В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.04.2017 Справа №607/18571/15-к

Тернопільський міськрайонний суд в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши провадження стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кудобинці Зборівського району Тернопільської області, українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судженого: вироком Тернопільського міського суду від 30.11.1992 року за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140 КК України до двох років позбавлення волі, із застосуванням ст.46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на один рік; вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 26.04.1994 року за ч.3 ст.140 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна; вироком Тернопільського міського суду від 16.10.1999 року за ч.2 ст.140 КК України до чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; вироком Тернопільського міського суду від 12.02.2001 року за ч.2 ст.229-2, ч.2 ст.229-6 КК України до п`яти років позбавлення волі з конфіскацією майна та примусовим лікуванням від наркоманії; вироком Тернопільського міського суду від 6.11.2003 року за ч.2 ст.185, ст.395 КК України до трьох років позбавлення волі; вироком Тернопільського міськрайонного суду від 15.10.2007 року за ч.2 ст.309 КК України до трьох років позбавлення волі. Звільненого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком два роки шість місяців; вироком Пустомитівського районного суду Львівської області за ч.2 ст.309 КК України до трьох років одного місяця позбавлення волі; вироком Тернопільського міськрайонного суду від 11.11.2011 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.395 КК України до п`яти років шести місяців позбавлення волі, звільненого 17.04.2015 року, на підставі ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 9.04.2015 року умовно-достроково із невідбутим терміном покарання один рік два місяці шістнадцять днів, з обвинувальним актом про обвинувачення за ч.2 ст.309 КК України, -
встановив:
ОСОБА_5 при невстановлених слідством обставинах, місці та часі побачив одноразовий медичний шприц ємкістю 10 мл., частково наповнений рідиною коричневого кольору опієм ацетильованим та в порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, незаконно придбав цей одноразовий медичний шприц ємкістю 10 мл., частково наповнений рідиною коричневого кольору-опієм ацетильованим. В подальшому, 30 жовтня 2015 року близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_5 перебуваючи в ТЦ ЦУМ, що в м.Тернополі бул.Шевченка, 12 був затриманий працівниками міліції за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП. В ході проведення особистого огляду в присутності двох понятих у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено із лівої внутрішньої кишені куртки, в яку він був одягнутий, одноразовий медичний шприц ємкістю 10 мл., частково наповнений рідиною коричневого кольору-опієм ацетильованим, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,4435 грама, який він незаконно зберігав для власних потреб без мети збуту.
Згідно ст.2, 7 Закону України «про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року та Списку №1, Таблиці №1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 6.05.2000 року, опій ацетильований відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.
Під час судового розгляду прокурор надав суду угоду про визнання винуватості від 19 квітня 2017 року укладену між ним та обвинуваченим. Згідно з цією угодою ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.309 КК України та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі в судовому провадженні. Також, сторони погодилися на призначення обвинуваченому за ч.2 ст.309 КК України покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді двох років двох місяців дванадцяти днів позбавлення волі. Зарахувати в строк покарання, призначеного ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення з 20.11.2015 року з моменту його затримання по 26.12.2016 рік, тобто по день винесення ухвали суду про зміну запобіжного заходу та фактичного звільнення із Чортківського СІЗО (1 рік 1 місяць 6 днів), що становить 2 роки 2 місяці 12 днів.
На підставі п.2 ч.1 ст.468, ч.2, ч.4 ст.469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків і правопорушень невеликої, середньої тяжкості та тяжких, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
ОСОБА_5 обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення середньої тяжкості. Шкода завдана лише державним та суспільним інтересам, тобто потерпілих осіб у кримінальному провадженні немає.
В суді обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що угода про визнання винуватості укладена між ним і прокурором добровільно. Він цілком розуміє його права та наслідки укладення і затвердження судом угоди про визнання винуватості, а саме: обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України та його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим і четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України. Просить затвердити угоду про визнання винуватості.
Прокурор просить затвердити угоду про визнання винуватості та пояснив, що її укладено добровільно. Він розуміє, що для прокурора наслідком укладення сторонами і затвердження судом угоди про визнання винуватості є обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України.
Проаналізувавши наведене, суд прийшов до переконання, що укладення сторонами угоди є добровільним. При укладенні угоди прокурором враховано обставини передбачені ст.470 КПК України. Із змісту угоди вбачається, що вона відповідає вимогам ст.472 КПК України.
Отже, ОСОБА_5 умисно вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно.
Суд вважає, що угоду про визнання винуватості укладену між сторонами необхідно затвердити. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його вік, характеристику і те, що він раніше суджений, обставину, що пом`якшує покарання це щире каяття, визнання вини, сприяння судовому розгляду. З метою виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню нових злочинів, з врахуванням особи обвинуваченого та обставини, що пом`якшує покарання йому доцільно призначити основне покарання передбачене ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк визначений угодою про визнання винуватості від 19 квітня 2017 року. Також, в порядку ст.71 КК України, ОСОБА_5 до покарання призначеного цим вироком слід частково приєднати не відбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 11 листопада 2011 року у виді двох місяців дванадцяти днів позбавлення волі, як визначено цією угодою. Крім цього, на підставі ст.72 КК України ОСОБА_5 необхідно зарахувати в строк призначеного покарання період його попереднього ув`язнення з 20.11.2015 року, тобто з часу його затримання по день звільнення з Чортківського СІЗО з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись статтями 369 -371, 373 - 376, 392 - 395, 468, 472 - 476, 532, 533, 535 КПК України, суд,-
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 19 квітня 2017 року укладену між прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.
Відповідно до ст.71 КК України ОСОБА_5 до покарання призначеного цим вироком Тернопільського міськрайонного суду від 19 квітня 2017 року приєднати частину не відбутого покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 11 листопада 2011 року у виді двох місяців дванадцяти днів позбавлення волі та остаточно призначити йому покарання два роки два місяці дванадцять днів позбавлення волі.
На підставі ст.72 КК України ОСОБА_5 в строк покарання призначеного цим вироком Тернопільського міськрайонного суду від 19 квітня 2017 рокузарахувати період його попереднього ув`язнення з 20.11.2015 року по 26.12.2016 рік, а саме: 1(один) рік 1(один) місяць 6(шість) днів, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить 2 роки 2 місяці 12 днів.
Вважати, що ОСОБА_5 повністю відбув призначене йому вироком Тернопільського міськрайонного суду від 19 квітня 2017 року покарання у виді двох років двох місяців дванадцяти днів позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_5 в користь держави 736 грн. 56 коп. витрат пов`язаних із залученням експерта.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляції до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляції, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Судове рішення, яке набрало законної сили підлягає негайному виконанню. Судове рішення звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до Тернопільського міськрайонного суду із суду апеляційної чи касаційної інстанції або Верховного суду України.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої ст.389-1 КК України.
Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.
Головуючий суддя ОСОБА_1