провокаційні дії групи громадян поряд із вказаною вище лікарнею, прибули на вулицю Щорса, яка розташована неподалік від лікарні, припаркували автомобілі біля будинку № 25 на узбіччі проїзної частини дороги, вийшли з транспортних засобів, підійшли до групи громадян зазначених вище «тітушок», які стояли на тротуарі та розпочали розмову з приводу обставин перебування їх в місті Києві, мети приїзду до столиці тощо, не вчиняючи жодних неправомірних дій. При цьому ОСОБА_9 і ОСОБА_15 залишилися в салонах автомобілів.

У той же час ОСОБА_4 разом з іншими невстановленими на даний час у повному обсязі цивільними особами (так званими «тітушками»), підійшовши з території Київської міської клінічної лікарні №17 до будинку АДРЕСА_2 , намагалися спровокувати конфліктну ситуацію та сутичку із учасниками мирних громадських акцій «Євромайдан» і «Автомайдан» шляхом висловлення образливих слів в їх адресу та в адресу сповідуваних ними ідеалів по Євроінтеграції України, а також намаганням фізично відштовхнути їх та заподіяти тілесні ушкодження.

Далі, приблизно о 2 год. 55 хв. 23.01.2014 до зазначених вище громадян, які перебували на тротуарі поряд з будинком АДРЕСА_2 , з метою координації та підтримки дій цивільних осіб (так званих «тітушок»), спрямованих на досягнення злочинного умислу, надання таким діям законного вигляду, підійшли окремі оперативні співробітники Управління боротьби з незаконним обігом наркотиків ГУ МВС України в місті Києві під керівництвом ОСОБА_20 , і приєднались до цієї розмови, нібито намагаючись припинити неправомірні дії учасників мирних громадських акцій «Євромайдан» і «Автомайдан», яких в цей час на конфлікт провокували ОСОБА_4 та інші невстановлені на даний час «тітушки», шляхом висловлення образливих слів в їх адресу та в адресу сповідуваних ними ідеалів по Євроінтеграції України, а також намаганням фізично відштовхнути їх та заподіяти тілесні ушкодження, тобто створюючи видимість конфлікту та виступаючи пособниками ОСОБА_20 , іншим працівникам УБНОН ГУМВС України в м. Києві та працівникам ПМОП «Беркут» у перевищенні влади та службових повноважень, незаконному затриманні учасників мирних громадських акцій «Євромайдан» і «Автомайдан», тобто умисно сприяючи до вчинення за попередньою змовою групою осіб працівниками правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих їм прав та повноважень, що супроводжувалось насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілих, діями та спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам громадян і державним інтересам.

Приблизно о 3 год. 23.01.2014 працівники першої оперативної роти ПМОП «Беркут» на виконання незаконних наказів командира роти ОСОБА_21 та командира полку ОСОБА_22 затримати учасників руху «Автомайдан» із застосуванням до них фізичної сили і спеціальних засобів, а також пошкодити їх транспортні засоби, на службовому автобусі марки ПАЗ, д.н.з. НОМЕР_6 , під керуванням міліціонера-водія ОСОБА_23 під`їхали до будинку АДРЕСА_2 , де діючи умисно, у порушення вимог ст. ст. 2, 15, 34, 39, 64, 68 Конституції України, п. 1 ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 1 5, 10, 20 Закону України «Про міліцію», Присяги працівника органів внутрішніх справ України, Правил застосування спеціальних засобів при охороні громадського порядку, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР від 27.02.1991 № 49, з метою затримання та подальшого притягнення до кримінальної відповідальності громадян за участь у мирних акціях протесту, переслідуючи намір залякування та припинення як ними, так і іншими учасниками громадського руху «Автомайдан» участі у цьому русі, достовірно знаючи про відсутність підстав для затримання та наочно переконавшись у цьому, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та настання наслідків у вигляді шкоди для здоров`я громадян і спричинення їм матеріальних збитків, перевищуючи владу та явно виходячи за межі наданих їм прав та повноважень, приєднавшись таким чином до активних дій щодо вчинення злочину відповідно до розробленого службовими особами із числа керівництва ГУМВС України в м. Києві та ОСОБА_20 плану, вступивши в попередню змову з командиром першої оперативної роти ПМОП «Беркут» ОСОБА_21 , командиром ПМОП «Беркут» ОСОБА_22 , та іншими окремими працівниками ПМОП «Беркут».

