Справа № 171/1095/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2017 року м.Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000286 від 04 березня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Апостолове, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч.2 ст.190 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Органом досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч.2 ст.190 КК України, за наступних обставин.
Так, 20.02.2017 року, приблизно о 15 годині, ОСОБА_5 знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , котрий належить ОСОБА_4 , де у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_6 шляхом зловживання його довірою.

ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, заздалегідь маючи умисел заволодіти грошовим коштами ОСОБА_4 , зловживаючи його довірою, запропонував останньому придбати комп`ютерний системний блок за 1 400 гривень, при цьому запевнивши його, що невдовзі доставить системний блок за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_4 , тим самим ввів в оману останнього.

В свою чергу ОСОБА_4 , будучи впевнений у правдивості пропозиції ОСОБА_5 , передав останньому гроші в сумі 1 400 гривень, тим самим будучи впевнений, що оплатив вартість придбаного у ОСОБА_5 комп`ютерного системного блоку. Після цього, ОСОБА_5 , заволодівши грошовими коштами в сумі 1 400 гривень, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 1 400 гривень.

Крім того, ОСОБА_5 , 24.02.2017 року, приблизно о 13 годині перебував біля ТРК «Атлант», котра розташована по вул. Ветеранів №6 в м. Апостолове Дніпропетровської області, разом з раніше знайомим ОСОБА_4 , де у ОСОБА_5 , повторно виник злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_4 , шляхом зловживання довірою останнього.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , в ході усної бесіди з потерпілим ОСОБА_4 , повторно, шляхом зловживання довірою попросив останнього закласти до ломбарду ПТ «КЛИМЧУК І КОМПАНІЯ» ЛОМБАРД КАПИТАЛ», котрий розташований по вул. Центральна №55/1 в м. Апостолове Дніпропетровської області, належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки «iPhone 4s», білого кольору з метою отримання грошових коштів для викупу з вказаного ломбарду золотого ланцюжка, належного ОСОБА_5 , при цьому запевнив ОСОБА_4 , що цього ж дня викупить закладений мобільний телефон та поверне останньому, тим самим ввів в оману ОСОБА_4 .

Після цього, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , цього ж дня, приблизно о 13 годині 30 хвилин заклали до ломбарду ПТ «КЛИМЧУК І КОМПАНІЯ`ЛОМБАРД КАПИТАЛ», мобільний телефон «iPhone 4s», білого кольору, за що отримали грошові кошти в сумі 1 240 гривень, які потерпілий відразу передав ОСОБА_5 , який не маючи наміру повертати їх ОСОБА_4 , заволодів грошовими коштами в сумі 1 240 гривень та з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 1 240 гривень.

13 червня 2017 року між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 досягнуто та підписано угоду про примирення, за змістом якої сторони погодили, що заподіяну майнову шкоду у розмірі 2640 (дві тисячі шістсот сорок) грн. обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язується відшкодувати потерпілому ОСОБА_4 протягом одного місяця після затвердження угоди про примирення. ОСОБА_5 за скоєння кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України понесе покарання у виді 1 року обмеження волі та за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України у виді 2 років обмеження волі; на підставі ст.70 КК України погодили призначити остаточне покарання у виді 2 років обмеження волі; на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 190, ч.2 ст.190 КК України в повному обсязі. Також пояснив суду, що він розуміє права, надані йому законом, угоду він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.
Потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що зазначену угоду уклав добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просила угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену в угоді міру покарання.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.
Так, ст. ст.468,469 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468, 469, 471 КПК України, відповідає закону про кримінальну відповідальність, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.
Суд переконався згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також згідно з вимогами ч. 7 ст. 474 КПК України встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Крім того, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст.476 КПК України обвинуваченому зрозумілі.
Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.
Потерпілому в судовому засіданні роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України потерпілому зрозумілі.
Після таких роз`яснень потерпілий не заперечував проти затвердження угоди.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.190 КК України та ч.2 ст.190 КК України. Вказані злочини відноситься до злочинів невеликої та середньої тяжкості.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди у судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190 КК України та ч.2 ст.190 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 369, 370, 371, 373, 374,375 376, 395, 468, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення укладену 13 червня 2017 року між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190 КК України та ч.2 ст.190 КК України.
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190 КК України та ч.2 ст.190 КК України та призначити узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання:
-за ч.1 ст.190 КК України - у виді 1 (одного) року обмеження волі;
-за ч.2 ст.190 КК України - у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_5 , відповідно до положень ст.76 КК України, наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.
Суддя ОСОБА_1