Провадження №1-кп/243/93/2017
Справа № 236/2048/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2017 року
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
судді ОСОБА_2 ,
присяжних: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
секретар судового засідання ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2 м. Слов`янськ Донецької області), кримінальне провадження № 0000410 за обвинуваченням
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жданів Донецької області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , розлученого, солдата старшого майстра відділення танкового батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , інвалідом не є, утриманців не має, раніше судимого:
09 жовтня 2006 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ст. 118 КК України (в редакції 2001 року), до 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі. Постановою Старгородського районного суду м. Вінниці від 15 травня 2007 року звільнений умовно-достроково, невідбутий строк покарання 4 місяці, 1 день;
23 жовтня 2008 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ст. 395 КК України (в редакції 2001 року) до арешту на строк 3 (три) місці, в силу ст. 70,72 КК України приєднано покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, призначене за вироком Ленінського районного суду Вінницької області від 24 вересня 2008 року, за яким призначене покарання за ч. 1 ст. 263 КК України до 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, та остаточно призначено покарання у виді 2 (двох) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі. Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 22 червня 2010 року звільнений умовно-достроково, невідбутий строк покарання 8 місяців, 25 днів;
08 листопада 2012 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 122 КК України (в редакції 2001 року) до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 16 травня 2014 року звільнений умовно-достроково, невідбутий строк покарання 6 місяців, 10 днів, покарання відбув повністю;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 13 ч.2 ст. 115 КК України, -
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 ,
ОСОБА_14 ,
захисник ОСОБА_15 ,
обвинувачений ОСОБА_10 ,
потерпілий ОСОБА_16 ,
експерт ОСОБА_17 ,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 21 липня 2014 року № 609/2014, 28 січня 2015 року ОСОБА_10 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за мобілізацією на особливий період у військовому званні «солдат».

Під час виконання завдань за призначенням окремі підрозділи військової частини польова пошта НОМЕР_1 передислоковані на Схід України для участі у проведенні антитерористичної операції, де вони розташувались базовим табором поблизу АДРЕСА_2 .

На посаду старшого майстра відділення танкового батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 було призначено ОСОБА_10 ..

Крім того, у зазначеній військовій частині на посаді водія механіка евакуаційного відділення взводу технічного забезпечення третьої танкової роти батальйону військової частини НОМЕР_1 проходив військову службу за мобілізацією на особливий період рядовий ОСОБА_16 ..

Старший майстер ОСОБА_10 , 08 квітня 2016 року, приблизно о 02 годині 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, відпочивав в палатці відпочинку особового складу взводу технічного забезпечення танкового батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що розміщена на території тимчасової дислокації базового табору поблизу АДРЕСА_2 , де також відпочивав рядовий ОСОБА_16 та інші військовослужбовці.

В цей час у ОСОБА_10 виник злочинний умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_16 , який в цей час спав в палатці, та з яким у нього 07 квітня 2016 року відбувся конфлікт під час якого ОСОБА_16 два рази вдарив ОСОБА_10 у присутності інших військовослужбовців.

Реалізуючи свій злочинний умисел, з метою помсти ОСОБА_16 , ОСОБА_10 вийшов з палатки, взяв штикову лопату, яка знаходилася біля входу палатки праворуч. Після чого, підійшов до ОСОБА_16 та утримуючи штикову лопату в руках, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи, що удари в область голови можуть призвести до загибелі потерпілого, з метою умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, наніс п`ять ударів загостреною металевою частиною лопати в область голови ОСОБА_16 , чим спричинив різану рану потиличної ділянки, рвано різану рану лівої вушної раковини, шиї ліворуч, лівої щоки, перелом потиличної кістки ліворуч, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Вважаючи завершеним свій злочинний умисел на позбавлення життя солдата ОСОБА_16 , виконавши всі дії, які вважав необхідними для настання смерті останнього, солдат ОСОБА_10 поставив лопату на місце та ліг спати. Однак з причин, що не залежали від його волі, свій злочинний намір ОСОБА_10 не довів до кінця, оскільки смерть ОСОБА_16 не настала.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 показав, що дійсно після звільнення з місць позбавлення волі, він повернувся додому, однак вже в кінці січня 2015 року був призваний на військову службу. Їх підрозділ розташовувався базовим табором поблизу с. Богоявленка Мар`їнського району Донецької області. Разом з ним у палатці також проживав і рядовий ОСОБА_16 .. У нього із ОСОБА_16 склалися неприязні стосунки. ОСОБА_16 часто вживав спиртні напої, вів себе зухвало. Вони часто сварилися, потерпілий його постійно принижував. 07 квітня 2016 року їх відпустили у місто. У місті він придбав радіо, визнає, що вжив пива, хоча знав, що вживати алкогольні напої було заборонено. Він зайшов до палатки, поставив радіо на стіл, який знаходиться між ліжками у палатці, включив його та став знімати взуття. В цей час зайшов ОСОБА_16 , який був у стані алкогольного сп`яніння, став вимагати, щоб він вимкнув радіо. На що він йому повідомив, що не буде цього робити. Після чого, ОСОБА_16 скинув радіо на підлогу, воно розбилося, а ОСОБА_16 став наносити йому удари в обличчя. Після чого зайшов їх командир взводу ОСОБА_18 , їх розборонили. Потім всі полягали спати. Він прокинувся приблизно о півтретьої ночі, встав по нужді. Коли йшов, то подумав, що скільки цей ОСОБА_16 буде з нього знущатися, то вирішив його покарати. Вийшов з палатки, після чого взяв лопату, як стояла біля входу. У палатці було дуже темно, нічого не було видно. Він підійшов до ліжка, де спав ОСОБА_16 , і вирішив його вдарити по сідницях пласкою частиною лопати. Взяв лопату, підійшов наніс два удари пласкою частиною лопати, по тому місцю, де на його думку знаходилися сідниці потерпілого. Потерпілий мовчав. Після цього поставив лопату на місце та пішов спати. Вранці, як з`ясувалося, ОСОБА_16 відчув себе зле, і його було госпіталізовано. Після чого, на шикуванні він вийшов зі строю та повідомив, що саме він наніс тілесні ушкодження ОСОБА_16 .. Разом з тим, вважає, що слідство було проведено неповно, с численними порушеннями, оскільки не було перевірено його взаємини із ОСОБА_16 , ту обставину, що він скаржився на те, що ОСОБА_16 по відношенню до нього веде себе зухвало, принижує його та знущається з нього, що командир внаслідок добрих стосунків із ОСОБА_16 не звертає увагу на його скарги. Також вважає неправильним те, що побої, які наніс йому ОСОБА_16 не були зняті. Крім того зазначив, що його дії неправильно кваліфіковані, оскільки, він не мав наміру вбивати ОСОБА_16 , а лише бажав його провчити, наполягав на тому, що всі солдати у їх палатці зазвичай спали головою до її стіни, однак потерпілий знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, ліг спати головою у протилежну сторону, а він вночі цього побачити не міг, отже об`єктивно помиляючись, вважаючи що б`є по сідницях, вдарив в область голови, наполягав на тому, що він наніс лише два удари пласкою частиною лопати, випадково вдарив загнутими краями лопати. За таких обставин вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 121 КК України. Крім того повідомив, що на той час, коли він наносив тілесні ушкодження ОСОБА_16 , він не був у стані алкогольного сп`яніння, а випив вже після того, як дізнався що ОСОБА_16 попав у лікарню, тому що сильно був схвильований, отже після цього у нього взяли аналіз, який показав що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Потерпілий ОСОБА_16 у судовому засіданні, у режимі відео конференції із Ковельським міськрайонним судом Волинської області, що показав, 13 лютого 2015 року він був призваний до ВСУ для проходження військової служби у Володарськ-Волинської 14 ій бригаді. 25 березня 2015 року вони були направлені до Донецької області для проходження служби. Вони перебували у польових умовах. І він та обвинувачений проживали разом у одному наметі, в якому разом проживали біля двадцяти чоловік. Всіх він не пам`ятає, може назвати такі прізвища як ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 . Освітлення у наметі вночі не буває, його вимикають. У наметі 10 ліжок впродовж однієї стіни стоїть, а напроти них десять інших по периметру. Проміж ліжок стоїть стіл. Він спав на ліжку біля входу, головою до стіни намету, ногами до проходу між ліжками. Ліжко ОСОБА_10 стояло десь у середині. Він 06 квітня 2016 року був у караулі, а 07 квітня 2016 року частина військових і він разом із ними поїхали до міста, ввечері повернулися. Чи вживав він спиртні напої у місті та після того, як приїхав, він на сьогодні ствердно не може сказати, але допускає, що у той вечір міг випити пива. Може ствердити, що він ліг спати тверезий. Дійсно існує заборона вживання спиртних напоїв, але він придбав пляшку пива у місті, то міг її випити. Чи вживав спиртні напої ОСОБА_10 йому невідомо, особисто він не помічав такого, щоб ОСОБА_10 вживав спиртні напої взагалі. Наскільки він пам`ятає, то у нього та ОСОБА_10 ввечері 07 квітня 2016 року конфлікту не було. Взагалі ж він допускає, що раніше у нього та ОСОБА_10 може і були конфлікти, але вони не були серйозними, а залишалися на рівні побутової сварки не більше. Ствердив, що ввечері 07 квітня 2016 року він не ображав ОСОБА_10 та не наносив йому тілесні ушкодження, якщо і був конфлікт, то скоріше тому, що ОСОБА_10 щось не хотів зробити, чи допомогти. У ОСОБА_10 був конфлікт з півбатальйону, однак якогось серйозного конфлікту у нього не було. Ввечері 07 квітня 2016 року ОСОБА_10 на його адресу ніяких погроз не висловлював. Після вечірньої перевірки всі полягали спати, а вранці його розбудив командир, він був весь у крові. Він не відчув ударів, які йому наносили та не бачив, хто їх наносив. Щодо тілесних ушкоджень, о може ствердити, що йому було поранено щоку, шию, голову, був перелам шиї. Він біля 15 діб пролежав у лікарні у Львові, а потім ще приблизно 4 дні у Дніпрі. Йому накладали шви, групу інвалідності йому не давали. Вранці йому повідомив їх командир ОСОБА_18 , що ці тілесні ушкодження йому наніс ОСОБА_10 , який зізнався у скоєному на час, коли йому надавав первинну медичну допомогу лікар. Після того, він більше ОСОБА_10 не бачив. Він на обліку у лікаря-нарколога не перебуває. Матеріальних претензій до ОСОБА_10 не має, при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Відповідно до ухвали слідчого судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 21 квітня 2016 року, Слідчим суддею Мар`їнського районного суду Донецької області був проведений допит свідка кримінального провадження ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в судовому засіданні в Мар`їнському районному суді Донецької області. Під час допиту свідок ОСОБА_23 пояснив, що після початку АТО він був мобілізований до складу збройних сил України. Зокрема, проходив службу в складі 14 ої бригади збройних сил України танкового батальйону (взвод технічного забезпечення) на посаді механіка, зі званням молодший сержант. Несення воєнної служби проходив на всій території Донецької області де проходить активна фаза АТО. В період часу з жовтня 2015 року і по теперішній час він разом із іншими військовослужбовцями проходить військову службу поряд із населеним пунктом АДРЕСА_2 . Із військовослужбовцями батальйону він підтримує дружні відносини, конфліктів із ними раніше не мав. Мешкає в палатці відпочинку взводу технічного забезпечення, де разом із ним мешкають 14 військовослужбовців, серед яких є ОСОБА_16 та ОСОБА_10 . Двоє вказаних військовослужбовців постійно конфліктували, при цьому, він був неодноразово свідком цього. 07 квітня 2016 року, приблизно о 17 год. 00 хв., він знаходився у палатці разом з іншими військовослужбовцями серед яких були ОСОБА_16 і ОСОБА_10 .. В цей час між ОСОБА_16 та ОСОБА_10 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_16 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження, а саме наніс удар кулаком в область голови та один удар в область обличчя, після чого конфлікт був вичерпаний. Також додав, що на його особисту думку ОСОБА_16 та ОСОБА_10 перебували у стані алкогольного сп`яніння. Приблизно о 22 год. 00 хв., всі в палатці лягли спати. В нічний час, він будь-якого шуму не чув. 08 квітня 2016 року, в нічний час, о котрій годині не пам`ятає, його розбудив ОСОБА_10 та повідомив, що спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_16 .. Він не надав цьому особливого значення оскільки був сонний, та після чого одразу заснув. Приблизно о 06 год. 30 хв. в палатці всі прокинулися, і, як з`ясувалося, на ліжку ОСОБА_16 кров, а у самого ОСОБА_16 були виявлені тілесні ушкодження в області голови та шиї. Після чого його відразу було доставлено, як йому відомо, до лікарні м. Курахово. Вказані тілесні ушкодження спричинив ОСОБА_16 військовослужбовець ОСОБА_10 , який сам зізнався у скоєному, а вночі сам йому про це повідомив.