Виконуючи явно незаконний наказ, співробітники роти № 1 ПМОП «Беркут», діючи умисно за попередньою змовою з ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , в порушення вимог ст. ст. 2, 15, 34, 39, 64, 68 Конституції України, п. 1 ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 1 5, 10, 20 Закону України «Про міліцію», Присяги працівника органів внутрішніх справ України, Правил застосування спеціальних засобів при охороні громадського порядку, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР від 27.02.1991 № 49, з метою затримання та подальшого притягнення до кримінальної відповідальності осіб, і, таким чином, для їх залякування за участь у мирних протестах, не маючи законних підстав для застосування фізичної сили та спеціальних засобів, явно виходячи за межі наданих їм прав та повноважень, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та настання наслідків у вигляді шкоди для здоров`я громадян і спричинення їм матеріальних збитків, вчиняючи дії, що ображають особисту гідність громадян, застосували заходи фізичного впливу, а саме прийоми рукопашного бою, а також завдали численні удари руками та ногами, у тому числі спеціальними засобами «ПР-73», в область тулуба, ніг, рук та голови ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , які перебували на тротуарі, проїзній частині дороги поряд з будинком № 25 по вул. Щорса в місті Києві, а також в автомобілях, припаркованих на узбіччі дороги.

Крім того, працівники оперативної роти № 1 ПМОП «Беркут» при ГУМВС України в місті Києві, діючи умисно, за попередньою змовою між собою та з ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , явно виходячи за межі наданих їм прав та повноважень, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та настання наслідків у вигляді матеріальної шкоди власникам автомобілів, що перебували на узбіччі проїзної частини по вул. Щорса в місті Києві навпроти будинку № 25, завдали численні удари спецзасобами «ПР-73», руками та ногами по кузову, склу та іншим частинам автомобілів: Volkswagen Touareg, д.н.з. НОМЕР_3 , Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1 , Subaru Impreza, д.н.з. НОМЕР_2 , Jeep Grand Cherokee, д.н.з. НОМЕР_4 , та Volkswagen Amarok, д.н.з. НОМЕР_5 , пошкодивши таким чином указані транспортні засоби.

Внаслідок вищевказаних злочинних дій працівників оперативної роти № 1 ПМОП «Беркут» при ГУМВС України в місті Києві, а також заступника начальника управління начальника відділу організації оперативної роботи та контролю за діяльністю міськрайлінорганів у протидії наркозлочинності управління боротьби з незаконним обігом наркотиків ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_20 , залученого ним ОСОБА_4 та інших невстановлених на даний час у повному обсязі цивільних осіб (так званих «тітушок»), у період часу з 3 до 4 год. 23.01.2014 поблизу будинку № 25 по вулиці Щорса, а також у службовому автобусі ПАЗ, д.н.з. НОМЕР_6 , та на території Печерського РУ ГУМВС України в місті Києві на вул. Московській, 30 в місті Києві у зв`язку із протиправним застосуванням фізичної сили та спеціальних засобів заподіяно тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості наступним громадянам:

