Справа № 483/905/17
Провадження 1-кп/483/111/2017
ВИРОК
Іменем України
20 липня 2017 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі:головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000246 від 22 травня 2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Челябінську Російської Федерації, є громадянином України, має професійно-технічну освіту, судимості не має, проходить військову службу за контрактом на посаді старшого стрільця-радиста комендантського відділення комендантського взводу комендантської роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 03 серпня 2015 року уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від 03 серпня 2015 року №121 старший солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду старшого стрільця-радиста комендантського відділення комендантського взводу комендантської роти зазначеної військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період як періоду, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17 березня 2014 року на території України почав діяти особливий період та тривав на момент вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 обов`язок, військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Будучи військовослужбовцем, старший солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст..ст.11,16, 128, 216-220 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", був зобов`язаний дотримуватися загальних обов`язків військовослужбовців, своїх службових обов`язків, а також порядку звільнення з розташування військової частини.

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби старшому солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення вчасно без поважних причин, останній дотримувався порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, старший солдат ОСОБА_4 вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби.

Так, 26 квітня 2017 року о 08 год. 00 хв. старший солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в порушення вимог ст..ст. 11, 16, 128, 216-220 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст..4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", не з`явився вчасно без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та до 08:00 год. 17 травня 2017 року перебував за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, чим порушив встановлений порядок проходження військової служби.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, винним себе визнав повністю.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, і жоден з учасників процесу ці обставини не оспорює, з огляду на що суд вважає їх встановленими та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст.407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує, що він вчинив тяжкий злочин, його особу, а саме те, що він на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, характеризується посередньо, є учасником бойових дій, раніше не судимий, обставини, що пом`якшують покарання - визнання вини, щире каяття, обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Крім цього, суд зазначає, що після вчинення злочину, ОСОБА_4 повернувся в розташування військової частини, з`явився із зізнанням, продовжує службу в Збройних Силах України, що значно знижує суспільну небезпеку вчиненого та додатково свідчить про наявність у обвинуваченого щирого каяття, усвідомлення протиправності своїх дій та намагання спокутувати свою провину.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що призначення покарання без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.75 КК України, буде відповідати принципам розумності та справедливості та буде необхідним і достатнім видом покарання для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Судових витрат у справі немає, цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням якщо він протягом одного року з дня проголошення вироку не вчинить нового злочину.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя