справа №619/3815/16-к
провадження №1-кс/619/810/16
УХВАЛА
Іменем України
12 грудня 2016 року м. Дергачі
Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
встановив:
Органом досудового розслідування встановлено, що службові особи Ватутінської сільської ради Нововодолазького району Харківської області за попередньою змовою з невстановленими особами, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч рішенню сільради від 25.04.2012 щодо розширення території кладовища с.Ватуніне на 1га, без зміни цільового призначення земель лісового фонду, затвердження проекту їх відведення, внесення змін до бюджету та затвердження кошторису на проведення робіт з розчищення землі від лісових насаджень здійснили незаконну вирубку дерев породи «сосна» на території Рокитянського лісництва ДП «Жовтневе лісове господарство», спричинивши тим самим державі матеріальні збитки на суму 1034170,00грн. Відповідно до інформації відділу Держгеокадастру у Нововодолазькому районі Харківської області земельна ділянка, де здійснено незаконну порубку лісу, знаходиться у межах Ватутінської сільської ради. Відповідно до інформації Ватутінської сільської ради проект відведення земельної ділянки зі зміною її цільового призначення колишнім сільським головою не замовлявся зміни до бюджету не вносилися, кошторис на проведення робіт не затверджувався. Крім того, встановлено, ФО-П ОСОБА_4 та ФО-П ОСОБА_5 займаються незаконною вирубкою лісових насаджень на території Харківської області.
До суду надійшло клопотання про арешт тимчасово вилученого майна посилаючись на те, що 07.12.2016 року під час обшуку автотранспортного засобу SKODA OCTAVIA TOUR сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився за адресою: АДРЕСА_1 та який належить ОСОБА_4 , і.п.н. НОМЕР_2 , виявлено та вилучено: товарно-транспортна накладна №185703 від 29.08.2016 року на 1 аркуші; товарно-транспортна накладна №184594 від 08.02.2016 року на 1 аркуші; товарно-транспортна накладна №164150 від 16.03.2016 року на 1 аркуші; товарно-транспортна накладна №184592 від 08.02.2016 року на 1 аркуші; товарно-транспортна накладна №184642 від 16.02.2016 року на 1 аркуші; товарно-транспортна накладна №163003 від 21.08.2015 року на 1 аркуші; товарно-транспортна накладна №184820 від 16.03.2016 року на 1 аркуші; товарно-транспортна накладна №163695 від 15.12.2015 року на 1 аркуші; товарно-транспортна накладна №165401 від 27.10.2016 року на 1 аркуші; товарно-транспортна накладна №165325 від 21.10.2016 року на 1 аркуші; товарно-транспортна накладна №182809 від 18.08.2016 року на 1 аркуші; товарно-транспортна накладна №184736 від 29.02.2016 року на 1 аркуші; біржовий контракт №421 від 16.08.2016 року на 1 аркуші; накладна від 01.03.2016 року ПП Мірошниченко на 1 аркуші; рахунок-фактура №750 від 25.08.2016 року на 1 аркуші; копія накладної №1200 від 09.09.2016 року на 1 аркуші; копія рахунку-фактури №850 від 25.08.2016 року на 1 аркуші; рахунок-фактура (незаповнений бланк) з відбитком печатки СПДФО ОСОБА_6 в кількості 2-х шт., кожен на 1 арк. всього 2 аркуші; накладна (незаповнений бланк) з відбитком печатки СПДФО ОСОБА_6 на 1 аркуші; щоденник за 2014 рік з чорновими записами та визначити місце зберігання арештованого майна в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Харківській області. В обґрунтування клопотання зазначено, що орган досудового розслідування має підстави вважати, що вилучене майно, відповідає вимогам ст.170 Кримінального процесуального кодексу України з наведених нижче підстав. Дослідження документів можливе лише з залученням відповідних фахівців та в ході проведення економічної та почеркознавчої експертиз. Вилучені предмети є доказами вчинення кримінального правопорушення, а також зберегли на собі його сліди, які необхідно використати під час проведення документальних перевірок, проведення судово-економічних, комп`ютерно-технічних та почеркознавчих експертиз, для яких відповідно до методики проведення судових експертиз необхідно надати вказані об`єкти, у зв`язку із чим вони мають доказове значення у кримінальному провадженні. Відшуканням вказаних речей досягнуто мету проведення обшуку та вони повинні бути використані під час досудового розслідування, так як є доказами вчинення злочину. Вилучені під час обшуку предмети, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання про арешт тимчасово вилученого майна без повідомлення підозрюваного, інших власників майна, захисника.
Слідчий суддя на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, доводів сторони обвинувачення, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про задоволення клопотання з наступних мотивів.
17 жовтня 2016 року відповідно до ст. 214 КПК України до ЄРДР внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України службовими особами Ватутінської сільської ради Нововодолазького району Харківської області за попередньою змовою з невстановленими особами, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч рішенню сільради від 25.04.2012 щодо розширення території кладовища с.Ватуніне на 1га, без зміни цільового призначення земель лісового фонду, затвердження проекту їх відведення, внесення змін до бюджету та затвердження кошторису на проведення робіт з розчищення землі від лісових насаджень здійснили незаконну вирубку дерев породи «сосна» на території Рокитянського лісництва ДП «Жовтневе лісове господарство», спричинивши тим самим державі матеріальні збитки на суму 1034170,00грн.
Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до п.п.1,3 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.
Відповідно до ст.168 КПК України факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Як вбачається з протоколу обшуку від 07 грудня 2016 року під час обшуку вилучено зазначені вище речі та документи.
Відповідно до положень ст.ст.167-169 КПК України зазначені у клопотанні речі та документи є тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Частиною 4 ст.173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Як передбачено ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя вважає, що слідчий довів необхідність арешту вилученого майна, оскільки існують обґрунтовані підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити даний вид забезпечення кримінального провадження, так як незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вилученого майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
У розумінні положень ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою дієвості цього провадження.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити положення, які закріплені в ч.1 ст.174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1