Справа № 161/1526/17
Провадження № 1-кп/161/199/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 05 квітня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0005896 від 22 грудня 2016 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька, Волинської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого утриманців, задовільним станом здоров`я, проживаючого та зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 13 січня 2015 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, звільненого 29 листопада 2016 року по відбуттю покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,-

ВСТАНОВИВ:
Біля 01 години 30 хвилин 11 грудня 2016 року, ОСОБА_3 , перебуваючи неподалік дитячого садка ДНЗ «Ялинка», що по вул. Шевченка, в м. Луцьку, Волинської області, повторно, з корисливих мотивів, з умислом на незаконне заволодіння майном, шляхом підняття з асфальту належного потерпілому ОСОБА_5 телефону, таємно викрав чуже майно, а саме: мобільний телефон марки Lenovo A 500, IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ,чорного кольору, заподіявши останньому майнову шкоду на суму 2500 гривень 00 копійок.

13 лютого 2017 року, між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 була укладена угода про примирення відповідно до умов якої, сторонами визначено розмір майнової шкоди в сумі 2500 гривень 00 копійок, строк відшкодування шкоди чи перелік дій не встановлюються, оскільки майнова шкода повністю відшкодована обвинуваченим потерпілому, обвинувачений повністю визнав свою вину та усвідомив протиправність своїх дій, вибачився перед потерпілим, повністю примирився, щиро розкаявся.

Разом з тим, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік та покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 запевнив суд, що цілком розуміє своє право на справедливий судовий розгляд та йому відомо про його права в ході судового розгляду, розуміє наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст.473 КПК України, йому зрозумілий характер обвинувачення та вид узгодженого покарання. Заявив, що укладення угоди із потерпілим є добровільним кроком із його сторони, тому просить суд затвердити угоду про примирення.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні запевнив суд у тому, що цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України та між ним та обвинуваченим досягнуто згоди по мірі покарання. Запевнив суд, що укладення угоди про примирення є її добровільним кроком.

Прокурор ОСОБА_4 просила відмовити в затвердженні угоди, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 притягався до криміналь ної відповідальності, негативно характеризується дільничим інспектором поліції.

Суд, вирішуючи питання про затвердження угоди, виходить з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочини, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним, віднесені до злочинів середньої тяжкості, тобто угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_5 розуміють положення ч. 5 ст. 474 КПК України та наслідки затвердження угоди передбачені ст. 473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди судом встановлено, що обвинувачений пі д час кримінального провадження зі скаргами на дії органів досудового розслідування не звертався.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, зокрема, вимогам ст.ст. 63, 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав визнання своєї вини.

Обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_5 погоджуються на призначення узгодженого покарання.

Суспільно-небезпечні дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст.185 КК України за ознаками повторного таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він не судимий, не працює, має задовільний стан здоров`я, не одружений, не має утриманців, на обліку у лікарів не перебуває (а.с.30-35,37-38).

За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_3 характеризується негативно (а.с.36).

Обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття, сприяння в розкритті злочину та добровільне відшкодування збитків.

Обставин, що обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення не встановлено.

Суд, враховуючи обставини угоди, ступінь тяжкості вчиненого злочину, як за рівнем суспільної небезпеки так і за класифікацією злочинів, як середньої тяжкості, дані про особу винного, що указані вище, наявність пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих обставин покарання, визнанням своєї вини, приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим та призначення зазначеного в угоді за злочин покарання.

Разом з тим, доводи прокурора ОСОБА_4 не містять підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілим.

Відповідно до п.4 ч.9 ст.100 КПК України речові докази, а саме: мобільний телефон марки Lenovo A 500, IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 відданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , після набрання вироку законної сили повернути як законному володільцю (а.с40.).

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати в сумі 351 гривень 84 копійок, за проведення експертизи слід стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави (а.с.29).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 100, 373-374, 475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
Угоду від 13 лютого 2017 року по кримінальному провадженню №0005896 про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 - затвердити.
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання: у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази:

- мобільний телефон марки Lenovo A 500, IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 відданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , після набрання вироку законної сили повернути як законному володільцю.

Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати в сумі 351 гривень 84 копійок, за проведення експертизи в дохід держави.

Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, в наступному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою сьомою статті ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілими, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою ст. 474 КПК України;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити засудженому ,захиснику, потерпілому, і прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1