АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №629/4738/16-к Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1098/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
Іменем України
23 травня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15.02.2017р. відносно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженець с. Близнюки Харківської області, з вищою освітою, розлучений, непрацюючий, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджений за ч.2 ст.186 КК України із застосування ч.1 ст.69 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі.
Цим же рішенням суду вирішена доля процесуальних витрат у порядку передбаченому ст.124 КПК України.
Згідно вироку, ОСОБА_7 28.06.2016р. о 14год. 20хв. знаходився між будинками АДРЕСА_2 та 28 на 1 мікрорайоні в м. Лозова, Харківської області, де побачив раніше незнайому йому ОСОБА_8 та у нього виник умисел, направлений на відкрите викрадення її майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , пішов слідом за ОСОБА_8 та, діючи з прямим умислом, направленим на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, відкрито, шляхом ривку зірвав із шиї ОСОБА_8 золотий ланцюжок та золотий кулон, які коштують 5789грн. 30коп.. Після чого з місця події зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Крім цього, 15.08.2016р. о 15год. ОСОБА_7 , знаходився у дворі будинків АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , де побачив раніше незнайомому йому ОСОБА_9 та у нього виник умисел, направлений на відкрите викрадення її майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , пішов слідом за ОСОБА_9 , яка прямувала за адресою свого помешкання, проходячи повз вказані будинки. ОСОБА_7 , діючи повторно, з прямим умислом, направленим на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, відкрито, шляхом ривку зірвав із шиї ОСОБА_9 золотий ланцюжок та золотий кулон, які коштують 5120грн. Після чого з місця події зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Крім цього, 29.08.2016р. о 08год. 30хв. ОСОБА_7 , знаходився біля будинку 36 на 3 мікрорайоні в м. Лозова, Харківської області, де побачив раніше незнайомому йому ОСОБА_10 та у нього виник умисел, направлений на відкрите викрадення її майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , пішов слідом за ОСОБА_10 , яка прямувала за адресою свого мешкання проходячи повз будинок АДРЕСА_5 на вказаному мікрорайоні. ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, направленим на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, і бажаючи їх настання, повторно, з корисливого мотиву, з метою наживи, відкрито, шляхом ривку зірвав із шиї ОСОБА_10 золотий ланцюжок та золотий кулон, які коштують 7220грн. 43коп. Після чого з місця події зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
В апеляції, прокурор, не оскаржуючи встановлені фактичні обставини та кваліфікацію просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, що за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість та ухвалити новий вирок, яким призначити 4(чотири) роки 6(шість) місяців позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, з`ясувавши позицію обвинуваченого та захисника, які вважали вирок суду правомірним, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно вироку (т.1 а.с.105-107) фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, який позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

Колегія суддів погоджується з правовою кваліфікацією дій обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України оскільки ОСОБА_7 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих, вчинене повторно.
Звідси, колегія суддів перевіряючи вирок суду лише в частині призначення покарання виходить з того, що відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів
Згідно ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував: ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину; характеристику особистості обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України рахується не судимим, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, але у 19.01.2013р. йому був встановлений діагноз гострий депресивний розлад внаслідок зловживання наркотиками, на обліку у лікаря нарколога перебуває з приводу залежності від психостимуляторів, опіоїдів, на військовому обліку не перебуває, має вищу освіту, не працює, має на утриманні неповнолітню дитину 2012р.н., за місце проживання характеризується позитивно, знаходиться на Д/обліку в гепаткабінеті комунального закладу охорони здоров`я « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з 01.04.2016р. з діагнозом хронічний вірусний гепатит «С», в зв`язку з чим потребує нагляду у лікаря інфекціоніста.

Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та часткове добровільне відшкодування завданих збитків судом було визнано в якості обставин, що пом`якшують покарання, за відсутністю обставин, що обтяжують покарання.
Зважаючи на вищевикладене, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до правильного висновку про застосування до ОСОБА_7 положення ч.1 ст.69 КК України.
Так, мотивуючи своє рішення в цій частині, суд першої інстанції вказав, що за наявності зазначених обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних злочинів ОСОБА_7 , з урахуванням особи винного, стану його здоров`я, з урахуванням вимог ст.65 КК України, за відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд вважає можливим застосувати до нього ч.1 ст.69 КК України.

При цьому, як вказано у вироку, винятковими обставинами було визнано каяття у скоєному, визнання вини, активне сприяння у розкритті злочинів, часткове відшкодування збитків потерпілим, стан здоров`я перебування на Д/обліку в гепаткабінеті комунального закладу охорони здоров`я « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з 01.04.2016р. з діагнозом хронічний вірусний гепатит «С».

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду про можливість призначення покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України нижче від найнижчої межі, передбаченої відповідною кримінально-правовою нормою але за умови його реального відбування, що буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів цим обвинуваченим.

Виходячи з цього, колегія суддів вважає, що з урахуванням особи винного та обставин справи у суду першої інстанції були всі підстави для застосування положення ч.1 ст.69 КК України до обвинуваченого, а призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк буде повністю достатнім для досягнення мети покарання передбаченої ст.50 КК України.
Звідси, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора не підлягає задоволенню оскільки призначене покарання неможна визнати явно несправедливим в розуміння ст.414 КПК України через якість за встановлених обставин.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15.02.2017р. відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді