Справа № 363/3737/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/690/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 12.07.2017

УХВАЛА
Іменем України
12 липня 2017 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_10 на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 13.04.2017 року, яким :

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старі Петрівці, Вишгородського району, Київської області, українця, громадянина України, який має середню повну освіту, пенсіонера, одруженого, раніше не судимий, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 у відшкодування завданої моральної шкоди 100 000 грн.

Вироком також вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати по справі.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину за наступних обставин.

01.07.2016 року приблизно о 14 годині ОСОБА_9 перебував за місцем свого проживання, а саме на території домоволодіння АДРЕСА_1 , де в цей час між ним та його братом ОСОБА_9 , який проживав у іншій частині цього ж будинку, виникла словесна сварка на побутовому ґрунті, а саме з приводу розподілу майна в ході якої ОСОБА_9 почав нецензурно виражатись в бік обвинуваченого.

Реалізуючи свій злочинний намір на позбавлення життя усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, з мотиву особистих неприязних відносин, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді настання смерті та бажаючи їх настання, ОСОБА_9 зайшов до будинку за вказаною адресою, де взявши мисливську гладкоствольну рушницю «ТОЗ-34Р» № НОМЕР_1 дванадцятого калібру, яка споряджена двома набоями та вийшов на вулицю, де знаходився його брат ОСОБА_9 . Знаходячись на АДРЕСА_1 та №5-а обвинувачений ОСОБА_9 , під час продовження словесної сварки зі своїм братом ОСОБА_9 , перебуваючи на відстані близько одного метра від останнього направив рушницю в бік ОСОБА_9 , який схопив обвинуваченого за ліву руку, якою той тримав передню частину рушниці, а обвинувачений ОСОБА_9 в цей час намагаючись вирвати свою руку з рушницею, від потерпілого, одночасно здійснив два постріли, чим спричинив останньому два вогнепальних поранення в області грудної клітини.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 11/д/№210 тр. від 21.09.2016 року смерть ОСОБА_9 настала від вогнепальних дробових поранень грудної клітини з ушкодженням внутрішніх органів. Від отриманих тілесних ушкоджень, у вигляді двох вогнепальних дробових поранень грудної клітини з ушкодженням внутрішніх органів, ОСОБА_9 помер на місці події.

В апеляційній скарзі потерпіла просить розглянути її клопотання про витребування і дослідження доказів, які відмовлено витребувати і дослідити судом першої інстанції, скасувати вирок у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, оскільки судом неправильно кваліфіковано дії обвинуваченого, який насправді скоїв убивство з корисливих мотивів і фактично досі не покаявся, бо прагне повернути собі зброю із якої вбив рідного брата та наговорює різні нісенітниці на вбитого. Тобто твердить, що вбив випадково, але той випадковий вбитий був дуже поганим, змінити вирок у частині розгляду заявленого цивільного позову та задовольнити її позов у повному об`ємі. Обґрунтовуючи своїх вимоги, зазначає, що судове рішення ухвалено і підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд. Вважає, що обвинувачений повинен нести відповідальність за ч.2 ст. 115 КК України, а саме за вбивство з корисливих мотивів. Суд не взяв до уваги квитанції про витрати на її лікування та похорони.

Заслухавши суддю доповідача, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, думку прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу, а саме в частині цивільного позову, провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Суд, розглянувши справу, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини та правильно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ст. 115 ч.1 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Доводи апеляційної скарги про те, що вирок було постановлено незаконним складом суду колегія суддів вважає необгрунтованиими.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 319 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні повинен бути проведений в одному складі суддів. У разі якщо суддя позбавлений можливості брати участь у судовому засіданні, він має бути замінений іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому ч.3 ст.35 КПК України.

Частина 2 ст.319 КПК України передбачає, що суд вмотивованою ухвалою може прийняти рішення про відсутність необхідності розпочинати судовий розгляд з початку та здійснювати повторно всі або частину процесуальних дій, які вже здійснювалися під час судового розгляду до заміни судді, якщо таке рішення не може негативно вплинути на судовий розгляд та за умови таких вимог:

1) сторони кримінального провадження, потерпілий не наполягають на новому проведенні процесуальних дій, які вже були здійсненні судом до заміни судді;

2) суддя, що замінив суддю, який вибув, ознайомився з ходом судового провадження та матеріалами кримінального провадження, наявними в розпорядженні суду, згоден з прийнятими судом процесуальними рішеннями і вважає недоцільним нове проведення процесуальних дій, що вже були проведені до заміни судді.

