Справа № 576/1222/16-к
В И Р О К 1-кп/576/12/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.01.17 Глухівський міськрайсуд Сумської області в складі : головуючого ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурорів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухові кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Братинець Богодухівського району Харківської області, українки, громадянки України, освіта вища, працюючої на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , не заміжньої, на утриманні неповнолітня дитина, раніше не судимої, проживаючої: АДРЕСА_1 ;
- у вчиненні злочину, передбаченого ст.368ч.1КК України,-

Органами досудового слідства підсудна ОСОБА_6 обвинувачуюється в тому, що вона, являючись посадовою особою Державної прикордонної служби України, в силу своїх службових повноважень постійно здійснюючи функції представника влади, вчинила злочин в сфері службової діяльності за наступних обставин:
Так, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 206-ОС від 10.05.2012 року підсудну ОСОБА_6 було призначено на посаду молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до Закону України «Про Державну прикордонну службу України», Закону України «Про Державний кордон України», Інструкції «Про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України» затв. Наказом МВС України від 12.10.2015 року, займаючи вищевказану посаду підсудна ОСОБА_6 являлась службовою особою, оскільки в силу своїх посадових обов`язків постійно здійснювала функції представника влади працівника правоохоронного органу.
Відповідно до плану охорони державного кордону зміною прикордонних нарядів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в період часу з 09 год. 23 квітня 2016 року до 04 год. 24 квітня 2016 року, підсудна ОСОБА_6 повинна була виконувати обов`зки у прикордонному наряді «вартовий шлагбауму» на в`їзд в Україну в пункті пропуску «Катеринівка».
23 квітня 2016 року близько 22 год. під час несення служби до підсудної ОСОБА_6 звернувся громадянин РФ ОСОБА_7 , який повідомив останню, що прибув до України разом із чотирьма іноземними громадянами у яких закінчується строк реєстрації на території РФ, а тому для його продовження їм необхідно перетнути Державний кордон України та повернутися на територію РФ. Таким чином, підсудній ОСОБА_6 було достовірно відомо, що вказані іноземні громадяни після проставлення штампів у їх паспортних документах про перетин кордону України відразу повернуться на територію РФ. Розуміючи, що в даноій ситуації їй необхідно було прийняти рішення про відмову у пропуску цих іноземних громадян на територію України так як у останніх були відсутні кошти для перебування на території України, а також відсутня належна мета перебування на її території, підсудна ОСОБА_6 повідомила ОСОБА_7 , що за за вхід до пункту пропуску «Катеринівка» і у зворотньому напрямку, він зобов`язаний передати їй неправомірну вигоду в сумі 2000 рублів РФ (що складає 780 грн. 42 коп) із розрахунку 500 рублів РФ за кожного іноземця.
Погодившись із пропозицією ОСОБА_6 , ОСОБА_7 передав підсудній неправомірну вигоду в сумі 2000 рублів РФ за надання дозволу на прохід до пункту пропуску «Катеринівка» громадян Узбекистану ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , громадянина Казахстану ОСОБА_10 та громадянина Азербайджану ОСОБА_11 . Після чого вищеназвані іноземні громадяни пройшли на території пункту пропуску «Катеринівка» для подальшого проходження паспортного контролю.
Такі дії підсудної ОСОБА_6 органом досудового слідства кваліфіковані за ст. 368 ч.1 КК України як одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення в інтересах третіх осіб дій з використанням службового становища.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення підсудної, свідків, оцінивши інші докази з точки зору їх належності та допустимості, суд приходить до висновку про необхідність виправдання підсудної ОСОБА_6 у інкримінованому їй злочину з наступних підстав:
Так, обвинувачуючи ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.368 ч.1 КК України орган обвинувачування посилався на наступні докази та документи:
Заяву громадянина РФ ОСОБА_7 на ім`я начальника відділу власної безпеки по ІНФОРМАЦІЯ_4 від 22.03.2016 року про вчинення кримінального правопорушення, в якій той вказує на факт вимагання у нього посадовими особами державної прикордонної служби пункту пропуску « ІНФОРМАЦІЯ_5 » на ім`я « ОСОБА_12 », « ОСОБА_13 » та « ОСОБА_14 » неправомірної вигоди за пропуск його та його знайомого ОСОБА_15 на територію України.
Повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 по ІНФОРМАЦІЯ_4 на ім`я військового прокурора Сумського гарнізонувід 23.03.2016 року в якому той повідомляє про факт вимагання посадовими особами відділу ДПС ПП «Катеринівка» у громадянина РФ ОСОБА_7 та громадянина Вірменії ОСОБА_15 неправомірної вигоди за їх пропуск на територію України.
На показання свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні показав, що 21.03.2016 року, коли він разом із своїм знайомим ОСОБА_16 перетинали державний кордон України, то він вимушений був передати працівникам державної прикордонної служби 3500 рублів РФ за те, щоб останні проставили в їх паспортах відмітки про перетин державного кордону України.Після цього він склав заяву на ім`я начальника внутрішньої безпеки ІНФОРМАЦІЯ_3 у якій повідомив про вимагання у нього грошей службовими особами ВПС «Шалигіне» та через свого знайомого громадянина України ОСОБА_17 передав цю заяву на Україну.
21.04.2016 року до нього звернувся його знайомий громадянин Казахстану на ім`я ОСОБА_18 , який попросив допомогти йому та трьом іншим іноземцям проставити в паспортах відмітки про перетин державного кордону України, оскільки це було необхідно, щоб їх не депортували з території Російської Федерації.
Свідка ОСОБА_23 , який показав, що в один із днів березня 2016 року до нього звернувся громадянин РФ ОСОБА_7 із заявою, що посадові особи ВПС «Шалигіне» вимагають від іноземних громадян гроші за безперешкодний перетин кордону на в`їзд до України та повернення до Росії для проставлення відповідного штампу в паспорті. Він відразу повідомив про це військову прокуратуру для вжиття відповідних заходів.А 23 квітня 2016 року він в складі слідчо-оперативної групи виїжджав до ПП «Катеринівка», де в ході проведення оперативно-розшукових заходів були встановлені факти отримання неправомірної вигоди військовослужбовцями ВПС «Шалигіне» ОСОБА_6 та ОСОБА_24 за безперешкодний перетин державного кордону України іноземними громадянами.
На оголошені в судовому показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 із яких вбачається, що 23 квітня 2016 року по прибуттю на український пункт пропуску «Катеринівка» ОСОБА_25 допомагав їм проставити в їх паспортах відмітки про перетин державного кордону України. Під час знаходження на цьому пункті пропуску ОСОБА_26 розмовляв із якоюсь прикордонницею та прикордонником, однак суть цих розмов їм не відомі.
На показання свідка ОСОБА_27 , суть яких зводиться до того, що йому нічого не відомо про обставини отримання 23 квітня 2016 року підсудною ОСОБА_6 неправомірної вигоди від громадянина РФ ОСОБА_7 за безперешкодний перетин державного кордону України іноземними громадянами. Однак, із отриманої пізніше інформації від правоохоронних органів, він може зробити висновок, що дії ОСОБА_6 не відповідали вимогам посадової інструкції та інших нормативно-правових актів, які регламентують дії прикордонного наряду «вартовий шлагбаума».
Показання свідка ОСОБА_28 про те, що 23 квітня 2016 року близько 24 год. вона була присутня у якості понятої, коли у її присутності у одному із вагончиків, що розташований на ПП «Катеринівка» на вимогу слідчої Глухівського відділу поліції, ОСОБА_6 дістала із-за пазухи грошові кошти, в тому числі рублі РФ. Після цього до вагончика зайшли працівники військової прокуратури, які просвітили видані Курбацькою грошові кошти ультрафіолетовою лампою. Під час цієї процедури російські рублі стали відсвічувати зеленуватим кольором. Потім ці грошові купюри були переписані та вилучені.
