АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 184/2294/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/209/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2017 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001127 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покров Дніпропетровської області, громадянин України, освіта середньо-спеціальна, непрацюючий, неодружений, дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживаючий по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-07.10.2016 року Орджонікідзевським міським судом за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 80 годин

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Покров Дніпропетровської області, громадянин України, освіта середньо-спеціальна, непрацюючий, неодружений, дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживаючий по АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-20.09.2016 року Орджонікідзевським міським судом за ч.2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

-05.10.2016 року Орджонікідзевським міським судом за ч.ч.1,2 ст. 185, ч.ч.1,4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

-14.12.2016 року Орджонікідзевським міським судом за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 3 місяці.

за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, апеляційна скарга у відношенні якого не подавалась.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного йому покарання скасувати як такий що є занадто суворим та ухвалити свій вирок, яким визнати його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і на підставі ст. 69 КК України призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 будучи раніше судимими за вчинення умисних корисливих злочинів, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробили, на шлях виправлення не стали і знову вчинили умисні корисливі злочини за наступних обставин.

Так, 06.10.2016 року приблизно о 03 год. 46 хв., ОСОБА_7 разом з раніше йому знайомим ОСОБА_6 проходили біля кафе «Ювілейний», яке розташоване в будинку №3-а по вул. Шатохіна у м. Покров Дніпропетровської області, де побачили камеру відеоспостереження, розташовану на будівлі вищевказаного кафе. Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вступили між собою у злочинну змову, направлену на таємне викрадення вказаної камери відеоспостереження.

В цей же день та час, знаходячись там же, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, таємно, повторно, із корисливих спонукань, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 підійшли до літнього павільйону кафе «Ювілейний», яке розташоване в будинку АДРЕСА_3 .

Після чого, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний намір, ОСОБА_6 розташувався біля вказаного будинку та спостерігав за оточенням з метою запобігти викриття їх злочинних дій, а ОСОБА_7 виліз на дах літнього павільйону кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », звідки дотягнувся до камери відеоспостереження та зірвав належну ОСОБА_10 камеру відеоспостереження марки «STS-C316», вартість якої, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 5953-16 від 16.12.2016 року складає 1104 грн. Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 1104 грн.

Крім цього, 08.10.2016 року приблизно о 03 год. 00 хв. ОСОБА_7 разом ОСОБА_6 , проходили біля будинку АДРЕСА_4 , де побачили камеру відеоспостереження розташовану на фасаді вказаного будинку. Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вступили між собою у злочинну змову, направлену на таємне викрадення вказаної камери відеоспостереження.

В цей же день та час, знаходячись там же, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, таємно, повторно, із корисливих спонукань, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 , який ніс заздалегідь пришукану драбину, підійшли до стіни будинку АДРЕСА_4 , де ОСОБА_7 приставив до стіни будинку драбину, а ОСОБА_6 за її допомогою дотягнувся та зірвав належну ОСОБА_11 камеру відеоспостереження марки «System PAL AW-500 IR-25.3.6», вартість якої, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 5952-16 від 16.12.2016 року складає 521, 50 грн. Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду у розмірі 521, 50 грн.

Крім цього, 08.10.2016 року приблизно о 04 год. 00 хв. ОСОБА_7 разом ОСОБА_6 , проходили біля будівлі спортивного комплексу «Легіон», що знаходиться у будинку АДРЕСА_5 , де побачили камеру відеоспостереження розташовану перед входом до вказаного будинку. Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вступили між собою у злочинну змову, направлену на таємне викрадення вказаної камери відеоспостереження.

В цей же день та час, знаходячись там же, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, таємно, повторно, із корисливих спонукань, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 , який ніс заздалегідь пришукану драбину, підійшли до стіни будинку АДРЕСА_5 , де ОСОБА_6 розташувався біля будинку та спостерігав за оточенням, з метою запобігти викриттю їх злочинних дій, а ОСОБА_7 приставив до стіни будинку драбину, за її допомогою дотягнувся та зірвав належну ОСОБА_12 камеру відеоспостереження марки «System PAL CCD camera day/night», вартість якої, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 5951-16 від 16.12.2016 року складає 427, 50 грн. Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду у розмірі 427, 50 грн.