ОСОБА_11 відкриту черепно-мозкову травму: множинні синці обличчя; рану слизової верхньої губи (6,0х1,5х1,5 см); підвивих 21 зуба; переломи кісток носа без зміщення; переломи суглобового відростка нижньої щелепи справа; по потилично-соскоподібному шву та нижньої частини лямбдоподібного шва справа; закриту травму лівої кисті: садна лівої кисті; крайовий перелом голівки 2-ї п`ястної кістки (зі зміщенням уламків); садна у ділянці правої кисті, які у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_16 закриту черепно-мозкову травму: струс головного мозку, забійну рану лобної ділянки справа, множинні садна, синці обличчя, підшкірний крововилив тім`яної ділянки; закриту травму лівої кисті: уламковий внутрішньо-суглобовий перелом дистального третини 2 п`ястної кістки зі зміщенням уламків; підшкірні крововиливи (синці) лівої та правої лопаткової ділянок, задньої поверхні грудної клітки справа, поперекової ділянки справа, правого плеча, правого стегна в верхній та нижній третині, правої гомілки в верхній та середній третині, лівого стегна в середній та нижній третині, лівого колінного суглоба, які у своїй сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

ОСОБА_12 закриту черепно-мозкову травму: струс головного мозку, садна голови; садна лівої кисті, які у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_9 підшкірні гематоми лівої тім`яно-скроневої ділянки, лівого надпліччя, лівої лопаткової ділянки, задньо-бокової поверхні грудної клітки зліва, правого стегна по задній поверхні, лівого стегна по задній поверхні, правої гомілки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але менше, ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

ОСОБА_15 закриту черепно-мозкова травму: струс головного мозку, забійні рани тім`яної ділянки зліва, лобно-скроневої ділянки, лівої вушної раковини на фоні підшкірного крововиливу; підшкірні крововиливи (гематоми) лівого плеча в верхній третині правого плеча верхній третині, правого колінного суглоба, верхньої третини правої гомілки по передній поверхні, по внутрішній поверхні в середній третині, правого стегна по задній поверхні, лівого стегна по задній поверхні, лівої сідниці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але менше, ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

ОСОБА_13 синець у ділянці середньої третини лівого стегна (6,0х4,0 см); синець у ділянці правого ліктя; садно у ділянці скроні справа; синець під правим оком (6,0х3,0 см), садно навколовушної ділянки зліва (5,0х3,0 см); рана у ділянці правої брови (2,0х1 см), які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але менше, ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Також внаслідок вищевказаних злочинних дій працівників оперативної роти № 1 ПМОП «Беркут» при ГУМВС України в місті Києві, а також заступника начальника управління начальника відділу організації оперативної роботи та контролю за діяльністю міськрайлінорганів у протидії наркозлочинності управління боротьби з незаконним обігом наркотиків ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_20 , залученого ним ОСОБА_4 та інших невстановлених на даний час у повному обсязі цивільних осіб (так званих «тітушок») умисно пошкоджено такі автомобілі та їх власникам завдано матеріальних збитків:

Volkswagen Touareg, д.н.з. НОМЕР_3 та власнику ОСОБА_14 заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 146329,59 (сто сорок шість тисяч триста двадцять дев`ять грн. п`ятдесят дев`ять коп.).

Jeep Grand Cherokee, д.н.з. НОМЕР_4 та власнику ОСОБА_16 заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 35768,68 грн. (тридцять п`ять тисяч сімсот шістдесят вісім грн. шістдесят вісім коп.).

Subaru Impreza, д.н.з. НОМЕР_2 та власнику ОСОБА_11 , заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 40305,90 грн. (сорок тисяч триста п`ять грн. дев`яносто коп.).

Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1 та власнику ОСОБА_10 заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 31147,73 грн. (тридцять одна тисяча сто сорок сім грн. сімдесят три коп.).

Volkswagen Amarok, д.н.з. НОМЕР_5 та власнику ОСОБА_18 заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 13916,77 грн. (тринадцять тисяч дев`ятсот шістнадцять грн. 77 коп.).