Показання свідка ОСОБА_29 про те, що в один із днів наприкінці квітня 2016 року її запросили у якості понятої при проведенні освідування підсудної ОСОБА_6 . В її присутності слідча Глухівського відділу НП запропонувала ОСОБА_6 видати грошові кошти, яка та має при собі, попередивши, що в іншому разі вона буде оглянута примусово. Після цього ОСОБА_6 дістала із-за пазухи платок, в якому знаходились грошові кошти. Ці кошти слідча поклала на стіл, а потім попросила ОСОБА_6 зняти із себе верхнй огляд та взуття. Нічого там не знайшовши, слідча запросила інших працівників правоохоронних органів, що перебуали за вагончиком, які посвітили видані ОСОБА_6 грошові кошти. При цьому дві купюри стали відсвічувати жовтувато-зеленуватим кольром. Потім працівники військової прокуратури склали протокол, а вона засвідчила його правильність.
Свідків ОСОБА_30 та ОСОБА_31 які дали аналогічні показання, що 23 квітня 2016 року близько 22 год. вони були присутніми у якості понятих, коли працівниками військової прокуратури був проведений огляд одного із вагончиків ПП «Катеринівка», де на той час несла службу підсудна ОСОБА_6 . Під час проведення цього огляду працівник прокуратури запропонував ОСОБА_6 видати гроші та інші речі, які вона мала при собі. Однак грошей у неї не виявилось. Після цього працівник військової прокуратури запропоновав ОСОБА_6 більш детальний особистий огляд в іншому вагочику. Для цього була запрошена слідча Глухівського відділку поліції та двоє понятих жіночої статі. Слідча, поняті та ОСОБА_6 зайшли до іншого вагончика, а потім через деякий час їх запросили всередину цього вагончика і слідча поліції повідомила, що ОСОБА_32 добровільно видала грошові кошти, які вона ховала у своїй білизні. Потім видані ОСОБА_33 грошові кошти були просвічені за допомогою ультрафіолетової лампи, описані та вилучені протоколом, який вони засвідчили своїми підписами.
Показання свідка ОСОБА_34 про те, що 23 квітня 2016 року за розпорядженням заступника начальника слідчого відділу поліції м.Глухова її було направлено для проведення слідчий дій в ПП «Катеринівка» на виконання доручення військової прокуратури. Приїхавши на місце, вона побачила, що в одному із службових вагончиків, які використовується працівниками прикордонної служби, знаходиться підсудна ОСОБА_6 . Вона разом із працівником військової прокуратури обшукала вагончик, а також обшукала бушлат та берет в які була вдягнута ОСОБА_6 . Однак ніяких грошей в ході цього виявлено не було. Після цього ОСОБА_35 було запропоновано пройти до іншого вагончика для проходження більш детального огляду. Вона разом із ОСОБА_6 та двома понятими жіночої статі зайшли до іншого вагончика, де вона запропонувала ОСОБА_6 добровільно видати грошові кошти, що знаходяться при ній, попередивши останню, що в іншому разі її доведеться роздягати в примусово. Після цього ОСОБА_6 із-за пазухи дістала платочок, в якому знаходились грошові кошти, в тому числі 2000 рублів РФ. Потім вона покликала інших осіб, що приймали участь в слічих діях, видані ОСОБА_6 гроші були розкладені у вагончику, просвічені ультрафіолетовою лампою, після чого описані та вилучені.
На протокол про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 11 травня 2016 року із якого слідує, що на підставі ухвали судді апеляційного суду Сумської області від 25 березня 2016 року, якою був наданий дозвіл на проведення аудіо-відео контролю відносно в інспектора прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_24 , була зафіксована розмова між ОСОБА_24 , ОСОБА_6 та ОСОБА_38 під час якої останні ніби-то обговорюють питання отримання від ОСОБА_7 неправомірної вигоди за в`їзд виїзд на територію України іноземних громадян.
На копії паспортів громадян Узбекистану ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , громадянина Казахстану ОСОБА_10 та громадянина Азербайджану ОСОБА_11 в яких проставлені дата-штампи в`їзду 23.04.2016 року на територію України через КПП «Катеринівка» та виїзду через цей же пункт пропуску 24 квітня 2016 року.
На постанову заступника військового прокурора Сумського гарнізону від 23 квітня 2016 року, якою була розпочата негласна слідча дія у вигляді ауді-, відеоконтролю у відношенні підсудної ОСОБА_6 до постановлення відповідної ухвали слідчого судді.