Показання ОСОБА_23 зафіксовані у журналі судового засідання (т. № 1, а.с. 191-192) та аудіо запису, який міститься на оптичному диску № 127РЕ15D8132301С1, та які були прослухані під час судового розгляду справи.

Свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні, у режимі відеоконференції із Вінницьким міським судом Вінницької області, показав, що він із ОСОБА_16 та ОСОБА_10 проходили військову службу один рік, проживали в одному наметі. У цьому наметі проживали приблизно до двадцяти військовослужбовців. Його ліжко по відношенню до ліжка ОСОБА_16 знаходилося навпроти, а ліжко ОСОБА_10 знаходилося місця за два до ліжка ОСОБА_16 .. Спали головами до стіни намету. Наскільки йому відомо, ОСОБА_16 та ОСОБА_10 обоє звичайні чоловіки, він не бачив, щоб між ними були серйозні конфлікти. Дійсно незважаючи на сувору заборону, всі військовослужбовці вживали спиртні напої. Напередодні ввечері, ОСОБА_16 був у стані алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_10 напідпитку. Він точно не пам`ятає коли, однак була ситуація, при якій, ввечері, напередодні того як виявили ОСОБА_16 із тілесними ушкодженнями, між ОСОБА_10 та ОСОБА_24 виник конфлікт, після якого всі полягали спати. Йому розповідали, що після конфлікту, ОСОБА_10 піднявся та пішов спати. Біля п`ятої години ранку наступного дня, коли всі стали прокидатися, то побачили, що у ОСОБА_16 голова у крові. Він бачив рублені рани у ОСОБА_16 на голові, в області шиї. ОСОБА_10 , на шикуванні, добровільно розповів, що він наніс удари. Наскільки він пам`ятає, то ОСОБА_10 розповів, що наніс два чи три удари лопатою ОСОБА_16 , за те, що останній його принижував. ОСОБА_10 повідомив, що розбив лопатою голову ОСОБА_16 .. Наскільки він пам`ятає, лопату так і не знайшли. Вважає, що у ОСОБА_10 трохи здали нерви.

Відповідно до ухвали слідчого судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 21 квітня 2016 року, слідчим суддею Мар`їнського районного суду Донецької області був проведений допит свідка кримінального провадження ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в судовому засіданні, в Мар`їнському районному суді Донецької області. Під час допиту свідок ОСОБА_25 пояснив, що на теперішній час він проходить службу в 14-й бригаді танкового батальйону Чернівецької бригади, у взводі технічного забезпечення, та має звання молодшого сержанта. Несення воєнної служби проходив у Донецької області де проходить активна фаза АТО. В період часу з жовтня 2015 року і по теперішній час він проходить військову службу в поряд із населеним пунктом АДРЕСА_2 . Із військовослужбовцями батальйону він підтримує дружні відносини, конфліктів із ними раніше не мав. Мешкає в палатці відпочинку взводу технічного забезпечення, де разом із ним мешкають 14 військовослужбовців, серед яких є ОСОБА_16 та ОСОБА_10 . Вказані військовослужбовці постійно конфліктували, при цьому, він був неодноразово свідком цього. Також, може охарактеризувати ОСОБА_10 як невідповідальну людину з якою постійно виникають проблеми різного характеру. Зі слів ОСОБА_10 йому відомо, що останній, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Крім того, влітку 2015 року коли вони перебували в складі батальйону та несли службу в АДРЕСА_3 , ОСОБА_10 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, з автоматичної зброї почав стріляти вгору та в різні боки, загрожуючи життю та здоров`ю інших військовослужбовців. ОСОБА_16 він може охарактеризувати з позитивного боку, насамперед як відповідальну людину, однак він часто вживає спиртні напої. В палатці відпочинку взводу технічного забезпечення разом із ним знаходилися чотирнадцять військовослужбовців під час несення ними служби поряд із населеним пунктом с. Богоявленка Донецької області. В палатці, відносно комплексу, знаходилися сім тапчанів з лівої сторони та сім тапчанів з правої сторони. З лівої сторони, відносно входу, місця військовослужбовців розташовувались наступним чином: ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та ОСОБА_22 . З правої сторони відносно комплексу були військовослужбовці ОСОБА_20 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 та ОСОБА_37 . Додав, що військовослужбовець ОСОБА_20 , який спав поруч із ОСОБА_16 перебував у відпустці та повернувся лише 08 квітня 2016 року приблизно о 07 год. 00 хв. Крім того, з 16 березня 2016 року військовослужбовець Мололіта перебуває у відпустці до 12 квітня 2016 року. 07 квітня 2016 року, приблизно о 17 год. 00 хв., він знаходився у палатці разом з іншими військовослужбовцями серед яких був ОСОБА_16 і ОСОБА_10 .. В цей час він вийшов на вулицю, а повернувшись через деякий час, йому стало відомо, що між ОСОБА_16 та ОСОБА_10 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_16 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_10 .. Приблизно о 22 год. 00 хв., всі в палатці лягли спати. В нічний час, він будь-якого шуму не чув. 08 квітня 2016 року, приблизно о 06 год. 30 хв., він прокинувся в палатці, при цьому було виявлено, що на тапчані та голові ОСОБА_16 наявна кров. При цьому у ОСОБА_16 були виявлені тілесні ушкодження в області голови та шиї. Після чого його відразу було доставлено до лікарні м. Курахово. Вказані тілесні ушкодження спричинив військовослужбовець ОСОБА_10 , який сам зізнався у скоєному ним злочину, а саме у спричиненні тілесних ушкоджень вночі 08 квітня 2016 року військовослужбовцю ОСОБА_16 , у який спосіб він не пояснював. Військовослужбовці говорять, що тілесні ушкодження ОСОБА_16 були спричиненні лопатою. Не сумнівається, що тілесні ушкодження ОСОБА_16 спричинив саме ОСОБА_10 , оскільки ОСОБА_10 особисто зізнався в тому, що заподіяв удари ОСОБА_16 заради помсти.