Вказаними вище протиправними діями, вчиненими міліціонерами оперативної роти № 1 полку міліції особливого призначення «Беркут», командиром першої оперативної роти ОСОБА_21 , заступником начальника управління начальником відділу організації оперативної роботи та контролю за діяльністю міськрайлінорганів у протидії наркозлочинності управління боротьби з незаконним обігом наркотиків ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_20 , а також ОСОБА_4 та іншими невстановленими на даний час працівниками міліції та цивільними особами (так званими «тітушками»), у зв`язку із пошкодженням автомобілів ними та іншими співробітниками ПМОП «Беркут» в сукупності спричинено матеріальних збитків ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_18 на загальну суму 267468,67 грн. (двісті шістдесят сім тисяч чотириста шістдесят вісім гривень шістдесят сім копійок), що є тяжкими наслідками, оскільки у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян.

Всі вищевказані дії працівників ПМОП «Беркут» та Управління БНОН ГУ МВС України в місті Києві охоплювались умислом ОСОБА_4 , вчинені у зв`язку із виконанням заздалегідь розробленого невстановленими на даний час досудовим розслідуванням керівництвом та працівниками ГУМВС України в м. Києві плану спеціальної операції щодо затримання активістів учасників мирних громадських акцій «Євромайдан» і «Автомайдан», а також за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_4 , який таким чином виступив пособником у перевищенні влади і службових повноважень вказаними працівниками, умисно сприяючи до вчинення за попередньою змовою групою осіб працівниками правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих їм прав та повноважень, що супроводжувалось насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілих, діями та спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам громадян і державним інтересам.

В подальшому, 23.01.2014 ОСОБА_4 подав по Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві завідомо неправдиву заяву про вчинення кримінального правопорушення учасниками громадських рухів «Автомайдан» та «Євромайдан», а також надав завідомо неправдиві показання в якості потерпілого про спричинення цими учасниками громадських рухів тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Повідомлення про підозру ОСОБА_4 в день його складення вручене не було у зв`язку із неможливістю такого вручення, оскільки місцезнаходження підозрюваного невідоме, а тому 16.09.2016 спрямовано у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень шляхом надіслання його поштовим зв`язком за останньою відомою адресою місця проживання ОСОБА_4 .

Підозра, повідомлена ОСОБА_4 , обґрунтовується матеріалами кримінального провадження, зібраними під час розслідування, зокрема, показами потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_18 , свідка, анкетні дані якого змінено, висновками судово-медичних та автотоварознавчих експертиз та іншими матеріалами кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/21527/16-к від 10.10.2016 надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою його приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Постановою слідчого від 16.09.2016 оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_4 .

03.11.2016 затримано ОСОБА_4 на виконання ухвали слідчого судді, а ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04.11.2016 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15:35 години 01.01.2017.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області у справі №127/23448/16-к від 17.11.2016 вказану ухвалу слідчого судді залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Вважаю, що стосовно підозрюваного ОСОБА_4 необхідно продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки раніше встановлені ризики, визначені ст. 177 КПК України, не тільки продовжують існувати, але і доповнилися новими в ході досудового розслідування.

Так, без продовження строку вказаного запобіжного заходу ОСОБА_4 може:

переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вказані ризики підтверджується наступним.

Під час перебування у розшуку ОСОБА_4 за місцем реєстрації та постійного проживання не перебував, офіційного місця роботи не має.

Також інкриміноване ОСОБА_4 правопорушення є тяжким, набуло значного суспільного резонансу. Підозрюваним є особа, яка виступила пособником керівництву ГУМВС України в м. Києві та його структурних підрозділів у вчиненні кримінальних правопорушень із застосуванням насильства відносно учасників мирних акцій протесту під час Революції Гідності, у зв`язку з чим за сприяння діючих працівників правоохоронних органів може незаконно впливати на свідків і потерпілих у даному кримінальному провадженні, а також вживати заходів до знищення доказів.