На ухвалу слідчого судді Апеляційного суду Сумської області від 25.04.2016 року із якої вбачається, що в послідуючому дозвіл на проведення вищевказаних негласних слідчих дій у відношенні ОСОБА_6 був наданий.
На протокол огляду місця події від 23 квітня 2016 року в якому зазначено, що під час огляду приміщення вартового шлагбауму ВПС «Шалигіне», де знаходилась підсудна ОСОБА_6 , останній було запропоновано видати усі речі, які мають значення для кримінального провадження, а саме грошові кошти які та отримала від громадянина ОСОБА_39 . Оскільки ОСОБА_6 грошей не видала, то їй було запропоновано пройти до службового приміщення поста АСУ ВПС «Шалигіне», де у присутності слідчого Глухівського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_34 та понятих жіночої статі, підсудна ОСОБА_6 добровільно видала грошові кошти в сумі 5350 рублів РФ та 189 грн. Під час просвічування вищевказаних грошових коштів детектором валют дві купюри номіналом по 1000 рублів РФ серії ТХ №8447465 та серії БС №6688076 світились жовто-зеленим кольором.
На протокол освідування особи від 24 квітня 2016 року із якого вбачається, що під час проведення освідування підсудної ОСОБА_6 у останньої були відібрані змиви із її рук, однак при просвічуванні її рук та форменного одягу за допомогою ультрафіолетової лампи, жодного свічення виявено не було.
На наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 206-ОС від 10.05.2012 року, яким підсудну ОСОБА_6 було призначено на посаду молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 .
На посадову інструкцію молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , якою визначено права та обов`язки підсудної.
На витяг із графіку несення служби складу прикордонних нарядів в ПП «Катеринівка» із якого слідує, що період часу з 09 год. 23 квітня 2016 року до 04 год. 24 квітня 2016 року, підсудна ОСОБА_6 виконувала обов`зки у прикордонному наряді «вартовий шлагбауму» на в`їзд в Україну.
В той же час, допитана в судовому засіданні підсудна ОСОБА_6 свою вину у інкримінованому злочині категорчно не визнала, пояснивши з 09 год. 23 квітня 2016 року вона виконувала обов`язки у прикордонному наряді «вартовий шлагбауму». Близько 22 год. до неї підійшли п`ятеро іноземців, один із яких повідомив, що їм необхідно перетнути Державний кордон України та повернутися на територію РФ для продовження їх законного перебуання на території Росії. Вона перевірила наявність у них паспортних документів, повернула їх назад та після чого сказала, що їм необхідно пройти до іншого вагончика, де безпосередньо здійснюється перевірка паспортних документів. Коли іноземці відійшли, то майже відразу до неї під`їхали працівники військової прокуратури, внутрішньої безпеки ДПСУ та ще якійсь правоохоронці. Однин із цих працівників наказав їй нікуди не рухатись, після чого обшукав її службовий вагончик. Потім, слідча жіночої статі, яка була в складі цієї групи наказала їй зняти бушлат та берет, обшукала їх, але нічого в них не знайшла. Після цього їй наказали пройти в інший вагончик, де слідча в присутності ще двох жінок наказала їй видати всі гроші, які вона має із собою, після чого наказала ще раз зняти бушлат та роззутись. Оглянувши взуття та одяг, слідча нічого не знайшла. Однак, потім слідча задрала верх її светр та верхню білизну, після чого в вагончику невідомо звідки з`явились якісь гроші. Потім слідча покликала інших учасників цих подій, які стали описувати гроші та просвічуватиїх ультрафіолетовою лампою.
Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що докази вини підсудної ОСОБА_6 у інкримінованому їй злочині у основній мірі ґрунтуються на даних протоколів слідчих та негласних слідчих дій: протоколу огляду місця події, протоколу освідування особи, протоколу контролю за вчиненням злочину та протоколу за результатами негласних слідчих (розшукових) дій: аудіо- та відеоконтролю за вчиненням злочину.
