ПОСТАНОВА 1 грудня 2016 року м. Київ Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 12 травня 2014 року щодо ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2016 року щодо постанови Святошинського районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року, ВСТАНОВИВ: У касаційній скарзі, що надійшла з супровідним листом Святошинського районного суду м. Києва, прокурор ставить питання про скасування зазначених судових рішень з направленням справи щодо ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на новий судовий розгляд. Зокрема, із долучених судових рішень вбачається, що вироком Святошинського районного суду м. Києва від 12 травня 2014 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виправдано за ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України, у зв`язку з недоведеністю їх участі у вчиненні вказаних злочинів. Апеляційну скаргу прокурора на вказаний вирок постановою Святошинського районного суду м. Києва від 27 листопада 2015 року залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, на виконання вимог ст. 350 КПК України 1960 року. Оскільки наведені недоліки прокурор не усунув, постановою Святошинського районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року його апеляційну скаргу було визнано такою, що не підлягає розгляду. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2016 року було переглянуто постанову Святошинського районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року, яку залишено без зміни. Виходячи з вищевикладеного вирок суду першої інстанції по суті в апеляційному порядку не переглянуто. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року прокурору відмовлено у поновленні строку й на касаційне оскарження цього вироку. В подальшому вищезазначену постанову ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року скасовано та зазначено, що строк на касаційне оскарження прокурором не пропущено. Зі змісту касаційної скарги прокурора неможливо зрозуміти в чому полягає незаконність оскаржених судових рішень, які саме із наведених судових рішень є незаконні. Відповідно до ст. 398 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень, можуть бути: істотне порушення кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону. У касаційній скарзі мають бути зазначені визначені законом підстави для скасування вироку Святошинського районного суду м. Києва від 12 травня 2014 року щодо ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Крім того, це судове рішення має бути оскаржено окремо від ухвали апеляційного суду, яка стосується постанови про відновлення строку на касаційне оскарження. Відповідно до положень ч.2 ст. 387 КПК України 1960 року зміст касаційної скарги повинен відповідати вимогам, зазначеним у ст. 350 цього Кодексу. Наведені вимоги закону при подачі своєї касаційної скарги прокурор не виконав, оскільки ним не зазначено, які саме судові рішення оскаржуються та не вказано, в чому полягає їх незаконність та доводи на обґрунтування цього. Указані недоліки касаційної скарги унеможливлюють її розгляд та прийняття по цій скарзі відповідного рішення судом касаційної інстанції. Керуючись ст. 388 КПК України 1960 року, пунктами 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, - ПОСТАНОВИВ: Відмовити прокурору у витребуванні кримінальної справи щодо ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 для перевірки в касаційному порядку. Відмова у витребуванні справи не перешкоджає витребуванню справи при повторному надходженні скарги за умови усунення зазначених у цій постанові недоліків і якщо вона надійде в межах строку, визначеного ст. 386 КПК України 1960 року, або не пізніше одного місяця з дня одержання копії постанови про відмову у витребуванні справи (скаржником має бути підтверджено, що ним не пропущений цей місячний строк при повторному зверненні до суду). Постанова оскарженню не підлягає. Суддя ОСОБА_1