При оцінці обставин, передбачених ст.178 КПК України, досудове слідство прийшло до висновків :

- наявні докази вчинення підозрюваним ОСОБА_4 тяжкого кримінального правопорушення є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку;

- у разі визнання винуватим, ОСОБА_4 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років;

- вік та фізичний стан ОСОБА_4 дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування.

Про переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності свідчить те, що він не прибув за дев`ятьмома повістками про виклик слідчого, натомість підмовив свою дружину ОСОБА_24 повідомляти оперативних працівників при врученні їй повісток для чоловіка, про те, що вона не знає його місця перебування.

При цьому, ОСОБА_4 двічі письмово повідомляв орган досудового розслідування 06.09.2015 та 04.10.2015 про те, що у зв`язку з лікуванням не може прибути за викликами, хоча 04.09.2015 зареєстрував шлюб із ОСОБА_25 . На вказані листи слідчим повідомлено ОСОБА_4 про необхідність надання медичної документації та про обов`язок явки за викликом, які підозрюваним проігноровані.

Підозрюваному ОСОБА_4 слідчим черговий раз 23.09.2016 направлено рекомендованою кореспонденцією повістки про виклик на 28.09.2016 та 30.09.2016 до Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України, на які останній не з`явився та про причини неприбуття не повідомив.

Також повістку про виклик підозрюваному ОСОБА_4 на 30.09.2016 вручено 26.09.2016 його дружині ОСОБА_24 , яка пояснила, що останній перебуває у м. Очаків Миколаївської області, однак точна адреса проживання ОСОБА_4 їй невідома. Телефон ОСОБА_4 не відповідав.

Вказані обставини свідчать про переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому, ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/21527/16-к від 10.10.2016 надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою його приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

03.11.2016 об 15:35 год. затримано ОСОБА_4 у м. Черкаси на виконання ухвали слідчого судді, що свідчить про те, що ОСОБА_24 на прохання свого чоловіка повідомила недостовірні відомості щодо місця його проживання.

Крім того, враховуючи факт переховування ОСОБА_4 тривалий час від органу досудового розслідування, слід дійти висновку про те, що навіть попри його одруження, останній немає тісних соціальних зв`язків, і продовжить переховування, якщо не продовжити строк тримання відносно нього під вартою.

Також у ОСОБА_4 наявний паспорт для виїзду за кордон серії НОМЕР_7 , що є ризиком виїзду ним за межі України з метою уникнення від кримінальної відповідальності та подальшого переховування.

Про реальність цього ризику свідчать розмови ОСОБА_4 з його матір`ю ОСОБА_26 про його намір виїхати за межі України на постійне проживання до Держави Ізраїль або до Німеччини, а до цього часу переховуватись за межами місця своєї реєстрації, у т.ч. у матері, саме з метою ухилення за повістками про виклик слідчого та уникнення кримінальної відповідальності (розмови 18.08.2015 об 14:43 год., 07.09.2015 об 11:34 год., 10.09.2015 об 11:48 год.). Вказані розмови мали місце після дзвінків слідчого та оперативних працівників ОСОБА_4 з наміром вручити повістки про виклик.

У розмовах зі слідчим та оперативними працівниками, намагаючись ввести їх в оману, ОСОБА_4 повідомив останніх, що на підставі рішення суду звільнений від участі у будь-яких слідчих діях (розмови 03.09.2015 об 11:23 год., 07.09.2015 об 10:58 год. та об 11:34 год.).

Вказані розмови зафіксовані у ході негласних слідчих (розшукових) дій зі зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж на підставі ухвали слідчого судді, результати яких легалізовані (розсекречені) у встановленому законом порядку.

При цьому, органом досудового розслідування 02.12.2016 призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено Київському міському центру СПЕ, що стало необхідним у зв`язку із безпричинною агресією ОСОБА_4 відносно своєї дружини (розмова 07.09.2015 об 00:45 год.) та внаслідок вживання ним наркотичних засобів (розмова 24.08.2015 об 23:59 год.).

Також з інформації МВС України встановлено, що ОСОБА_4 проходив за повідомленнями, що надійшли з підрозділу по боротьбі з незаконним обігом наркотиків.

Постановою слідчого від 23.11.2016 прийнято рішення щодо конвоювання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із Вінницького слідчого ізолятора Вінницької установи виконання покарань №1 УДПтСУ у Вінницькій області до Київського слідчого ізолятора УДПтСУ в м. Києві та Київській області.

На 15.12.2016 призначено огляд ОСОБА_4 комісією експертів Київського міського центру судово-психіатричної експертизи.

Разом з цим, з листа т.в.о. начальника Вінницького СІЗО УВП №1 від 06.12.2016 №4/10587 встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 05.12.2016 поскаржився на стан здоров`я старшому конвою, а саме на біль в лівій нозі, та те, що він не може самостійно пересуватись, у зв`язку з чим складено акт про відмову від його конвоювання.

Вказане свідчить про перешкоджання ОСОБА_4 проведенню досудовому розслідуванню та проведенню експертизи.

Огляд носіїв інформації з результатами НСРД долучається до матеріалів даного клопотання та орган досудового розслідування клопоче про прослуховування записів вказаних розмов у судовому засіданні під час розгляду даного клопотання.

Після взяття під варту ОСОБА_4 надано письмовий дозвіл його захиснику ОСОБА_27 про можливість без обмежень на побачення із підозрюваним. Також надано дозволи вітчиму ОСОБА_4 ОСОБА_28 на побачення тричі із пасинком та один раз матері підозрюваного ОСОБА_26 . Вказане свідчить про намагання органу досудового розслідування якнайменше обмежити права підозрюваного після поміщення під варту.

Натомість, через 12 днів після поміщення 04.11.2016 ОСОБА_4 під варту, а саме 16.11.2016 його працевлаштовано у ФОП ОСОБА_28 , що підтверджується листом Кам`янського відділення Смілянської ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області №3254/23-16-08-011 від 02.12.2016.

Натомість, з органом досудового розслідування сторона захисту не співпрацює, показання щодо фактичних обставин кримінального правопорушення не надає, протоколів слідчих дій не підписує, а ОСОБА_4 за наведених обставин продовжує перешкоджати досудовому розслідуванню навіть перебуваючи під вартою.

Так, підозрюваний відмовився давати показання та підписувати протоколи допиту 15.11.2016, 16.11.2016, 22.11.2016, 30.11.2016, 12.12.2016, а 01.12.2016 навіть відмовився назвати анкетні дані слідчому для складення протоколу. Також ОСОБА_4 15.11.2016 відмовився надати свої зразки почерку та підписів, а в подальшому підозрюваний та захисник відмовились отримувати клопотання прокурора про продовження строку досудового розслідування.

При цьому, захисника ОСОБА_4 ОСОБА_27 14.11.2016 у встановлений ст. 135 КПК України спосіб за допомогою електронної пошти, із використанням програми «Viber», а також шість разів телефонним зв`язком повідомлено про необхідність прибуття до Вінницького слідчого ізолятора 15.11.2016 та 16.11.2016 для проведення слідчих та процесуальних дій за участі його підзахисного.

На вказані повідомлення захисник ОСОБА_27 у встановлений час не прибув нібито через хворобу.

Разом з цим, у Апеляційному суді Вінницької області даний захисник під час розгляду 17.11.2016 апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, надав суду витребувані ним документи 16.11.2016 та відеозапис отриманого ним нібито під час хвороби пояснення свідка.

Більше того, 22.11.2016 захиснику ОСОБА_27 у встановлений ст. 135 КПК України спосіб за допомогою електронної пошти, телефоном, поштою, а також із використанням програми «Viber» направлено повідомлення про виклик його на кожен робочий день починаючи з 23.11.2016 по 02.12.2016 до Вінницького слідчого ізолятора для проведення слідчих та процесуальних дій за участі його підзахисного.