Відповідно до положень ч.2 ст.91 КПК України доказування у кримінальному провадженні полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
А відповідно до положень ст.ст.85-86 КПК України доказування у кримінальному провадженні може грунтуватись тільки на належних та допустимих доказах. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року № 12-рп/2011, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів. Такі ж положення містяться і в частині 2 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та ст.87 КПК України.
Зокрема, недопустимими є докази, які отримані під час здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов, так само недопустимими є докази, які зібрані з порушенням права особи на захист.
При цьому із матеріалів справи вбачається, що факт отримання ОСОБА_6 неправомірної вигоди від громадянина РФ ОСОБА_7 був зафіксований в рамках проведення контролю за вчиненням злочину, який здійснювався на підставі постанови заступника прокурора Сумського гарнізону у відношенні посадових осіб державної прикордонної служби ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 та ОСОБА_24 .
Виходячи із вимог ст. ст. 258, 260, 263, 269 КПК України застосування технічних засобів отримання інформації, що пов`язане із втручанням у приватне спілкування людини та негласною фіксацією розмов, дій, обстановки, допускається виключно за вмотивованою ухвалою слідчого судді, в якій зазначаються: точна назва заходу, початок, тривалість та термін його застосування, особа щодо якої має здійснюватися такий захід та орган, якому надано відповідний дозвіл. Такі ж вимоги у відповідності до ст.251 КПК України ставляться і до постанови прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину.
Судом же встановлено, що постанова прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину у відношенні ОСОБА_6 взагалі не виносилась.
Тому суд вважає, що в даному випадку проводячи негласну слідчу дію у виді контролю за вчиненням злочину у відношенні підсудної ОСОБА_6 , правоохоронні органи діяли не у межах та у спосіб, передбачених Законом.
Посилання сторони обвинувачення, що така постанова у відношенні ОСОБА_6 і не повинна була виноситись, оскільки факт отримання нею неправомірної вигоди був зафіксований під час проведення належним чином санкціонованих негласних слідчих (розшукових) дій у відношенні інших осіб, суд вважає безпідставними так як в такому випадку органи досудового розслідування мали б діяти згідно до положень ст.257 КПК України. А саме, отримана інформація у відношенні ОСОБА_6 могла бути використана тільки на підставі ухвали слідчого судді, яка постановляється за клопотанням прокурора. Однак із таким клопотанням прокурор до слідчого судді не звертався і ухвалу слідчого судді не отримував.
Також, на обгрунтування вини підсудної ОСОБА_6 , сторона обвинувачення посилається на протокол огляду місця події від 23.04.2016 року, згідно якого грошові кошти в сумі 2000 рублів РФ, які громадянин ОСОБА_7 передав підсудній в якості неправомірної вигоди, остання ніби-то добровільно видала працівникам правоохоронних органів.
Однак, як достаменно встановлено в ході судового розгляду, під час проведення вищевказаної слідчої дії, спочатку слідчим військової прокуратури та слідчою Глухівського ВП було оглянуто приміщення вартового шлагбауму ВПС «Шалигіне», де несла службу підсудна ОСОБА_6 . Також слідчою Глухівського ВП був обшуканий верхній одяг та головний убор ОСОБА_22 .Після цього підсудній було запропоновано видати грошові кошти які та отримала від громадянина ОСОБА_39 . Оскільки ОСОБА_6 грошей не видала, то їй було запропоновано пройти до службового приміщення поста АСУ ВПС «Шалигіне». Там, у присутності слідчої Глухівського ВП. та понятих жіночої статі, після попередження її про те, що у разі відмови добровільно видати гроші, підсудна буде піддана освідуванню в примусовому порядку, ОСОБА_6 видала гроші в сумі 5350 рублів РФ та 189 грн.
Відповідно до ст. 209 КПК України, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатись поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.
Суд вважає, що харакетор вчинених працівниками правоохоронних органів дій у відношенні підсудної ОСОБА_6 , а саме пропозиція видати речі, які вона має при собі, коли та знаходилась в приміщенні вартового шлагбауму ВПС «Шалигіне», обшук її верхнього одягу та головного убору проведений слідчою поліції в цьому приміщенні, після цього пропозиція працівника військової прокуратури пройти в інше приміщення для проведення більш детального особистого огляду, свідчить про те, що підсудна ОСОБА_6 була фактично затримана ще в службовому приміщенні вартового шлагбауму о 23 год. 40 хв. і при затриманні відразу був проведений її особистий обшук.
