Справа № 305/517/15-к
Провадження по справі № 1-кп/305/9/17

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.05.2017 року. Рахівський районний суд Закарпатської області
в особі головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_7
потерпілих - ОСОБА_8 , ОСОБА_9
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою освітою, проживаючого у фактичному шлюбі, на утриманні має 2 неповнолітніх дітей, інваліда ІІІ групи, не працюючого, військовозобов`язаного, не судимого,
у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 263 КК України, суд -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 , 02 лютого 2015 року близько 21 год. 50 хв. в м. Рахів по вул. Карпатська, 1, Закарпатської області, перебуваючи в приміщенні приймального відділення Рахівської районної лікарні, куди прийшов з приводу вияснення тривалої відсутності медичних працівників, яких тричі викликав до хворого дядька, якому ампутували обидві ноги, та який потребував невідкладної медичної допомоги, перебуваючи у збудженому стані, діючи з хуліганських мотивів з явною неповагою до установлених норм поведінки грубо порушуючи громадський порядок виражаючи особливу зухвалість, висловлюючись нецензурною лайкою, погрожуючи фізичною розправою схопив руками за одяг чергового лікаря приймального відділення ОСОБА_8 , умисно нанісши йому один удар ліктем в обличчя, спричинивши йому тілесне ушкодження у вигляді синця лівої скули, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, що не призвело до розладу здоров`я, згідно висновку судово-медичної експертизи № 58 від 10.02.2015 року.
Під час припинення хуліганських дій, фельдшером ОСОБА_9 , намагаючись затримати правопорушника ОСОБА_7 , який вчинив супротив, намагаючись вирватися, умисно наніс потерпілому удар ногою в живіт, та гіпсовою лангетою, ненавмисно вдарив в обличчя ОСОБА_9 , спричинивши йому тілесне ушкодження у вигляді наскрізної забійної рваної рани нижньої губи, ЗЧМТ струсу головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 59 від 10.02.2015 року являються легкими тілесними ушкодженнями з короткочасним розладом здоров`я, порушивши тим самим громадський порядок, та спокій громадян.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав частково, а саме у вчиненні хуліганства та незаконному поводженні зі зброєю, носінні кастету, без передбаченого законом дозволу.
При цьому пояснив, що його родина здійснювала догляд за хворим дядьком, якому напередодні ампутували обидві ноги, а тому він потребував невідкладної медичної допомоги.
Протягом 2-3 годин 02.02.2015 року він особисто викликав по телефону швидку допомогу, однак там ніхто не реагував на його виклики.
Викликавши працівників поліції, приїхавши на виклик вони пояснили, що наданням невідкладної медичної допомоги займаються медики.
Втретє, не додзвонившись до медиків, він особисто пішов у лікарню в м. Рахів.
Переплутавши відділення швидкої допомоги Рахівської районної лікарні, він зайшов у приміщення приймального відділення, де йому відмовили у надісланні машини швидкої допомоги, ставши пояснювати, що слід звернутися у відділення швидкої допомоги. Розлютившись таким на його думку формальним підходом до хворої людини, схопив одного з медиків, яким виявився лікар ОСОБА_8 за груди, випадково вдаривши рукою поскільки одна з його рук перебувала у гіпсовій пов`язці.
На це втрутився інший медик ОСОБА_9 який намагався розборонити їх, тому допускає, що в сутичці міг випадково вдарити його рукою, яка була в гіпсовій лангеті. Умисно нікого не бив, ніякого кастету він ніколи не мав, і не носив при собі. Кастет появився на місці злочину після приїзду працівників поліції на столі.
Поскільки є інвалідом, тому алкоголю не вживає, в той вечір перебував у тверезому стані. Ніхто з медиків йому не пропонував пройти алкотестер.
Такі частково неправомірні дії з його сторони були викликані халатністю медичного персоналу. Не заперечує, що під час сутички між ним та потерпілими медиками він висловлювався нецензурно, погрожуючи їм розправою.
Внаслідок травми голови, під час гніву в нього бувають приступи агресивності.
Розкаюється у скоєному. Просив суворо його не карати. Також не заперечує того, що близько обіду випив безалкогольного пива, однак перебуваючи у лікарні того дня був тверезим.
Жодного обстеження у медичній установі щодо наявності у нього алкогольного сп`яніння 02.02.2015 року не проводилося, кров та сечу не відбирали, прилад «Драгер» не застосовувався.
Потерпілий ОСОБА_8 показав суду, що працює лікарем приймального відділення швидкої медичної допомоги Рахівської районної лікарні.