Показання ОСОБА_25 зафіксовані у журналі судового засідання ( т. № 1, а.с.187-188) та аудіо запису, який міститься на оптичному диску № 127РЕ15D8132147А2, та які були прослухані під час судового розгляду справи.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні під час здійснення відеоконференції із Миронівським районним судом Київської області, показав, що дійсно у 2016 році проходив військову службу разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_16 .. Вони всі разом мешкали у одному наметі. Там проживали приблизно чоловік з 20 - ть. Ліжка розташовувалися по периметру намету. Його ліжко знаходилося через одне із ОСОБА_10 та десь приблизно через п`ять від ліжка, де спав ОСОБА_16 .. Щодо відносин між ОСОБА_16 та ОСОБА_38 , він нічого розповісти не може, тому що він особисто не спостерігав, щоб у них були якісь особливі відносини. На його думку, вони були звичайні чоловіки, якихось серйозних конфліктів між ними не траплялося, а якщо щось і було то на рівні невеличкої побутової сварки. Також повідомив, що дійсно ОСОБА_16 був до них переведений, а раніше він був водієм машини «Урал», про причини переведення ОСОБА_16 йому невідомо. Може лише ствердити, що із самого початку у них в наметі він не жив. Наскільки він пам`ятає, була ситуація, коли ОСОБА_16 прийшов до них у стані алкогольного сп`яніння, повів себе не зовсім адекватно, але його тоді вивели. Більше якихось особливих конфліктних ситуацій із ОСОБА_16 , він не пам`ятає. На його особистий погляд ОСОБА_10 та ОСОБА_16 обоє нормальні звичайні люди. Дійсно, весною 2016 року, більш точного часу він не пам`ятає, напередодні того, як у ОСОБА_16 були виявлені тілесні ушкодження, їх відпустили у місто. Він особисто не бачив, щоб у вечір цього дня, ОСОБА_10 та ОСОБА_16 вживали спиртні напої. Коли вони повернулися з міста, то він особисто вийшов з палатки у поле, це було приблизно біля 20 год. 00 хв., та став розмовляти по телефону. Біля 12 години ночі він повернувся до намету. Було темно, світло ніхто не вмикав, він не бачив, щоб у цей час, хтось виходив, чи вставав. Він ліг спати. Вранці, приблизно о 05 год. 30 хв. виявилося, що ОСОБА_16 були нанесені тілесні ушкодження. Наскільки він пам`ятає, то ОСОБА_16 лежав головою від стіни, тобто навпаки, голова повернута, живіт у крові, шия та голова розбиті. Наполягає на тому, що ОСОБА_16 ніхто не перевертав, його лише забрали у шпиталь на носилках, тому що він був непритомний. Побачив його ОСОБА_18 , їх комвзводу, він і викликав фельдшера та поліцію. На шикуванні ОСОБА_10 повідомив, що він наніс удари ОСОБА_16 . Подробиці того, як він це зробив, ОСОБА_10 не повідомляв. Йому лише відомо, що працівники поліції шукали лопату, однак наскільки йому відомо, лопату вони не знайшли.
Відповідно до ухвали слідчого судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 21 квітня 2016 року, слідчим суддею Мар`їнським районним судом Донецької області був проведений допит свідка кримінального провадження ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в судовому засіданні, в Мар`їнському районному суді Донецької області. Під час допиту свідок ОСОБА_40 пояснив, що на даний час він проходить службу в 14 ій бригаді танкового батальйону Чернівецької бригади (взвод технічного забезпечення) та має звання молодшого сержанта. Після початку АТО він 29 січня 2015 року був мобілізований до складу збройних сил України. Зокрема, проходив службу в складі 14 ої бригади збройних сил України танкового батальйону на посаді водія-механіка. Несення служби проходили на всій території Донецької області де проходила оперативна фаза АТО. В період часу з грудня 2015 року і по теперішній час, він та інші військовослужбовці його батальйону знаходились поряд із населеним пунктом с. Богоявленка Мар`їнського району Донецької області. Із військовослужбовцями батальйону він підтримує дружні відносини, конфліктів із ними раніше не мав. Мешкає в палатці відпочинку взводу технічного забезпечення, де разом із ним мешкають 14 ть військовослужбовців, серед яких є ОСОБА_16 та ОСОБА_10 . Вказані військовослужбовці постійно конфліктували, при цьому, він був неодноразово свідком цього. Також, може охарактеризувати ОСОБА_10 як невідповідальну людину, з якою постійно виникають проблеми різного характеру. Також зі слів ОСОБА_10 йому відомо, що останній, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Крім того, влітку 2015 року, коли вони перебували в складі батальйону та несли службу в АДРЕСА_3 , ОСОБА_10 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з автоматичної зброї почав стріляти вгору та в різні боки, загрожуючи життю та здоров`ю інших військовослужбовців. Свідком цього він не був, але це йому відомо зі слів інших військовослужбовців. ОСОБА_16 він може охарактеризувати з позитивного боку, насамперед як відповідальну людину. В палатці відпочинку взводу технічного забезпечення разом із ним знаходилися чотирнадцять військовослужбовців. Під час несення ними служби поряд із населеним пунктом с. Богоявленка Донецької області. В палатці, відносно комплексу, знаходилися сім тапчанів з лівої сторони та сім тапчанів з правої сторони. З лівої сторони, відносно входу, знаходились військовослужбовці ОСОБА_41 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_32 , а останнім був він. З правої сторони відносно комплексу були військовослужбовці ОСОБА_20 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 та ОСОБА_37 . Додав, що військовослужбовці ОСОБА_20 , який спав поруч із ОСОБА_42 перебував у відпустці та повернувся лише 08 квітня 2016 року приблизно о 07 год. 00 хв. Крім того, з 16 березня 2016 року військовослужбовець Малоліта перебуває у відпустці до 12 квітня 2016 року. 07 квітня 2016 року приблизно о 17 год. 00 хв. він знаходився у палатці разом з іншими військовослужбовцями серед яких був ОСОБА_16 і ОСОБА_10 .. В цей час між ОСОБА_16 та ОСОБА_10 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_16 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження, а саме наніс один удар кулаком область обличчя, після чого конфлікт був вичерпаний. ОСОБА_24 та ОСОБА_10 при цьому перебували в стані алкогольного сп`яніння. Приблизно о 22 год. 00 хв. всі в палатці лягли спати. В нічний час, він будь-якого шуму не чув. 08 квітня 2016 року, приблизно о 07 год. 00 хв., коли він прокинувся в палатці, як з`ясувалося, на тапчані та одязі ОСОБА_16 була виявлена кров, а у самого ОСОБА_16 були виявлені тілесні ушкодження в області голови та шиї. Після чого, його відразу було доставлено до лікарні м. Курахово. Вказані тілесні ушкодження спричинив військовослужбовець ОСОБА_10 , який сам зізнався у скоєному ним злочину, а саме у спричиненні тілесних ушкоджень військовослужбовцю ОСОБА_16 вночі, 08 квітня 2016 року, за яких обставин він не пояснював. Після чого, приблизно о 09 год. 00 хв. ранку він заступив на чергування. Чим саме спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження ОСОБА_16 йому не відомо.

Показання ОСОБА_43 зафіксовані у журналі судового засідання ( т. № 1, а.с.187-188) та аудіо запису, який міститься на оптичному диску № 127РЕ15D8132147А2, та які були прослухані під час судового розгляду справи.

Свідок ОСОБА_40 у судовому засіданні, у режимі відео конференції із Сосницьким районним судом Чернігівської області, показав, що дійсно проходив військову службу із ОСОБА_10 та ОСОБА_16 .. Вони всі разом проживали в одному наметі, де їх всіх проживало до 16 чоловік. Наскільки він пам`ятає, ОСОБА_16 та ОСОБА_10 не конфліктували між собою, у всякому разі, він не пам`ятає, щоб між ними були серйозні конфлікти. Може ствердити, що напередодні цих подій, начебто між ними був якийсь конфлікт, але причини цього конфлікту він не пам`ятає. Наскільки пам`ятає, то ОСОБА_16 наніс ОСОБА_10 три удари кулаком в обличчя, після чого, їх розборонили. Крім того показав, що ліжка ОСОБА_10 та ОСОБА_16 були розташовані на одні стороні намету, а між ними чи одне, чи два ліжка були. Наскільки він пам`ятає, то між ними спав ОСОБА_19 . Він не був свідком побиття ОСОБА_10 . ОСОБА_16 , тому що ці події сталися вночі, а він спав. Знає, тільки, що коли вони вранці прокинулися у зв`язку із тим, щоб йти на шикування, то побачили, що ОСОБА_16 стало зле, у нього почалася блювота. Потім він знову ліг, тоді до нього підійшли хлопці та побачили, що він в крові. Наскільки він пам`ятає крові було багато біля стіни намету, біля ліжка ОСОБА_16 .. ОСОБА_10 на шикуванні зізнався, що це він наніс тілесні ушкодження ОСОБА_16 .. Особисто він не бачив, хто наносив удари ОСОБА_16 ..

Відповідно до ухвали слідчого судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 21 квітня 2016 року, Слідчим суддею Мар`їнського районного суду Донецької області був проведений допит свідка кримінального провадження ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в судовому засіданні, в Мар`їнському районному суді Донецької області. Під час допиту свідок ОСОБА_18 пояснив, що на даний час він проходить службу в 14 ій бригаді танкового батальйону Чернівецької бригади взвод технічного забезпечення та має звання молодшого сержанта. Після початку АТО він був мобілізований до складу збройних сил України. Несення воєнної служби проходив на всій території Донецької області де проходить активна фаза АТО. Зокрема, проходив службу в складі 14 ої бригади збройних сил України танкового батальйону взвод технічного забезпечення зі званням рядовий. В період часу з жовтня 2015 року і по теперішній час він проходить військову службу поряд із населеним пунктом АДРЕСА_2 .В період часу з грудня 2015 року і по теперішній час, він та інші військовослужбовці його батальйону знаходились поряд із населеним пунктом АДРЕСА_2 . Із військовослужбовцями батальйону він підтримує дружні відносини, конфліктів із ними раніше не мав. Мешкає в палатці відпочинку взводу технічного забезпечення, де разом із ним мешкають 14 військовослужбовців, серед яких є ОСОБА_16 та ОСОБА_10 . Вказані військовослужбовці постійно конфліктували, при цьому, він був неодноразово свідком цього. Також, може охарактеризувати ОСОБА_10 як невідповідальну людину з якою постійно виникають проблеми різного характеру. Також зі слів ОСОБА_10 йому відомо, що останній, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Крім того, влітку 2015 року коли вони перебували в складі батальйону та несли службу в АДРЕСА_3 , ОСОБА_10 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з автоматичної зброї почав стріляти вгору та в різні боки, загрожуючи життю та здоров`ю інших військовослужбовців. ОСОБА_16 він може охарактеризувати з позитивного боку, насамперед як відповідальну людину, однак який часто вживає спиртні напої. В палатці відпочинку взводу технічного забезпечення разом із ним знаходилися чотирнадцять військовослужбовців під час несення ними служби поряд із населеним пунктом с. Богоявленка Донецької області. В палатці, відносно входу знаходилися сім тапчанів з лівої сторони та сім тапчанів з правої сторони. З лівої сторони, відносно входу, місця військовослужбовців розташовувались наступним чином: ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та ОСОБА_22 . З правої сторони відносно комплексу були військовослужбовці ОСОБА_20 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 та останнім спав він. Додав, що військовослужбовці ОСОБА_20 , який спав поруч із ОСОБА_16 , перебував у відпустці та повернувся лише 08 квітня 2016 року приблизно о 07 год. 00 хв.. Крім того, з 16 березня 2016 року військовослужбовець Малоліта перебуває у відпустці до 12 квітня 2016 року. 07 квітня 2016 року, приблизно о 17 год. 00 хв., він знаходився у палатці разом з іншими військовослужбовцями серед яких був ОСОБА_16 і ОСОБА_10 .. В цей час між ОСОБА_16 та ОСОБА_10 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_16 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження, а саме: наніс удар кулаком в область голови та обличчя, після чого конфлікт був вичерпаний. Також додав, що на його особисту думку, ОСОБА_16 та ОСОБА_10 перебували у стані алкогольного сп`яніння. Приблизно о 22 год. 00 хв. всі в палатці лягли спати. В нічний час, 08 квітня 2016 року, він будь-якого шуму не чув. 08 квітня 2016 року, приблизно о 06 год. 25 хв., він прокинувся в палатці, при цьому було виявлено, що на тапчані та голові ОСОБА_16 наявна кров. При цьому, у ОСОБА_16 були виявлені тілесні ушкодження в області голови та шиї. Після чого його відразу було доставлено, як йому відомо, до лікарні м. Курахово. Вказані тілесні ушкодження ОСОБА_16 спричинив військовослужбовець ОСОБА_10 , який сам зізнався у скоєному ним злочину, а саме у спричиненні тілесних ушкоджень вночі 08 квітня 2016 року військовослужбовцю ОСОБА_16 , у який спосіб він не пояснював.