Вищезазначені дії обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожного, були кваліфіковані у межах досудового розслідування за ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками

таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, з чим і погодився суд першої інстанції.

Вироком суду першої інстанції:

ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ст.185 ч. 2 КК України і призначено покарання у виді арешту строком на 3 місяці.

На підставі ч.1 ст. 72 КК України невідбуте покарання, призначене ОСОБА_6 вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2016 року у виді 64 годин громадських робіт переведено в 8 днів арешту.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків,повністю приєднано не відбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2016 року у виді 8 днів арешту, і остаточно визначено покарання ОСОБА_6 у виді арешту строком 3 місяці 8 днів.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до вступу вироку у законну силу залишено у виді особистого зобов`язання.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня його затримання за цим вироком суду та приведення його до виконання.

ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ст.185 ч. 2 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним за попереднім вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14.12.2016 року, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до вступу вироку у законну силу залишено у виді особистого зобов`язання.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня його затримання за цим вироком суду та приведення його до виконання.

Цивільні позови в рамках кримінального провадження не заявлені.

Питання з речовими доказами вирішено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення судових експертизи по даній справі у загальному розмірі 264, 30 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судових експертизи по даній справі у загальному розмірі 264, 30 грн.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 не оскаржуючи фактичні обставини кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 185 КК України зазначає, що судом першої інстанції при постановлені вироку у відношенні нього не в повній мірі було враховано повне визнання ним провини, щире каяття, повне відшкодування збитків потерпілим, а також активне сприяння в розкритті злочину. Також, на думку апелянта, наявність пом`якшуючих покарання обставин, таких як з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку, а також відсутність обставин,що обтяжують покарання є підставою для призначення йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Крім того, як зазначає апелянт, у суда першої інстанції не було підстав для перерахунку 64 годин громадських робіт, покарання за попереднім вироком, у 8 днів арешту на час постановлення оскаржуваного вироку.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу учасниками судового провадження подані не були.

Під час апеляційного розгляду прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 і просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах викладених у вироку суду, правильність кваліфікації їх дій за ч.2 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі не оскаржуються і відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.

Між тим, на думку колегії суддів, доводи обвинуваченого щодо суворості призначеного покарання не заслуговують на увагу.

Так, згідно ст. 69 КК України, на застосуванні положень якої наполягав апелянт, суд за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією відповідної статті (частини статті) КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції даної статті (частини статті) КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд достатньою мірою взяв до уваги обставини, що підлягають врахуванню відповідно до ст. 65 КК України, а саме те, що останнім було вчинено кримінальне правопорушення - злочин, що згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; характеристику особи обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме те, що він характеризується задовільно (т.1 а.к.п. 45), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (т. 1 а.к.п. 46), а також врахував, що ОСОБА_6 , раніше судимий за вчинення корисливого злочину, покарання за яким на момент ухвалення вироку повністю не відбуте; обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття в скоєному, добровільне відшкодування завданої шкоди, відсутність обставин, що обтяжують покарання та призначив покарання на рівні нижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України з частковим приєднанням до покарання, призначеного цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2016 року у вигляді 8 днів арешту і остаточно призначив покарання ОСОБА_6 у вигляді 3 місяців 8 днів арешту.

Колегія суддів погоджується з тим, що це покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування при призначені покарання цьому обвинуваченому положень ст. 69 КК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 цього висновку не спростовують, оскільки обставини, на які останній посилається - щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку та сприяння досудовому розслідуванню були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання і у сукупності не є достатньо вагомими для визнання їх такими, що істотно знижують ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та є достатньою підставою для застосування положень ст. 69 КК України.

Крім того, характеристика особи цього обвинуваченого, а саме, те, що він є раніше судимим, має задовільну характеристику за місцем проживання, скоїв кримінальне правопорушення, повністю не відбувши покарання за попереднім вироком, у зв`язку з чим остаточне покарання обвинуваченому обрано за ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, на думку колегії суддів, виключає можливість застосування при призначенні йому покарання положень ст. 69 КК України.

За викладених обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001127 відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України залишити без змін.
На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3