Після отримання повідомлень захисник ОСОБА_27 пояснив, що не бажає прибувати для участі у вказаних слідчих та процесуальних діях, у зв`язку з нібито наявністю інших справ та віддаленістю місця знаходження органу досудового розслідування від м. Черкаси.

У порушення ст. ст. 133, 135 КПК України ОСОБА_27 за викликами у встановлений час не прибув, про причини неприбуття слідчого не повідомив.

Уникаючи виконання покладених обов`язків по здійсненню належного захисту підозрюваного ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_27 не відповідає на неодноразові дзвінки слідчих, не приймає передані йому повідомлення про виклик та інші процесуальні документи, не відчиняє слідчим двері від офісів АДРЕСА_3 , а також жодного разу не прибуває за вказаними викликами.

Як результат, орган досудового розслідування залучив захисника для проведення окремої процесуальної дії згідно зі ст. 53 КПК України в порядку надання безоплатної правової допомоги, а підозрюваний ОСОБА_4 продовжує утримуватись під вартою, оскільки внаслідок невиконання своїх професійних обов`язків захисником ОСОБА_27 неможливо проводити слідчі дії з його підзахисним та об`єктивно встановити усі обставини вчиненого кримінального правопорушення, та перевірити слідчим шляхом доводи сторони захисту.

Таким чином, будучи належно та завчасно повідомленим щодо необхідності проведення слідчих та процесуальних дій з підозрюваним ОСОБА_4 , інтереси якого він захищає, ОСОБА_27 упродовж двох місяців жодного разу не прибув для участі у слідчих діях.

До цього часу ОСОБА_4 , не зважаючи на його позицію, оголошену в суді ще 04.11.2016 про нібито побиття 23.01.2014 представниками громадського руху «Автомайдан», неможливо допитати та отримати показання підозрюваного, а також провести інші слідчі дії.

Така позиція і поведінка адвоката ОСОБА_27 порушує як права підозрюваного, так і визначені ст. 2 КПК України завдання кримінального провадження щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений.

Після неодноразових нагадувань та роз`яснення ОСОБА_27 його обов`язків, визначених ч. 2 ст. 47 КПК України, від нього 25.11.2016 надійшла заява про відмову сторони захисту від участі у слідчих діях у зв`язку з нібито упередженістю слідства.

Указана заява і висловлена в ній позиція адвокатом прямо суперечить вимогам ч. 2 ст. 93, ч. 3 ст. 223 КПК України, оскільки сторона захисту не має права відмовитись від участі в слідчих діях.

На подальші виклики захисник ОСОБА_27 до підзахисного для проведення слідчих дій не прибуває.

Проведеним 12.11.2016 обшуком за місцем реєстрації ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено повістку на його ім`я про виклик на 02.07.2015 до слідчого, лист слідчого від 10.09.2015 про необхідність і обов`язок явки ОСОБА_4 за викликом, а також листок із записом « ОСОБА_29 . Уп. Карного розшуку. Майор РВД 093-459-19-29» та перепустку на ім`я дружини ОСОБА_4 ОСОБА_30 до цеху оброблення пошти.

Вказане дає підстави стверджувати, що попри отримання ОСОБА_4 повісток, останній у змові з працівником міліції, ухилявся від явки за викликами, а його дружина, як працівник пошти, повертала майже всі направлені слідчим повістки на ім`я ОСОБА_4 відправникові без вручення чоловікові.

Постановою заступника прокурора Вінницької області від 28.11.2016 продовжено строк слідства за підозрою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні до шести місяців, тобто до 28.03.2017.

На даний час завершити досудове розслідування не виявилось можливим, оскільки ОСОБА_4 та його захисник перешкоджають досудовому розслідуванню, захисник не прибуває для проведення слідчих дій із підзахисним, а також тому, що на даний час тривають судові експертизи (судово-психіатрична, судово-почеркознавча, комп`ютерно-технічні та судово-балістичні), допити потерпілих і свідків, а також інші слідчі дії у даному кримінальному провадженні, розголошення яких стороні захисту матиме негативний наслідок для досудового розслідування.

