У Х В А Л А

2 серпня 2017 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_3, перевіривши заяву адвоката ОСОБА_4 про перегляд судових рішень Верховним Судом України щодо ОСОБА_2,

у с т а н о в и в:

Вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 15 липня 2016 року ОСОБА_2 засуджено за частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки; за частиною першою статті 135 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі статті 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі статті 75 КК ОСОБА_2 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено на нього обов'язки, передбачені пунктами 3, 4 статті 76 КК.

Апеляційний суд Рівненської області зазначений вирок у частині призначеного ОСОБА_2 покарання скасував, постановив новий вирок від 6 жовтня 2016 року, яким засудив його за частиною другою статті 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки; за частиною першою статті 135 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі статті 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 березня 2017 року вирок Апеляційного суду Рівненької області від 6 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

Захисник Луценко Р.О. подав заяву, в якій порушує питання про перегляд Верховним Судом України вироку Апеляційного суду Рівненської області від 6 жовтня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 березня 2017 року щодо ОСОБА_2 з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), а саме неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, а саме статті 66 КК і частини четвертої статті 67 КК, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. Просить судові рішення щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. При цьому зазначає, що касаційний суд в оскаржуваному рішенні помилково дійшов висновку про правильність врахування судом повторно обтяжуючої обставини «тяжкі наслідки завданні злочином», а також не врахував всіх пом'якшуючих обставин.

Ухвалою судді-доповідача Верховного Суду України від 27 червня 2017 року заявника повідомлено про невідповідність його заяви вимогам статей 448 і 449 КПК і встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Протягом установленого строку заявником зазначені в ухвалі судді недоліки не усунуто, у зв'язку з чим заява підлягає поверненню заявнику на підставі пункту 1 частини четвертої статті 450 КПК.

Відповідно до частини п'ятої статті 450 КПК повернення заяви на підставах, передбачених у частині четвертій цієї статті, не перешкоджає повторному зверненню у разі належного оформлення заяви або на інших підставах, ніж ті, які були предметом розгляду, та у строки, визначені статтею 447 КПК.

На підставі наведеного, керуючись статтею 450 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Заяву адвоката Луценка Р.О. про перегляд судових рішень Верховним Судом України щодо ОСОБА_2 повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_3