Однак, в порушення вимог ч.4 ст.208 КПК України затриманій ОСОБА_6 не було повідомлено ні про підстави затримання, не повідомлено про те, у вчиненні якого злочину вона підозрюється, так само їй не було роз`яснено і право на захист, бо протокол про затримання ОСОБА_6 із роз`ясненням її прав як підозрюваної, був складений о 01 год. 45 хв. 24 квітня 2016 року, - тобто більше ніж через дві години після її фактичного затримання.
Крім того, за змістом складеного протоколу огляду місця події та показань допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_34 , ОСОБА_29 і ОСОБА_43 , працівниками правоохороних органів фактично був проведений не огляд місця події, а обшук приміщення де несла службу ОСОБА_6 та її особистий обшук.
Однак, такі дії відповідно до положень ст.233 КПК України мали відбуватись тільки на підставі ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку. Але такий дозвіл отриманий не був.
Крім того, судом встановлено, що у проведенні вищевказаних слідчих дій приймала слідча Глухівського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_44 , яка не мала жодних процесуальних повноважень на їх проведення.
До того ж, в протоколі огляду місця події від 23.04.2016 року зазначено, що підсудна ОСОБА_6 добровільно видала працівникам військової прокуратури дві купюри номіналом по 1000 рублів РФ серії ТХ №8447465 та серії БС №6688076. При цьому визначально в протоколі було зазначено, що ОСОБА_6 були видані вищевказані купюри номіналом по 1000 грн. Після чого, номінал цих купюр був виправлений із гривень на рублі РФ. Однак, у відповідності до положень ст.104 КПК України такі виправлення мають бути застережані всіма учасниками даної слідчої дії. Однак, як категорично стверджувала в судовому засіданні свідок ОСОБА_29 , яка приймала участь при проведенні даної слідчої дії у якості понятої, ніяких застережень та виправлень в цьому протоколі вона не засвідчувала.
Крім того, в описовій частині даного протоколу зазначено, що ОСОБА_6 добровільно видала дві грошові купюри номіналом по 1000 рублів РФ серії ТХ №8447465 та серії БС №6688076, але в резолютивній часині цього протоколу зазначено, що при проведенні даної слідчої дії прокурором було вилучено дві купюри вищевказаної серії та номеру номіналом по 1000 грн. України.
Тобто, протокол даної слідчої дії складений з грубими порушеннями КПК України оскільки містисть суттєві суперечності щодо його змісту, має виправлення, які належним чином не завірені.
Також розглядаючи дану справу суд не може не звернути увагу на наступне.
Хоча Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не виключає використання на етапі проведення досудового розслідування таких джерел інформації як використання анонімних інформаторів, однак згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини таке використання допустимо, якщо маються належні і достатні гарантії проти зловживань, а саме чітка і передбачувана процедура видачі дозволу, використання і контролю таких слідчих методів. Публічний інтерес, який полягає у викритті злочинної діяльності особи, в жодному разі не може виправдати використання доказів, отриманих в результаті провокації з боку правоохоронних органів, так як це піддало б обвинувачуваного ризику із самого початку бути позбавленим права на справедливий судовий розгляд. (справа Раманаускас проти Литви).
В даній справі суд визначив провокацію в протилежність законному розслідуванню, як ситуацію, коли працівники поліції чи інші працівники, які діяли на підставі переданих їм вказівок, не обмежувались тільки розслідуванням кримінальних діянь переважно в пасивній формі, але і здійснювали вплив на суб`єкт з ціллю спровокувати вчинення правопорушення, яке не могло бути вчинене в іншому разі, з метою встановити можливість вчинення правопорушення, і таким чином, надати докази і розпочати кримінальне провадження.
При вирішенні питання, чи було по суті розслідування «по суті пасивним», Суд розглядає причини проведення такої операції і поведінку органів влади, які її провадять. Зокрема, Суд визначає, чи мались об`єктивні підозри, що заявник приймав участь в злочинній діяльності, чи був він схильний до вчинення кримінального правопорушення.Інший фактор, який необхідно брати до уваги стосується того, чи примушували заявника вчинити вказаний злочин.