При вивченні матеріалів провадження та технічного запису судового засідання від 12.04.2017 року установлено, що заміна одного із суддів, які входили до складу колегії відбулася в автоматичному режимі, відповідно до вимог ст.35 КПК України. У відповідності з положеннями ч.2 ст. 319 КПК, з дотриманням вимог, зазначених в даному кримінальному процесуальному Законі, оскільки учасники кримінального провадження не наполягали на новому проведенні процесуальних дій, які вже були здійснені судом до заміни судді ОСОБА_11 на суддю ОСОБА_12 , суд вмотивованою ухвалою прийняв рішення про відсутність необхідності розпочинати судовий розгляд з початку та здійснювати повторно всі або частину процесуальних дій, які вже здійснювалися під час судового розгляду до заміни судді.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. До суду надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 115 КК України. В зв`язку з цим, суд і провів розгляд справи в межах висунутого обвинувачення.
Тому доводи апеляційної скарги потерпілої про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 115 КК України не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки виходять за межі висунутого обвинувачення.
Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; ч.2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, яким є також користування транспортним засобом, відшкодовується особою, яка на правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Відмовляючи в задоволенні цивільного позову потерпілої в частині відшкодування матеріальної шкоди, судом першої інстанції послався на те, що потерпілою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння їй матеріальної шкоди, та обґрунтовано дійшов до висновку, що в цій частині цивільний позов є безпідставним та недоведеним, а тому в його задоволені слід відмовити.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції достатньо врахував перенесену потерпілою глибину душевних страждань, що пов`язані зі смертю рідної людини, а саме батька, вимушеними змінами у життєвих планах і стосунках, а також з огляду на засади розумності і справедливості, ступінь вини обвинуваченого.
З урахуванням викладених обставин, виходячи з принципів розумності та справедливості, матеріального стану обвинуваченого, суд першої інстанції належним чином мотивував та обґрунтовано прийшов до висновку про задоволення цивільного позову потерпілої в розмірі 100 000 грн.

Цивільний позов судом першої інстанції був розглянутий з дотриманням вимог ст.ст. 128, 129 КПК України, з врахуванням вимог ст.ст. 1166, 1167 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку суду, судом першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_9 враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є особливо тяжким злочином, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Зокрема, судом враховано дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_9 , який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії, є пенсіонером ГУ МНС України в Київській області з 17.11.2005 року, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, що підтверджується як характеристикою наданою Старопетрівською сільською радою, так і характеристикою наданою мешканцями села Старі Петрівці за підписами депутатів; одружений, має двох повнолітніх синів, тобто має міцні соціальні стосунки, що також підтверджується свідоцтвом про народження онуки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; має ряд хронічних захворювань, зокрема: хронічний вірусний гепатит «В», гіпертонічна хвороба, ішемічна хвороба серця, впродовж 23.01.2006 року до 23.01.2011 року ОСОБА_9 була встановлена ІІ група інвалідності. При цьому , обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав активне сприяння розкриттю злочину та каяття щодо вчинення вбивства брата.
Враховуючи ступінь тяжкості і обставини вчиненого злочину, а також тяжкість наслідків, що настали, враховуючи дані щодо особи обвинуваченого (його вік, стан здоров`я, міцні соціальні зв`язки), ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, поведінку потерпілого ОСОБА_9 яка передувала обставинам події, враховуючи думку потерпілої щодо міри покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого при призначенні мінімального покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.1 ст.115 КК України.
З даними висновками суду першої інстанції погоджується й колегія суддів, та вважає рішення суду першої інстанції вірним.

З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що призначене засудженому покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Щодо доводів потерпілої про безпідставність незадоволення її клопотань судом першої інстанції та необхідності їх задоволення апеляційним судом, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Вказані клопотання були заявлені потерпілою при розгляді справи в суді першої інстанції і судом було відмовлено в їх задоволенні, оскільки вимоги, заявлені в клопотанні не стосуються суті пред`явленого обвинувачення.

Колегія суддів погоджується в висновками суду першої інстанції та не знаходить підстав для задоволення заявленого клопотання.

За таких обставин колегія суддів вважає вирок суду законним та обґрунтованим і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілої.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Вишгородського районного суду Київської області від 13.04.2017 року щодо ОСОБА_9 , без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, обвинуваченим у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

С У Д Д І :