Показання ОСОБА_44 зафіксовані у журналі судового засідання ( т. № 1, а.с.189-190) та аудіо запису, який міститься на оптичному диску № 127РЕ15D8132166С1, та які були прослухані під час судового розгляду справи.
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні, у режимі відеоконференції із Летичівськми районним судом Хмельницької області, показав, що дійсно проходив службу із ОСОБА_10 та ОСОБА_16 .. Він був командиром взводу. Дійсно вони всі разом проживали у одному наметі. Його ліжко було далеко від ліжка ОСОБА_10 та ОСОБА_16 .. Він не може ствердити, що у ОСОБА_10 та ОСОБА_16 були якісь особливо негативні відносини між собою. Були невеличкі конфлікти, але не серйозні. Дійсно напередодні того, як ОСОБА_16 було виявлено з тілесними ушкодженнями, між ОСОБА_10 та ОСОБА_16 стався конфлікт. ОСОБА_10 увімкнув гучно музику, ОСОБА_16 попросив його її вимкнути, однак той відмовився. Після чого у них сталася невеличка бійка, але їх розборонили. Після чого всі полягали спати. Він вночі нічого не чув, тому що він спить у кінці палатки, далеко від ліжка, де спав ОСОБА_16 .. Вони сплять всі головами до стіни палатки. Коли він побачив ОСОБА_16 у крові, то останній лежав головою туди де було багато крові на підлозі. Наскільки він пам`ятає, що це було в сторону виходу із намету. Тобто ОСОБА_16 лежав головою до виходу у протилежну сторону від стіни палатки. Він був у крові, казати він не міг нічого, тому що був без свідомості. ОСОБА_10 зізнався сам у вчиненому.
Свідок ОСОБА_45 в судовому засіданні, у режимі відеоконференції із Першотравневим районним судом м. Чернівці, показав, що дійсно він працював лікарем -анастезіологом у Курахівській лікарні. Він пам`ятає, що привозили чоловіка із травмою голови, яку він отримав від ударів лопатою, але інших деталей не пам`ятає.
Експерт ОСОБА_17 в судовому засіданні проведеному у режимі відео конференції із Селідівським міськрайонним судом Донецької області, показав, що дійсно він проводив експертизу по вказаному кримінальному провадженні. Повідомив, що він зазначив у своїй експертизі п`ять ударів, тому що кожен травмуючий вплив мав конкретні межі, розташовувався самостійно, не являючись продовженням один одного. Показав, що саму лопату він не досліджував, її йому на дослідження не привозили. На питання чи могли утворитися травмуючи впливи від дій загнутих країв пласкої частини лопати він відповісти не може, для цього треба проводити експертизу.

Судом також досліджені такі письмові докази:

Згідно із витягами з ЕДРДР за № 0000410, внесено відомості про вчинення злочину за кваліфікацією ч.1 ст. 121 КК України, після чого були внесені зміни за ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115, ч.2 ст.15 п.13, ч.2 ст. 115( т. № 1, а.с.1, 151-153, 155);

Відповідно до постанови про зміну кваліфікації по кримінальному провадженню від 15 квітня 2016 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000410 від 08 квітня 2016 року про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України, перекваліфіковано на ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. Постановою про зміну кваліфікації по кримінальному провадженню від 14 червня 2016 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000410 від 08 квітня 2016 року, про вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України перекваліфіковано на ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України( т. № 1, а.с.154, 156);

Відповідно до протоколу огляду місця події від 08 квітня 2016 року із фототаблицями, оглянута територія розташування підрозділу танкового батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що розміщена на території тимчасової дислокації базового табору на території Богоявленської сільської ради Мар`їнського району Донецької області, де знаходиться палатка, в якій знаходяться по периметру ліжка. На п`ятому, відносно входу до палатки, ліжку знаходяться два матраци, дві подушки, ковдра, на яких виявлені плями речовини бурого кольору, біля ліжка, ближче до верхньої частини, на підлозі, виявлена пляма речовини бурого кольору, на стіні узголів`я ліжка виявлені бризки речовини бурого кольору. В ході вилучені дві штикові лопати, та фрагменти тканини із нашаруванням речовини бурого кольору( т. № 1, а.с. 166 174);

Протоколом огляду предмету від 09 квітня 2016 року оглянуто лазерний диск білого кольору «Verbatim» CD-R 700 мв № N1210 D28D815152801. На вказаному диску містяться два фотознімки з тілесними ушкодженнями в області голови потерпілого ОСОБА_16 які йому були нанесені 08 квітня 2016 року обвинуваченим ОСОБА_10 ( т. № 1, а.с. 175-176);

Судом оглянутий диск № 1210D28D8151528C1. На вказаному диску містяться два фотознімки з тілесними ушкодженнями в області голови потерпілого ОСОБА_16 які йому були нанесені 08 квітня 2016 року обвинуваченим ОСОБА_10 ;

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 15 квітня 2016 року, який проводився за участю захисника підозрюваного, судово медичного експерта Мар`їнського відділення Донецького обласного бюро СМЕ, спеціаліста Мар`їнського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області, за участю понятих, ОСОБА_10 в присутності всіх учасників слідчої дії, за своєю добровільною згодою пояснив та продемонстрував як відбувалися події. Із його пояснень, які він також демонстрував, видно, що 07 квітня 2016 року, біля 17 год. 00 хв., він знаходився у палатці, де увімкнув радіо, через деякий час зайшов ОСОБА_16 , який був у стані алкогольного сп`яніння, та став вимагати, щоб він його вимкнув. На його заперечення, ОСОБА_16 скинув його радіо зі столу, а потім наніс йому два удари в обличчя. За такі його дії, він на нього дуже розсердився, оскільки вже не в перший раз у них був конфлікт. 08 квітня 2016 року, приблизно, о 02 год. 30 хв., він прокинувся, вийшов з палатки, а коли повернувся, взяв лопату, яка стояла біля входу, підійшов до ліжка, де спав ОСОБА_16 , та вважаючи, що б`є його по сідницях, оскільки він думав, що ОСОБА_16 спить, як завжди головою до стіни палатки, до того ж він був вкритий ковдрою, наніс йому два удари пласкою частиною лопати, після чого поставив лопату на місце, та пішов спати. Вранці, він прокинувся, бачив, як ОСОБА_16 пив воду, взявши її з тумби, після чого ворушився, а потім хтось із інших військових побачив у нього на подушці кров. Коли при шикуванні спитали, хто це зробив, він вийшов зі строю та повідомив, що це він зробив. Такі показання ОСОБА_10 продемонстрував, показуючи, зокрема на манекені, як на його думку лежав насправді потерпілий, і як він думав, як лежить потерпілий. Показав, як він замахувався лопатою, вказав на загнуті краї лопати, якими, він припускає міг нанести тілесні ушкодження потерпілому ( т. № 1, а. с. 177 182);

Судом оглянутий диск із відеозаписом слідчого експерименту із ОСОБА_10 № L26CO307505134;

Відповідно до висновку експерта № 28 Мар`їнського відділення судово медичної експертизи від 11 квітня 2016 року, якій було зроблено на підставі вивчення даних медичної документації ОСОБА_16 , було встановлено, що при зверненні ОСОБА_16 в лікувальний заклад, виявлені різана рана потиличної ділянки, рвано різана рана лівої вушної раковини, шиї ліворуч, лівої щоки, перелом потиличної кістки ліворуч, які утворилися від дії тупо загостреного предмету, можливо в термін та при обставинах вказаних в постанові, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних до життя. Тілесні ушкодження у ОСОБА_16 утворились від 5 (п`яти) травматичних дій тупо загостреним предметом. Тілесні ушкодження у ОСОБА_16 не могли утворитись при падінні з положення стоячи і не могли бути спричинені власною рукою. Тілесні ушкодження у ОСОБА_16 могли утворитись при обставинах, на які вказує він під час його допиту 08 квітня 2016 року ( т. № 1, а. с. 191-192);