Був свідком, коли 02.02.2015 року близько 22 год. у приміщення зайшов громадянин, який виявився ОСОБА_7 та став виясняти чому швидка не виїжджає на виклики, при цьому виражався нецензурно, погрожував фізичною розправлю, а потім схопив його руками за одяг, та ліктем вдарив можливо не навмисно в область обличчя, спричинивши йому легкі тілесні ушкодження у вигляді синця лівої скулової ділянки. На допомогу йому прийшов фельдшер ОСОБА_9 з яким вонив двох намагалися затримати ОСОБА_7 поваливши його на землю. Намагаючись вирватися, ОСОБА_7 ногою вдарив його у живіт. Весь інцидент тривав близько 3-5 хвилин, при цьому нікого з пацієнтів чи відвідувачів у цей час у приміщенні не було. Жодної шкоди діями ОСОБА_7 завдано не було. Металевого кастета в руках ОСОБА_7 він не бачив, а появився він тоді, коли приїхала оперативна група поліції. Кастет був знайдений в углу приймальної кімнати на підлозі.
Матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_7 не заявляє.
Потерпілий ОСОБА_9 показав суду. 02.02.2015 року близько 22 год. допомагав лікарю ОСОБА_8 у приміщенні приймального відділення Рахівської районної лікарні припиняти хуліганські дії та затримати ОСОБА_7 який в той час вчинив сутичку з ОСОБА_8 . Поваливши на підлогу ОСОБА_7 вони вдвох намагалися заспокоїти його поскільки ОСОБА_7 був збуджений, виривався, висловлювався образливо та нецензурними словами, погрожував їм звільненням з роботи. При цьому особисто отримав від ОСОБА_7 забійну рвану рану нижньої губи, та струс мозку. Металевого кастета в руках ОСОБА_7 не бачив, і допускає, що травму отримав від удару рукою ОСОБА_7 , яка була в гіпсовій лангеті. Весь інцидент тривав декілька хвилин, при цьому посторонніх в цей час у приміщенні не було.
Коли приїхала поліція. То виявила на підлозі металевий кастет, походження якого йому не відоме. Чи перебував ОСОБА_7 у нетверезому стані сказати не може.
Свідок ОСОБА_10 показала суду, що 02.02.2015 року освідчувала ОСОБА_7 з приводу стану алкогольного сп`яніння. Візуально встановила, що ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння, поскільки з рота у нього відчувався запах. Кров або сеча у ОСОБА_7 не відбиралася, контроль приборами не проводився, пояснити чому це не робилося не може, ОСОБА_7 в момент освідчення перебував у роздратованому стані, був агресивним, особисто пояснив, що напередодні вживав велику кількість алкоголю.
Медичне освідчення проводила на підставі наказу МОЗ і МВС № 400/666 від 09.09.2009 року «Про затвердження Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (надалі інструкція).
Допитаний в ході судового слідства судово-медичний експерт ОСОБА_11 , пояснив суду, що тілесне ушкодження отримане потерпілим ОСОБА_9 могло бути від удару кастетом і мало імовірно, що таке могло бути від удару гіпсовою лангетою.
Свідок ОСОБА_12 показав суду. 02.02.2015 року поступив сигнал про хуліганські дії на швидкій у м. Рахів. Коли приїхали, то побачив ОСОБА_7 лежачого на підлозі у приміщенні відділення. На ньому зверху сидів ОСОБА_9 а ОСОБА_8 в цей час не було. Більше нікого з по сторонніх там не було.
Свідок ОСОБА_13 показала суду. 02.02.2015 року на приймальне відділення Рахівської районної лікарні прийшов ОСОБА_7 , який з лікарем ОСОБА_8 затіяв сварку, яка переросла у сутичку між ними, яка тривала не довго. В послідуючому бачила на столі предмет схожий на кастет, ОСОБА_7 поводив себе агресивно.
Свідок ОСОБА_14 показала суду, 02.02.2015 року під час чергування на швидкій приймала виклики швидкої до хворого ОСОБА_15 , які поступали за адресою АДРЕСА_1 . Автомобілі з бригадами були зайняті, тому на виклик поїхали після 21.00 год. Їдучи отримала виклик до хворого ОСОБА_16 по вул. Шевченка у м. Рахів. Розвернувшись поїхали до нього та доставили хворого у лікарню де взнала, що там відбулася сутичка, однак між ким не знає, самої сутички між ОСОБА_7 та потерпілими не бачила. Про наявність металевого кастета у ОСОБА_7 нічого не знає, і кастет не бачила.
