Єдиний унікальний номер 185/71/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 січня 2017 року. Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захистника - ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0003151 від 13 грудня 2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград, Дніпропетровської
області, українця, громадянина України, неодруженого,
не працюючого, з середньою освітою, який
зареєстрований та проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,
раніше судимого:
- 27.04.2006 року Павлоградським міськрайонним
судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.104 КК України звільнений з випробуванням на 2 роки;
-08.05.2007 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, відповідно до ст.71 КК України частково приєднано не відбутий строк 3 місяці за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.04.2006 року, та до відбуття 4 роки 3 місяці позбавлення волі;
-23.03.2010 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України, відповідно до ст.71 КК України частково приєднано не відбутий строк 1 рік за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.05.2007 року, та до відбуття 5 років позбавлення волі. 01.07.2013 року звільнений з Жовтоводської виправної колонії Дніпропетровської області умовно-достроково, не відбутий строк 1 рік 5 місяців 24 дні. Покарання відбув,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
13.12.2016 року о 10.30 годині ОСОБА_3 зайшов до приміщення ЗОШ №2, що розташована по вул. Полтавській, 148 м. Павлограда. Перебуваючи у приміщенні навчального закладу, а саме на першому поверсі школи, проходячи повз кабінету №6 ОСОБА_3 звернув увагу на те, що двері до вказаного кабінету відчинені та вирішив зайти до нього. Перебуваючи у кабінеті ОСОБА_3 звернув увагу на гаманець, що лежав на першій парті середнього ряду та припустив, що у гаманці можуть знаходитися грошові кошти, та в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне, протиправне заволодіння чужого майна та звернення його на свою користь. Далі, ОСОБА_3 , в той же день, приблизно о 10.40 годині, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на протиправне вилучення чужого майна та звернення його на свою користь, скориставшись тим, що в цей час за ним ніхто не спостерігає, та його дії є непоміченими, розуміючи протиправний характер своїх дій, але не відмовляючись від них, перебуваючи у кабінеті №6 ЗОШ № 2 по вул. Полтавській, 148 м. Павлограда, таємно, шляхом вільного доступу, повторно з гаманця викрав грошові кошти в сумі 400 грн., які належать ОСОБА_6 . Далі, ОСОБА_3 з викраденими грошовими коштами попрямував на вихід з приміщення кабінету. З метою утримання викраденого майна та обернення його на свою користь ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, та суду пояснив, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті, він повністю згоден. 13.12.2016 року о 10.30 годин він зайшов до приміщення ЗОШ №2, що розташована по вул. Полтавській, 148 м. Павлограда, та перебуваючи на першому поверсі школи, проходив повз кабінету, де звернув увагу на те, що двері відчинені, та вирішив зайти до нього, де звернув увагу на гаманець, що лежав на першій парті середнього ряду з якого викрав 400 грн., які потім були повернуті потерпілій ОСОБА_6 . Причину скоєння злочину назвати не може.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинуваченого, суд вважає, що він винний у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненої повторно.

Його дії кваліфікуються за ч.2 ст. 185 КК України.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив злочин, який відноситься до категорії середньої тяжкості, раніше судимий, не працює, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, вину визнав у повному обсязі, матеріальну шкоду потерпілій відшкодовано.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого у скоєнні злочину.

Згідно ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, не встановлено.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вважає, що його виправлення можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого він не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.2, 3 ст. 76 КК України.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним злочинів.

Цивільний позов не заявлений.

Під час досудового розслідування експертизи не проводилось.

Речові докази розподілити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік, протягом якого він не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.2, 3 ст. 76 КК України, а саме не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи;

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_3 залишити у вигляді домашнього арешту.

Цивільний позов не заявлений.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: грошові кошти, а саме: купюри номіналом 200 гривень серія ЕА № 4371543, купюру номіналом 100 гривень серія ЕЖ №2379255 та купюру номіналом 100 гривень серія ЕЯ №9214037 залишити ОСОБА_6 за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1