Відповідно до висновку експерта № 31 Мар`їнського відділення судово медичної експертизи від 21 лютого 2017 року, встановлено, що на підставі вивчення даних висновку експерта № 28 від 11 квітня 2016 року, судово медичного дослідження медичної документації ОСОБА_16 , вивчення характерних властивостей речових доказів 2 - х штикових лопат, матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 № 0000410, експерт прийшов до висновку, що тілесні ушкодження у ОСОБА_16 у вигляді різаної рани потиличної ділянки, рвано різаної рани лівої вушної раковини, різаної рани шиї ліворуч, різаної рани лівої щоки, перелому потиличної кістки ліворуч, утворились від дії тупо загостреного предмету. Враховуючи загальний розмір, конструктивні властивості речових доказів лопат, слід вважати, що потерпілий ОСОБА_16 в момент спричинення йому тілесних ушкоджень знаходився відносно нападника лівим боком, можливо лежачі. Враховуючи розташування ушкоджень на тілі ОСОБА_16 , описаних в медичній документації, точками прикладання сили при нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому є голова, розташована лівою стороною. Тілесні ушкодження у ОСОБА_16 утворились від 5 ти травматичних дій тупо загостреним предметом. Індивідуальні особливості травмуючого предмета у властивостях ушкоджень на тілі ОСОБА_16 не відобразились. Тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого ОСОБА_16 , могли уговоритися від тупо загостреного вільного кінця металевої частини лопат №1 і № 2 , представлених на експертизу. Тілесні ушкодження, виявлені у гр. ОСОБА_16 , не могли утворитись при обставинах, на які вказує ОСОБА_10 при проведенні слідчого експерименту 15 квітня 2016 року. Тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого ОСОБА_16 у вигляді різаної рани потиличної ділянки, рвано різаних ран лівої вушної раковини на м`яких тканинах шиї зліва, різаної рани лівої щоки, перелому потиличної кістки зліва, з урахуванням описаних країв ран та їх глибини до 5 см, а також враховуючи характерні властивості металевих частин лопат, не могли утворитись від загнутих країв при нанесенні ударів пласкою частиною вказаних лопат. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_16 , при механізмі утворення, на який вказує ОСОБА_10 при проведенні слідчого експерименту за його участю, зокрема від 2 ударів пласкою частиною лопати та від дії загнутих країв лопати, утворитись не могли( т. № 2);

Відповідно до висновку експерта № 33/28 Мар`їнського відділення судово медичної експертизи (початок 06 червня 2016 року кінець 09 червня 2016 року), на підставі вивчення даних висновку експерта № 28, 11 квітня 2016 року, судово - медичного дослідження медичної документації ОСОБА_16 , протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 , огляду протоколу відеозапису, експерт прийшов до такого висновку, що тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_16 , не могли утворитись при обставинах на які вказує ОСОБА_10 при проведенні слідчого експерименту 15 квітня 2016 року ( т. № 1, а. с. 202 );

Відповідно до висновку експерту № 481( початок 27 квітня 2016 року кінець 10 травня 2016 року ) КЗ « Дніпропетровське обласне бюро судово медичної експертизи» ДОР», експерт провів судово медичну експертизу двох штикових лопат та прийшов до підсумків, що на лопаті, яка зазначена як об`єкт № 2, а саме на металевій її частині, довжиною 119,0 см., ручка якої перемотана витками ізоляційної стрічки, встановлена наявність крові та виявлений білок людини. На іншій лопаті зазначеної як об`єкт № 1, та в об`єктах №№1, 3 - 7 та іншій лопаті(об`єкти №№ 8-14) наявність крові не встановлена. При цитологічному дослідженні в об`єктах №№1-14 клітини з ядрами та мікрочастки тканини людини не знайдені. Статева належність крові в об`єкт № 2 не встановлена через відсутність формених елементів крові в цитологічних препаратах, виготовлених з цього об`єкту. При серологічному дослідженні крові в об`єкті № 2 виявлений антиген Н ізосерологіної системи АВ0. Враховуючи отримані результати досліджень, не виключається можливість походження крові об`єкта № 2 на металевій частині лопати, довжиною 119,0 см., ручка якої перемотана витками ізоляційної стрічки, від особи(осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системиАВ0, основним групоспецифічним антигеном якої є антиген Н, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_16 , беручі до уваги групову приналежність його крові;

Відповідно до висновку експерту № 783 ( початок 29 квітня 2016 року кінець 14 травня 2016 року) КЗ « Дніпропетровське обласне бюро судово медичної експертизи`ДОР», експерт провів судово медичну експертизу фрагменту тканини та фрагменту ковдри, та прийшов до таких підсумків. На наданому на дослідження фрагменті тканини «Тканини ковдри», фрагменті тканини спального матрацу встановлена наявність крові людини. При серологічному дослідженні слідів крові вищевказаних фрагментів в них виявлений антиген Н ізосерологічний системи АВ0, що не виключає можливості походження вказаного сліду за рахунок крові особи(осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі і за рахунок крові ОСОБА_16 , оскільки виявлений в вказаних слідах крові антиген Н є групо специфічним для крові потерпілого.(т № 1, а.с. 194 196);

Висновком судово психіатричного експертизи № 483 встановлено, що ОСОБА_10 , 1958 року народження, виявляє емоційно нестійкий розлад особистості. У період часу, відповідний інкримінованого правопорушення, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, в стані тимчасового розладу психічної діяльності не знаходився, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час ОСОБА_10 хронічним психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_10 в момент досліджуваної ситуації не знаходився в стані вираженого емоційного збудження і емоційній напрузі. У період часу який відповідає інкримінованому правопорушенню ОСОБА_10 не перебував у стані фізіологічного афекту.

Судом оглянуті безпосередньо у судовому засіданні речові докази:

Дві штикові лопати, експертні пакети із змивами, та фрагментами тканини;

При огляді лопат, ОСОБА_10 вказав на лопату із ручкою, обмотаною ізострічкою, як на лопату, якою він наніс тілесні ушкодження ОСОБА_16 , та на якій містяться позначки експерта, де була виявлена кров людини, що відноситься до групи крові ідентичною із групою крові ОСОБА_16 ;

Відповідно до постанови від 15 квітня 2016 року, лазерний диск золотистого кольору DVD+R 4.7 GB 120 min із відеозаписами допиту ОСОБА_10 від 15 квітня 2016 року та проведенням слідчого експерименту від 15 квітня 2016 року за участю ОСОБА_10 визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000410 від 08 квітня 2016 року ( т. № 1, а.с.211);

Відповідно до постанови від 09 квітня 2016 року, лазерний диск «Verbatim» CD-R 700 МВ № N 1210 D28D815152801 з фотографіями тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_16 від 08 квітня 2016 року визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000410 від 08 квітня 2016 року ( т. № 1, а.с.212);

Відповідно до постанови від 21 квітня 2016 року, лазерний диск білого кольору «Verbatim» CD-R 700 МВ № N 127 РЕ15D8132032С1 з аудіозаписом допиту свідка ОСОБА_43 від 21 квітня 2016 року визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000410 від 08 квітня 2016 року, лазерний диск білого кольору «Verbatim» CD-R 700 МВ № N 127 РЕ15D8132147А2 з аудіозаписом допиту свідка ОСОБА_25 від 21 квітня 2016 року визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000410 від 08 квітня 2016 року, лазерний диск білого кольору «Verbatim» CD-R 700 МВ № N 127 РЕ15D813266С1 з аудіозаписом допиту свідка ОСОБА_18 від 21 квітня 2016 року визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000410 від 08 квітня 2016 року, лазерний диск білого кольору «Verbatim» CD-R 700 МВ № N 127 РЕ15D8132301С1 з аудіозаписом допиту свідка ОСОБА_23 від 21 квітня 2016 року визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000410 від 08 квітня 2016 року( т. № 1, а.с.213 214 );

Відповідно до постанови від 30 травня 2016 року, фрагмент тканини спального матрацу з нашаруванням речовини бурого кольору, фрагмент тканини ковдри з нашаруванням речовини бурого кольору, дві штикові лопати, вилучені 08 квітня 2016 року під час огляду місця події, визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000410 від 08 квітня 2016 року та направлені на збереження до камери речових доказів Мар`їнського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області згідно із квитанцією № 100 ( т. № 1, а.с.215-216 );

Відповідно до вимоги № 5280/505/05 від 25 квітня 2016, ОСОБА_16 раніше не судимий ( т. № 1, а.с.219-223 );

Відповідно до довідки -569 від 10 травня 2016 року наданої Ковельською центральною райполіклінкою ОСОБА_16 на диспансерному обліку у нарколога не перебуває і за допомогою не звертався( т. № 1, а.с.224 );

Відповідно до довідки -568 від 05 травня 2016 року наданої Ковельською центральною райполіклінкою ОСОБА_16 на диспансерному обліку у психіатра не перебуває і за допомогою не звертався( т. № 1, а.с.225-226);

Відповідно до службової характеристики рядового ОСОБА_16 , водія механіка взводу технічного забезпечення танкового батальйону військової частини пп НОМЕР_1 , ОСОБА_16 за час проходження військової служби на зазначеній посаді зарекомендував себе як не дисциплінований військовослужбовець. До виконання своїх службових обов`язків, становиться байдуже. Не виявляє повагу до командирів і старших за військовим званням військовослужбовців, не шанує честь і гідність товаришів по службі, не додержується правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання. На зауваження старших начальників реагує адекватно, але не завжди робить правильні висновки. В професійному відношенні підготовлений задовільно. Працює над підвищенням свого фахового рівня, при проведенні занять додаткової уваги не потребує. Статути Збройних Сил України, керівні документи знає задовільно, в своїй службовій діяльності не завжди керується їх вимогами. Корупційних діянь не здійснював. Висновок: займаній посаді відповідає ( т. № 1, а.с.241);

Суд, заслухавши показання обвинуваченого, потерпілої, свідків, дослідивши надані письмові та речові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується пред`явлене ОСОБА_10 обвинувачення у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст. 115 КК України, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до такого висновку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 показав, що у нього із ОСОБА_16 були давні неприязні відносини, оскільки останній постійно його принижував, знущався з нього, і конфлікт, який відбувся 07 квітня 2016 року ввечері був останнім, після якого його терпець урвався, і він вирішив покарати потерпілого. Визнав, що саме він наніс потерпілому ОСОБА_16 тілесні ушкодження, внаслідок негативної поведінки потерпілого по відношенню до нього. Разом з тим зазначив, що він не мав наміру вбивати ОСОБА_16 , а лише бажав його провчити, наполягав на тому, що всі солдати у їх палатці зазвичай спали головою до її стіни, однак потерпілий знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, ліг спати головою у протилежну сторону, а він вночі цього побачити не міг, отже об`єктивно помиляючись, вважаючи що б`є по сідницях, вдарив в область голови, наполягав на тому, що він наніс лише два удари пласкою частиною лопати, випадково вдарив загнутими краями лопати.

Суд приймає до уваги вказані показання обвинуваченого, разом з тим, не оцінює їх як повністю правдиві, оскільки вони знаходять лише часткове своє підтвердження в інших зібраних по справі доказах.