Розглядаючи кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_6 суд встановив, що особа, яка передала неправомірну вигоду підсудній ( громадянин РФ ОСОБА_7 ) діяв як таємний агент правоохоронних органів з ніби-то метою викриття злочинної діяльності посадових осіб ДПС.
Розглядаючи кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_6 за ст.368 ч.1 КК України, суд взагалі приходить до висновку, що по цій кримінальній справі діяльність правоохоронних органів звелась до того, що таємному агенту ОСОБА_7 були вручені грошові лише з тією метою, щоб він їх вручив хоч якій-небуть посадовій особі прикордонної служби ПП «Катеринівка» з метою послідуючого її викриття у вчиненні злочину. Тобто з боку правоохоронних органів мала місце явна провокація злочину.
За таких обставини, виходячи із положень ст.86,ст.90 КПК України щодо належності та допустимості доказів, суд визнає недопустимими докази, які були отримані під час проведення слідчих дій у відношенні підсудної ОСОБА_6 : а саме, протокол огляду місця події від 23 квітня 2016 року, протокол відбору зразків, спеціальної обробки, огляду помітки та вручення грошей від 23 квітня 2016 року, протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 23 квітня 2016 року, протокол про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 11 травня 2016 року, постанову заступника військового прокурора Сумського гарнізону від 23 квітня 2016 року. Відповідно, суд не може брати до уваги і показання допитаних в ході судового провадження свідків, оскільки вони давали показання про проведення слідчих дій, результати яких суд визнає недопустимими. Так само, суд не допустив такий доказ як висновок судової експертизи хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин від 22.06.2016 року, оскільки цей висновок не відкривався стороні захисту і у відповідності до ч.12 ст.290 КПК України суд не має права допустити відомості, що містяться в ньому, як докази.
Таким чином, жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував факт отримання підсудною ОСОБА_6 неправомірної вигоди від громадянина РФ ОСОБА_45 , суду не представлено.
Тому дослідивши надані сторонами процесу докази, суд приходить до висновку про необхідність виправдання підсудної ОСОБА_6 за ст.368 ч.1 КК України в зв`язку із недоведеністю її вини у вчиненні даного злочину.
Накладений арешт на грошові кошти в сумі 5350 рублів РФ та 189 грн., які були вилучені у підсудної ОСОБА_6 , необхідно скасувати.
Вилучені у підсудної ОСОБА_6 грошові кошти, в тому числі дві грошові купюри номіналом по 1000 рублів РФ серії ТХ №8447465 та серії БС №6688076, необхідно повернути власниці ОСОБА_6 .
Грошові кошти в сумі 1000 рублів РФ, добровільно видані свідком ОСОБА_7 , а саме дві грошові купюри номіналом по 500 рублів РФ серії МБ №5404239 та серії МС № 9545500, необхідно повернути їх власнику ОСОБА_7 .
Долучені до матеріалів справи СD-диски необхідно зберігати при матеріалах справи.
Керуючись ст.370, 374 КПК України суд,-
ОСОБА_6 виправдати за ст.368 ч.1 КК України в зв`язку із недоведеністю її вини у вчиненні даного злочину.
Накладений арешт на грошові кошти в сумі 5350 рублів РФ та 189 грн., які вилучені у підсудної ОСОБА_6 , - скасувати.
Вилучені у підсудної ОСОБА_6 грошові кошти в тому числі дві грошові купюри номіналом по 1000 рублів РФ серії ТХ №8447465 та серії БС №6688076, - повернути ОСОБА_6 .
Грошові кошти в сумі 1000 рублів РФ, а саме дві грошові купюри номіналом по 500 рублів РФ серії МБ №5404239 та серії МС № 9545500, - повернути власнику ОСОБА_7 .
Долучені до матеріалів справи СD-диски зберігати при матеріалах справи.
На вирок може бути подана апеляція в апеляційний суд Сумської області через Глухівський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
СУДДЯ