З метою безперешкодного завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні та звернення до суду з обвинувальним актом у найкоротший строк, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, зокрема своєчасної явки за викликом до слідчого, прокурора і суду, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, використовуючи для цього зв`язки в правоохоронних органах, є необхідність продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 діб.

Без продовження вказаного запобіжного заходу запобігти настанню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неможливо. При цьому, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою з урахуванням особи підозрюваного та тяжкості кримінального правопорушення у вчиненні, якого він підозрюється, застосувати неможливо, оскільки:

особисте зобов`язання занадто м`який запобіжний захід, який не можна застосувати враховуючи особу підозрюваного, наявні ризики, та тяжкість вчиненого;

особиста порука неможливо застосувати, оскільки жодна особа не звернулась до органу досудового розслідування з метою поручитись за підозрюваного та такого прохання від нього самого не надходило;

застава не можна застосувати, оскільки підозрюваний, ніде не працює та відповідної заяви від нього про можливість сплати суми грошових коштів в якості застави, не надходило.

домашній арешт неможливо, оскільки він не проживає за місцем реєстрації та фактичне місце проживання останнього не підтверджено документально, та органу досудового розслідування достеменно невідоме.

При розгляді судом даного клопотання немає потреби у виклику та допиті свідків.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства, відсутні підстави для застосування альтернативного запобіжнгого заходу у вигляді застави.

Керуючись ст. ст. 40,131,132,176-178,181,184,194,199 КПК України, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та продовжити ОСОБА_4 строк тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив слідчого суддю клопотання задовольнити та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 на шістдесят діб, оскільки останній переховувався від органів досудового розслідування, підозрюється у вчинені тяжкого злочину, по справі необхідно провести слідчі дії, заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували щодо продовження строку тримання під вартою, оскільки ризики не доведені, підозра необґрунтована, тому просили суд відмовити в задоволенні клопотання та застосувати більш м`який запобіжний захід.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, матеріали негласних слідчих (розшукових) дій, дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування продовження застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам ухилитися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

З аналізу зібраних по кримінальному провадженню доказів, слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.3 ст.365 КК України в редакції Закону від 21.02.2014, ч. 2 ст. 383 КК України в редакції Закону від 13.04.2012, ч. 2 ст. 384 КК України в редакції Закону від 16.05.2013.

Вирішуючи питання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

В ході розгляду клопотання встановлено, що строк тримання підозрюваногоОСОБА_4 під вартою закінчується 01.01.2017 о 15:35 год.. Разом з тим, по кримінальному провадженню залишилося виконати ряд слідчих дій. Строк досудового розслідування кримінального провадження, прокуратурою продовжено до шести місяців.
Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 , раніше не судимий, одружений, проте не має міцних соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення. Враховуючи наведене, а також обставини кримінальних правопорушень в яких підозрюється ОСОБА_4 , наслідки в результаті скоєних кримінальних правопорушень, відсутність міцних соціальних зв`язків у останнього, суспільний резонанс, слідчий суддя вважає, що ризики в обґрунтування тримання під вартою підозрюваного не зменшилися та ОСОБА_4 може ухилятися від органів досудового розслідування та/або суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а тому вказані ризики виправдовують необхідність продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики не зменшилися та є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Слідчий суддя вважає термін продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 діб, в межах строку досудового розслідування обґрунтованим.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 193, 197, 199 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого міжрегіональної групи слідчих слідчий в ОВС третього слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України юриста 1 класу ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 01 березня 2017 року до 15:35 год..

Строк дії ухвали визначити до 01 березня 2017 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її негайне виконання.

Слідчий суддя