Так як видно із показань свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_43 , ОСОБА_18 , ОСОБА_23 , допитаних безпосередньо у судовому засіданні, між потерпілим ОСОБА_16 та ОСОБА_10 не було серйозних конфліктів, і якщо були, то незначні, які не виходили за рамки побутової сварки. Всі свідки підтвердили наявність конфлікта лише 07 квітня 2016 року, ввечері, в ході якого дійсно ОСОБА_16 наніс удари в обличчя ОСОБА_10 .. Вказані свідки у судовому засіданні ствердили, що наступного дня вранці ОСОБА_16 був виявлений весь у крові, втратив свідомість, і його було госпіталізовано. Після чого, коли при шикуванні їх запитали, хто саме наніс тілесні ушкодження ОСОБА_16 , то ОСОБА_10 вийшов зі строю та повідомив, що це зробив він.

Суд приймає до уваги такі показання свідків, оскільки вони не містять внутрішніх протиріч, узгоджуються між собою та підтверджені протоколом огляду місця події, протоколом огляду тілесних ушкоджень, проведеними по справі експертизами.

Зважаючи на такі показання свідків, суд не приймає до уваги показання потерпілого ОСОБА_16 , який в судовому засіданні ствердив, що ніякого конфлікта між ним та ОСОБА_10 не було, і він не може пояснити, чому останній вирішив таким чином з ним поступити.

Суд зважає на ту обставину, що з моменту вчинення правопорушення ОСОБА_10 до допиту свідків пройшов значний проміжок часу, а отже їх показання можуть містити неточності, які обумовлюються особливостями пам`яті людини. При цьому суд зазначає, що такі неточності у основних показаннях свідків не є суттєвими та такими що містять глибинні протиріччя.

Так із показань вказаних свідків видно, що ліжка у наметі де вони всі разом проживали, знаходилися по периметру, при цьому всі лягали головою до стіни намету. Разом з тим, із показань свідка ОСОБА_18 та ОСОБА_25 видно, що коли вони побачили, що ОСОБА_16 лежить на ліжку із розбитою головою, то він лежав головою у протилежну як зазвичай всі сплять сторону. Однак ОСОБА_18 також зазначив, що потерпілий лежав головою у тому напрямку, де на підлозі було багато нашарування крові. Як видно із показань ОСОБА_43 , то останній ствердив, що бачив як ОСОБА_16 вранці ще вставав, коли йому стало зле, почалася блювота, після чого він ліг.

Як видно із протоколу огляду місця події від 08 квітня 2016 року, велике нашарування крові біля ліжка, де спав ОСОБА_16 зафіксоване зі сторони узголів`я ліжка, біля стіни намету, на подушці, яка також знаходиться у узголів`я ліжка, бильце ліжка, на якому виявлені бризки крові, які зафіксовані у протоколі, також знаходиться у узголів`я ліжка.

Крім того, як видно із протоколу слідчого експерименту від 15 квітня 2016 року, обвинувачений ОСОБА_10 показав та продемонстрував, що коли він вранці 08 квітня 2016 року, прокинувся, то бачив, як ОСОБА_16 пив воду, взявши її з тумби, після чого ворушився, а потім хтось із інших військових побачив у нього на подушці кров.

Як видно із доданих до протоколу огляду та відеозапису слідчого експерименту, тумба, з якої ОСОБА_16 брав воду також стоїть біля стіни палатки, поряд із ліжком, на якому спав ОСОБА_16 ..

Аналіз наведених доказів дозволяє дійти до висновку, що свідок ОСОБА_18 допустив у своїх показаннях протиріччя, зазначаючи, що потерпілий лежав головою навпаки, однак на ту сторону де було багато крові( тобто головою до стіни, оскільки саме там зафіксоване нашарування крові). Отже в цій частині суд ставиться до показань свідка ОСОБА_18 критично, і вважає, що свідок у зв`язку із тим, що пройшло багато часу, внаслідок особливостей пам`яті людини, об`єктивно помиляється, а тому не приймає їх до уваги. Крім того зважаючи на показання свідка ОСОБА_43 , який казав, що ОСОБА_16 ставало зле, і внаслідок чого він навіть вставав з ліжка, суд зазначає, що показання свідків, які бачили ОСОБА_16 на ліжку лише вранці, вже після того як він встав, та ліг знову на ліжко, не спростовують відомості зафіксовані у протоколі огляду, та не можуть слугувати підтвердженням показань ОСОБА_10 , який наполягав на тому, що ОСОБА_16 лежав на ліжку у протилежну як зазвичай сторону у момент нанесення йому ОСОБА_10 ударів лопатою, оскільки ці свідки очевидцями подій не були, а бачили ОСОБА_16 лише вранці. При цьому суд зазначає, що із показань свідків видно, що ОСОБА_16 вранці ще був при свідомості, вставав з ліжка, пив воду, і лише потім втратив свідомість. Суд зазначає, що ця обставина також підтверджується продемонстрованими поясненнями обвинуваченого під час слідчого експерименту, який показав, що бачив як потерпілий вранці пив воду, ворушився.

Суд також зазначає, що показання свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_18 , ОСОБА_23 та ОСОБА_43 , дані ними на досудовому слідстві не може прийняти до уваги та вважає їх недопустимими доказами, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ст. 225 КПК України, у виняткових випадках, пов`язаних із необхідністю отримання показань свідка чи потерпілого під час досудового розслідування, якщо через існування небезпеки для життя і здоров`я свідка чи потерпілого, їх тяжкої хвороби, наявності інших обставин, що можуть унеможливити їх допит в суді або вплинути на повноту чи достовірність показань, сторона кримінального провадження, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право звернутися до слідчого судді із клопотанням провести допит такого свідка чи потерпілого в судовому засіданні, в тому числі одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб. У цьому випадку допит свідка чи потерпілого здійснюється у судовому засіданні в місці розташування суду або перебування хворого свідка, потерпілого в присутності сторін кримінального провадження з дотриманням правил проведення допиту під час судового розгляду.

Неприбуття сторони, що була належним чином повідомлена про місце та час проведення судового засідання, для участі в допиті особи за клопотанням протилежної сторони не перешкоджає проведенню такого допиту в судовому засіданні.

Допит особи згідно з положеннями цієї статті може бути також проведений за відсутності сторони захисту, якщо на момент його проведення жодній особі не повідомлено про підозру у цьому кримінальному провадженні.

При ухваленні судового рішення за результатами судового розгляду кримінального провадження суд може не врахувати докази, отримані в порядку, передбаченому цією статтею, лише навівши мотиви такого рішення.

За змістом ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

За змістом ч.1 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Як достовірно встановлено у судовому засіданні допит свідків на досудовому слідстві був проведений у відсутності обвинуваченого та його захисника, суду не представлено належних та допустимих доказів того, чому вказані особи не були викликані у судове засідання, та чи були вони взагалі належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду. Суд зазначає, що на час допиту свідків, ОСОБА_10 вже перебував під вартою, йому була пред`явлена підозра. Отже на думку суду в даному випадку була порушена процедура допиту свідків на досудовому слідстві, внаслідок чого сторона захисту була позбавлена можливості провести перехресний допит свідків.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, суд не може прийняти до уваги показання свідків, дані ними на досудовому слідстві, та на підставі ст. 86 КПК України вважає їх доказами, отриманими у порушення порядку, встановленому КПК України, а тому визнає їх недопустимими доказами та такими, що не можуть бути використані при ухвалені вироку.

Аналізуючи відомості, занесені у протокол огляду місця події від 08 квітня 2016 року, згідно із яким зафіксовано, що велике нашарування крові знаходиться біля ліжка, де спав ОСОБА_16 ,на підлозі, зі сторони узголів`я ліжка, біля стіни намету, на подушці, яка також знаходиться у узголів`я ліжка, зафіксовано, що на бильці ліжка, яке знаходиться біля стіни палатки містяться бризки крові, у сукупності із слідчим експериментом, проведеним із ОСОБА_10 , протоколом огляду тілесних ушкоджень потерпілого, безпосереднім оглядом у судовому засіданні речового доказу лопати, на який зафіксовані сліди крові та на яку вказував сам обвинувачений ОСОБА_10 , як на таку, якою він наносив тілесні ушкодження потерпілому, суд приходить до висновку, що місце розташування плям крові, а також характер та місце розташування бризок крові, спростовують твердження ОСОБА_10 , що потерпілий спав головою від стіни палатки, а коли він наносив удари потерпілому, то вважав, що наносить їх по сідницях. До того ж, наведеними доказами також спростовуються показання ОСОБА_10 в тій їх частині, що він наносив удари пласкою частиною лопати, про це свідчить характер самих бризок, які мають направленість знизу вверх, їх місце розташування на бильці у узголів`я ліжка, біля стіни палатки, відсутність бризок на тильній стороні лопати.

Також показання ОСОБА_10 спростовуються показаннями експерта у судовому засіданні, який ствердив, що по своїй формі та характеру, травмуючих впливів було саме п`ять, а не два, як це стверджує обвинувачений.

Крім того показання обвинуваченого спростовуються проведеними по справі експертизою № 31, за якою тілесні ушкодження у ОСОБА_16 у вигляді різаної рани потиличної ділянки, рвано різаної рани лівої вушної раковини, різаної рани шиї ліворуч, різаної рани лівої щоки, перелому потиличної кістки ліворуч, утворились від дії тупо загостреного предмету. Враховуючи загальний розмір, конструктивні властивості речових доказів лопат, слід вважати, що потерпілий ОСОБА_16 в момент спричинення йому тілесних ушкоджень знаходився відносно нападника лівим боком, можливо лежачі. Враховуючи розташування ушкоджень на тілі ОСОБА_16 , описаних в медичній документації, точками прикладання сили при нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому є голова, розташована лівою стороною. Тілесні ушкодження у ОСОБА_16 утворились від 5 ти травматичних дій тупо загостреним предметом. Індивідуальні особливості травмуючого предмета у властивостях ушкоджень на тілі ОСОБА_16 не відобразились. Тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого ОСОБА_16 , могли уговоритися від тупо загостреного вільного кінця металевої частини лопат №1 і № 2 , представлених на експертизу. Тілесні ушкодження, виявлені у гр. ОСОБА_16 , не могли утворитись при обставинах, на які вказує ОСОБА_10 при проведенні слідчого експерименту 15 квітня 2016 року. Тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого ОСОБА_16 у вигляді різаної рани потиличної ділянки, рвано різаних ран лівої вушної раковини на м`яких тканинах шиї зліва, різаної рани лівої щоки, перелому потиличної кістки зліва, з урахуванням описаних країв ран та їх глибини до 5 см, а також враховуючи характерні властивості металевих частин лопат, не могли утворитись від загнутих країв при нанесенні ударів пласкою частиною вказаних лопат. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_16 , при механізмі утворення, на який вказує ОСОБА_10 при проведенні слідчого експерименту за його участю, зокрема від 2 ударів пласкою частиною лопати та від дії загнутих країв лопати, утворитись не могли.

Висновки експертизи підтверджуються як протоколами огляду місця події та огляду тілесних ушкоджень, так і вищенаведеними іншими висновками експертиз.

Суд, оцінює вищезазначений висновок судово - психіатричної експертизи лише з точки зору виявлених індивідуальних особливостей у ОСОБА_10 , а не достовірності наданих ним пояснень експертам щодо обставин кримінального правопорушення, та приходить до висновку, що у ОСОБА_10 за його індивідуально-психологічними характеристиками ( девіація особистості по афективно-застрягаючому типу ), визначається його поведінка, особливо в стані алкогольного сп`яніння, яка носить маргінальний характер, та ця його поведінка відповідає обставинам вчиненого кримінального правопорушення.

Крім того суд зазначає, що самі показання обвинуваченого містять суттєві протиріччя. Так в своїх показаннях обвинувачений вказує, що у палатці було темно, нічого не було видно, а тому він не бачив, як лежить потерпілий, і вважав, що останній лежить на ліжку як зазвичай головою до стіни палатки. Із показань свідків видно, що ОСОБА_10 та ОСОБА_16 хоч и спали на одній стороні намету, проте їх ліжка не розташовувалися поряд. Однак, з огляду на показання ОСОБА_10 , він у повній темряві не тільки чітко знайшов ліжко потерпілого, але й знайшов лопату, щоб нанести йому тілесні ушкодження.

Відповідно до п. 22 Постанови ВСУ № 2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК ), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: (при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.

Суд зазначає, що досліджені в судовому засіданні докази, як окремо кожний, так і їх сукупний аналіз спростовують показання ОСОБА_10 щодо механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_16 , мотивів вчинення ним правопорушення, та дозволяють дійти до висновку, що після бійки із ОСОБА_16 , ОСОБА_10 ліг спати, після чого, встав у той час, коли його ніхто не міг побачити, підійшов до ліжка потерпілого, де наніс йому у життєво важливі органи п`ять ударів загостреною стороною лопати, і після ліг спати. Отже враховуючи характер тілесних ушкоджень, їх кількість, локалізацію, механізм нанесення, обставини при яких обвинувачений наніс тілесні ушкодження потерпілому, суд приходить до висновку, що обвинувачений мав умисел на умисне вбивство, тобто заподіяння смерті потерпілому, і зробив всі дії, які від нього залежали для доведення злочину до кінця, але злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Суд зазначає, що доводи сторони захисту в тій їх частині, що обвинувачений не мав умисел на вчинення вбивства і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 121 КК України, про свідчить його подальша поведінка, а саме повідомлення про вчинення злочину, спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами, а з`явлення обвинуваченого зі зізнанням може бути враховане лише як пом`якшувальна обставина при вирішенні міри покарання.

Суд приймає до уваги протоколи слідчих дій та вважає їх допустимими доказами, оскільки вони вчинені відповідно норм чинного КПК України, крім того узгоджені із іншими доказами по справі не містять внутрішніх протиріч.

У суду не виникає сумнівів у висновках експертиз, оскільки вони проведені компетентними особами, з достатнім стажем роботи, із дотриманням норм КПК та КК України, не містять суперечностей та узгоджуються з іншими доказами по справі, отже є належними та допустимими доказами по справі.

Органами досудового слідства ОСОБА_10 обвинувачується за ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст. 115 КК України, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила замах на умисне вбивство, виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Разом з тим, звинувачення в частині такої кваліфікуючої ознаки як вчинення особою, яка раніше вчинила замах на умисне вбивство, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

Так, дійсно в судовому засіданні встановлено, що 13 вересня 1995 року Шаргородським районним судом Вінницької області ОСОБА_10 був засуджений за ст. 17, 94 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі. Постановою Коростенського районного суду Житомирської області від 05 липня 2001 року звільнений 03 серпня 2001 року у зв`язку із застосуванням ЗУ «Про амністію».
Суд зважає на ту обставину, що ОСОБА_10 був засуджений за ст. 17, ст. 94 КК України в редакції 1960 року(замах на вбивство) та звільнений по амністії на час дії КК України в редакції 1960 року. Звільнення по амністії не було підставою для погашення судимості чи її зняття на час дії КК України в редакції 1960 року ( ст.55 КК України).
За змістом п.11 Прикінцевих та Перехідних положень чинного КК України, правила, встановлені Кримінальним кодексом України 1960 року щодо давності, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, погашення і зняття судимості, поширюються на осіб, які вчинили злочини до набрання чинності цим Кодексом, за винятком випадків, якщо цим Кодексом пом`якшується кримінальна відповідальність зазначених осіб.

За змістом ч.3 ст. 88 КК України, в редакції, яка діяла на момент набрання чинності КК України, вважалося, що особи, засуджені за вироком суду без призначення покарання або звільнені від покарання чи такі, що відбули покарання за діяння, злочинність і караність якого усунута законом, визнаються такими, що не мають судимості.

Відповідно до п. 17 Постанови ВСУ № 2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», вбивство не може кваліфікуватися за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК, коли судимість за раніше вчинене вбивство знята чи погашена в установленому законом порядку, коли на момент вчинення нового злочину минули строки давності притягнення до відповідальності за перший злочин, а у випадку, передбаченому ч. 4 ст. 49 КК, - коли особа була звільнена судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

З огляду на викладене, враховуючи ту обставину, що нормами ч. 3 ст. 88 КК України на час набрання ним чинності передбачалося, що особа, звільнена від покарання за амністією визнавалася такою, що не має судимості, і дія норми цієї статті за п. 11 Прикінцевих та перехідних положень КК розповсюджується на осіб, засуджених за КК України в редакції 1960 року щодо врахування строків погашення судимості, оскільки це пом`якшує кримінальну відповідальність особи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_10 не може визнаватися особою, яка раніше вчинила замах на вбивство, оскільки за нормами ст. 88 КК України вважається таким, що судимості за такий злочин не має.
З огляду на викладене, суд вважає, що дії обвинуваченого підлягають перекваліфікації з ч.2 ст. 15, п.13 ч.2 ст.115 КК України на ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України.

Даючи оцінку всім доказам, які були досліджені в процесі судового розгляду, суд приходить до переконання що обставини, викладені у обвинувальному акті щодо доведеності винуватості ОСОБА_10 по вказаному кримінальному правопорушенню знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому вважає, що ОСОБА_10 вчинив закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.

Судом були досліджені відомості щодо особи обвинуваченого ОСОБА_10 .
Так, відповідно службової характеристики солдата ОСОБА_10 , який займає посаду старшого майстру взводу технічного забезпечення танкового батальйону військової частини П/П НОМЕР_1 , вбачається, що за час проходження військової служби на вказаній вище посаді, солдат ОСОБА_10 за час проходження військової служби на зазначеній посаді зарекомендував себе як не дисциплінований військовослужбовець. До виконання своїх службових обов`язків, становиться байдуже. Не виявляє повагу до командирів і старших за військовим званням військовослужбовців, не шанує честь і гідність товаришів по службі, не додержується правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання. На зауваження старших начальників реагує адекватно, але не завжди робить правильні висновки. В професійному відношенні підготовлений задовільно. Працює над підвищенням свого фахового рівня, при проведенні занять додаткової уваги потребує. Статути Збройних Сил України, керівні документи знає задовільно, в своїй службовій діяльності не завжди керується їх вимогами. Корупційних діянь не здійснював. Висновок: займаній посаді відповідає. Вказана характеристика підписана 14 та 15 квітня 2016 року( т. № 1, а. с.241 );

Відповідно до службової характеристики, наданої ОСОБА_10 , яка також підписана тими ж самими особами, але дата підписання не зазначена, ОСОБА_10 за час проходження військової служби на зазначеній посаді зарекомендував себе як старанний дисциплінований військовослужбовець. Доручену йому роботу виконує вчасно, якісно виконує поставлені завдання, проявляє ініціативу. В складній обстановці орієнтується, діє впевнено. Службові обов`язки виконує сумлінно. Рівень військово технічної та спеціальної підготовки достатній, постійно працює над його покращенням. Статути Збройних Сил України, керівні документи знає добре, в своїй службовій діяльності керується їх вимогами. Корупційних діянь не здійснював. Висновок: займаній посаді відповідає ( т. № 2, а. с. 3).

Згідно із довідкою № 650 наданою Курахівською міською лікарнею, ОСОБА_10 доставлений представниками військової частини НОМЕР_2 в Курахівську міську лікарню 08 квітня 2016 року о 12 годині 40 хвилин на огляд на наявність вмісту парів етанолу видихуваному повітрі. Алкотестером Алкофор 307 була встановлено кількість алкоголю в розмірі 0,96% ( т. 1, а. с. 234 );

Відповідно до довідки № 102 від 20 квітня 2016 року наданою Шаргородською центральною лікарнею вбачається, що ОСОБА_10 на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті Шаргородської ЦРЛ не стоїть і за медичною допомогою до лікаря психіатра не звертався( т. 1, а. с. 235 - 236 );

Раніше судимий:

09 жовтня 2006 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ст. 118 КК України (в редакції 2001 року), до 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі. Постановою Старгородського районного суду м. Вінниці від 15 травня 2007 року звільнений умовно-достроково, невідбутий строк покарання 4 місяці, 1 день;
23 жовтня 2008 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ст. 395 КК України (в редакції 2001 року) до арешту на строк 3 (три) місці, в силу ст. 70,72 КК України приєднано покарання у виді 2 (двох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі призначене за вироком Ленінського районного суду Вінницької області від 24 вересня 2008 року, за яким призначене покарання за ч. 1 ст. 263 КК України до 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, та остаточно призначено покарання у виді 2 (двох) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі. Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 22 червня 2010 року звільнений умовно-достроково, невідбутий строк покарання 8 місяців, 25 днів;
08 листопада 2012 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 122 КК України (в редакції 2001 року) до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 16 травня 2014 року звільнений умовно-достроково, невідбутий строк покарання 6 місяців, 10 днів. Покарання відбув повністю.
Суд зазначає, що дійсно 27 червня 2012 року ОСОБА_10 був засуджений Шаргородським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 395 КК України до арешту строком у 3 (три) місці. Звільнений 31 жовтня 2012 року у зв`язку із відбуттям строку покарання. Разом з тим, суд вважає, що в силу ст. 89, 90 КК України, судимість за цим вироком у ОСОБА_10 погашена. За таких обставин, суд зважає на наявність цього вироку для обчислення строків відбуття покарання за іншими судимостями з часу відбуття покарання за останнім вироком.
Обставинами, що пом`якшує покарання ОСОБА_10 згідно із ст. 66 КК України, суд визнає з`явлення зі зізнанням, та ту обставину, що він є учасником АТО. При цьому суд зважає на доводи сторони захисту, що ОСОБА_10 добровільно повідомив про те, що саме він вчинив злочин, і ця обставина підтверджується показаннями свідків. Закон не встановлює, до кого саме особа повинна з`явитися із зізнанням, щоб така її поведінка була визнана обставиною, яка пом`якшує покарання, але мається на увазі, що ним є компетентний орган державної влади або його відповідна службова особа, Змістом зізнання є відомості про підготовлюваний, вчинюваний або вчинений злочин. У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_10 , перебуваючи на службі, враховуючи всі обставини справи, повідомив про вчинення злочину своєму командирові. При цьому, суд також вважає, що невизнання обвинуваченим всіх обставин вчинення ним злочину, а саме механізму нанесення тілесних ушкоджень, мотивів вчинення ним злочину, невизнання кваліфікації його дій, не можуть бути судом розцінені як відсутність з`явлення зі зізнанням, оскільки таку позицію обвинуваченого суд розцінює як його право на захист.
Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину.
Згідно із ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчинених злочинів, сукупність всіх характеризуючих його обставин, віднесення їх законодавцем до категорії особливо тяжких, характер і ступінь його суспільної небезпеки, характер дій обвинуваченого у здійсненні ним злочинних намирів, ступінь негативних втрат потерпілої сторони, дані про особу обвинуваченого.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобовязані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини,неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Суд, призначаючи ОСОБА_10 покарання, також враховує вимоги ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
З огляду на викладене, суд приймає фактичні обставини по справі, ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність пом`якшувальних та обтяжуючих обставин, характер та мотиви протиправних діянь, і, враховуючи вищенаведені характеристики обвинуваченого, за якими обвинувачений має постійне місце проживання, був учасником АТО. Суд при цьому враховує характеристику з місця служби, надану стороною захисту, яка підписана всіма командирами, оскільки дійсно ця характеристика надана до вчиненого кримінального правопорушення, та не приймає характеристику, представлену стороною обвинувачення, оскільки вона надана після того, як до ОСОБА_10 був застосований запобіжний захід у виді взяття під варту, а отже на думку суду, така характеристика є упередженою. Крім того, при обранні виду та міри покарання, суд враховує характер поведінки потерпілого в момент конфлікту, який своїми діями сприяв виникненню конфліктної ситуації і результату. Також суд зважає на думку потерпілого щодо призначення покарання, за якою останній не наполягав на суворому покаранні.
Разом з тим, суд зважає, на наявність обтяжуючої обставини, а також на фактичні обставини вчинення злочину, оскільки ОСОБА_10 вчинив злочин під час АТО, будучи військовослужбовцем, тобто особою, яка за специфікою своїх посадових обов`язків повинна утримуватися від будь-яких проявів вчинення неправомірних та протизаконних діянь.
З огляду на викладене, суд визнає необхідним призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Суд вважає, що призначення саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і зважує на вимоги ст.65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Розв`язуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, відповідно до п. 14 ст. 368 КПК України, суд виходить з таких міркувань.

Ухвалою слідчого судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 15 квітня 2016 року відносно ОСОБА_10 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в Артемівській установі виконання покарань Управління державної пенітенціарної служби України в Донецькій області( №6)

Як роз`яснено у Листі ВССУ «Про судову практику застосування судами першої інстанції та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», згідно із рішенням ЄСПЛ у справі «Харченко проти України», в якому, зокрема, зазначено таке: «Законність тримання заявника під вартою з 15.10.2001 до 04.08.2003 п. 74 «Суд вважає, що за відсутності чіткого положення, яке встановлювало б правило, коли і за яких умов взятий під вартою на стадії досудового розслідування має далі триматися під вартою на стадії судового розслідування, такий стан не відповідає критерію «передбачуваності закону» для цілей п. 1 ст. 5 Конвенції. Суд також повторює, що практика, яка склалася в умовах прогалин законодавства, коли особа може перебувати під вартою без визначення певного строку тримання, без конкретного правового положення або судового рішення, сама по собі суперечить принципу правової визначеності і захисту від свавілля, які є загальною ідеєю Конвенції принципу верховенства права (див. справу «Барановський проти Польщі») № 28358/95, п. п. 55-56, ЄКЛП 2000-III, та справу «Кавка проти Польщі» № 25874/94 п. 51, від 09.01.2001, справу «Фельдман проти України», № 76556/01 та № 3877904, п. 73 від08.04.2010)». У п. 75 цього ж рішення вказано, що хоча національний суд 15.10.2001 прийняв рішення про попереднє ув`язнення заявника, він не визначив подальший строк тримання під вартою і жодним чином не обгрунтував своє рішення. Це призвело до стану невизначеності підстав перебування заявника під вартою після цієї дати. У зв`язку з цим Суд нагадує, що тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленого в п. 1 ст. 5 (див. справа «Соловей і Зозуля проти України», п. 76, від 27.11.2008). За таких обставин Суд вважає, що рішення районного суду від 15.10.2001 не забезпечило заявникові адекватного захисту від свавілля, який є важливим елементом «законності» тримання під вартою у розумінні п. 1 ст. 5 Конвенції, а тому тримання заявника під вартою після 15.10.2001 також не відповідає п. 1 ст. 5 Конвенції».

Аналізуючи наведені правові позиції ЄСПЛ, можна дійти висновку про те, що зазначення у вироку строку шляхом настання певної події, а саме набрання цим вироком законної сили не суперечитиме п. 74 рішення у справі «Харченко проти України». Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 115 КПК строки, встановлені КПК, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію.

При цьому, якщо питання про доцільність та обгрунтованість тримання засудженого під вартою виникає на стадії апеляційного оскарження і апеляційного провадження, суд з метою забезпечення прав засудженого в разі неможливості завершення провадження в апеляційному порядку до спливу двомісячного строку з дня ухвалення вироку судом першої інстанції необхідно незалежно від наявних клопотань сторін кримінального провадження розглянути питання доцільності та обгрунтованості тримання під вартою. У такому випадку суд застосовує правила ст. 331 КПК до завершення розгляду провадження в суді апеляційної інстанції.

Отже з врахуванням роз`яснень, викладених у Листі ВССУ «Про судову практику застосування судами першої інстанції та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою», при вирішенні питання що належить вчинити із заходами кримінального провадження, обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на думку суду слід залишити до набрання вироку законної сили.

Враховуючи зазначені вимоги час перебування обвинуваченого ОСОБА_10 з 15 квітня 2016 року по день ухвалення вироку слід зарахувати в строк відбування покарання, відповідно до ч.5 ст.72 КК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до норм ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Процесуальних витрат немає.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_10 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.
Призначити ОСОБА_10 покарання за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з моменту затримання 15 квітня 2016 року
На підставі ч.5 ст. 72 КК України, термін перебування ОСОБА_10 під вартою як запобіжний захід з 15 квітня 2016 року по 24 березня 2017 року включно обчислювати із розрахунку один день утримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_10 до вступу вироку у законну силу залишити попередній тримання під вартою.
Речові докази:

- лазерний диск золотистого кольору DVD+R 4.7 GB 120 min із відеозаписами допиту ОСОБА_10 від 15 квітня 2016 року та проведенням слідчого експерименту від 15 квітня 2016 року за участю ОСОБА_10 який визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000410 від 08 квітня 2016 року відповідно до постанови від 15 квітня 2016 року; лазерний диск «Verbatim» CD-R 700 МВ № N 1210 D28D815152801 з фотографіями тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_16 від 08 квітня 2016 року який визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000410 від 08 квітня 2016 року відповідно до постанови від 09 квітня 2016 року; лазерний диск білого кольору «Verbatim» CD-R 700 МВ № N 127 РЕ15D8132032С1 з аудіозаписом допиту свідка ОСОБА_43 від 21 квітня 2016 року, лазерний диск білого кольору «Verbatim» CD-R 700 МВ № N 127 РЕ15D8132147А2 з аудіозаписом допиту свідка ОСОБА_25 від 21 квітня 2016 року, лазерний диск білого кольору «Verbatim» CD-R 700 МВ № N 127 РЕ15D813266С1 з аудіозаписом допиту свідка ОСОБА_18 від 21 квітня 2016 року, лазерний диск білого кольору «Verbatim» CD-R 700 МВ № N 127 РЕ15D8132301С1 з аудіозаписом допиту свідка ОСОБА_23 від 21 квітня 2016 року, які визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000410 від 08 квітня 2016 року відповідно до постанови від 21 квітня 2016 року, - після вступу вироку в законну силу, - залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження;

- експертний пакет із фрагментом тканини спального матрацу з нашаруванням речовини бурого кольору, експертний пакет із фрагментом тканини ковдри з нашаруванням речовини бурого кольору, експертний пакет із залишками змивів, які відповідно до постанови від 30 травня 2016 року, визнані речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000410 від 08 квітня 2016 року та знаходяться у матеріалах кримінального провадження, - після вступу вироку в законну силу знищити;

дві штикові лопати, вилучені 08 квітня 2016 року під час огляду місця події, які визнані речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000410 від 08 квітня 2016 року відповідно до постанови від 30 травня 2016 року, та знаходяться у камері речових доказів у приміщенні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, - після вступу вироку в законну силу, - повернути за належністю до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок складено у єдиному екземплярі у нарадчій кімнаті.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2
Присяжні:
ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5