Винуватість ОСОБА_7 у скоєнні ним кримінального правопорушення окрім часткового визнання ним своєї вини, доведена слідуючими перепровіреними матеріалами кримінального провадження:
-протоколом огляду від 02.02.2015 року, оглянуто приміщення амін. будівлі Рахівської районної лікарні корпус приймального відділення, з фотосвітлинами до нього, де на столі перебуває металевий предмет зовні схожий на кастет;
-протоколами прийняття заяв від ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 02.02.2015 року про отримання ними тілесних ушкоджень під час роботи чергування в Рахівській районній лікарні;
-висновком експерта № 58 від 03.02.015 року у потерпілого ОСОБА_8 виявлено синець лівої скулової ділянки, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не привели до короткочасного розладу здоров`я;
-висновком експерта № 59 від 03.02.2015 року у потерпілого ОСОБА_9 виявлено наскрізну забійно-рвану рану нижньої губи, ЗЧМТ, струс головного мозку, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я;
-висновком експерта № 13 від 04.02.2015 року стверджено, що предмет вилучений у ОСОБА_7 є холодною зброєю кастетом і відноситься до холодної зброї ударно-дробильної дії;
-протоколом огляду місця події від 10.02.2015 року вилучено та оглянуто виписку з журналу реєстрації викликів, де під № 322 о 21 год. 15 хв. значиться вищевказаний виклик;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 12.02.2015 року з участю ОСОБА_13 відтворено обставини події, що мала місце 02.02.2015 року у приміщенні приймального відділення Рахівської районної лікарні з фотосвітлинами до нього, де вказала на стіл на якому знаходився кастет;
-аналогічним протоколом від 12.02.2015 року з участю ОСОБА_8 відтворено обставини події, що мала місце 02.02.2015 року у приймальному відділенні Рахівської районної лікарні, згідно якого потерпілий ОСОБА_8 добровільно вказав на обставини сутички між ним та ОСОБА_7 з фотосвітлинами;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 13.02.2015 року з участю ОСОБА_9 , який добровільно відобразив обставини, що мали місце 02.02.2015 року в приймальному відділенні Рахівської районної лікарні між ним та ОСОБА_7 з фотосвітлинами.
Дослідивши в ході судового слідства протокол медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння від 02.02.2015 року складеного ОСОБА_10 , як наркологом, суд вважає його неналежним та недопустимим доказом з тих підстав, що він не відповідає вимогам законодавства.
Зокрема ОСОБА_10 , як уповноважена особа, оформляючи даний протокол, повинна була знати та керуватися вимогами законодавства - наказом МОЗ і МВС № 400/666 від 09.09.2009 року «Про затвердження Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка визначає процедуру медичного огляду саме водіїв транспортних засобів п. 1.1 Інструкції.
ОСОБА_7 водієм в даних правовідносинах не був. Згідно вказаної Інструкції складається висновок, а не протокол окрім того з 09.11.2015 року існує інша Інструкція затверджена МВС та МОЗ України за № 1452/735 зареєстрована в МЮ України 11.11.2015 року. Всупереч цьому нарколог оформила протокол на основі медичної документації форми № 115 затвердженої Міністерством Охорони Здоров`я СРСР від 08.08.1988 року за № 694, тобто використавши документацію неіснуючої держави.
У відповідності до вимог ст. 22 Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Судом з`ясовано, що у ОСОБА_7 сеча, кров не відбиралася, для аналізу не використовувався і прилад «Драгер», а висновок лікаря нарколога ґрунтується на основі виключно суб`єктивних даних наявності запаху алкоголю з ротової порожнини. Інших ознак сп`яніння у протоколі не вказано.Однак у своїх показах в суді ОСОБА_10 розширила ці ознаки, чомусь не відобразивши їх процесуально.
В ході судового слідства достовірних та переконливих даних про перебування ОСОБА_7 02.02.2015 року у стані алкогольного сп`яніння не здобуто.
Не надано суду жодних доказів того, що ОСОБА_7 , під час скоєння хуліганства 02.02.2015 року використовував металевий кастет.
Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та свідки не підтвердили в ході судового слідства, що ОСОБА_7 використовував під час скоєння хуліганства металевий кастет, який у нього не вилучався, сліди належності кастета ОСОБА_7 немає. Свідок ОСОБА_17 , не могла довести в ході судового слідства наявність у ОСОБА_7 металевого кастета, під час його дій.
За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_7 підлягає виправданню за ч. 2 ст. 263 КК України за недоведеністю у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 263 КК України.
В ході як досудового так і в ході судового слідства, не здобуто жодного доказу наявності у ОСОБА_7 кастета. Вказаний кастет був знайдений та вилучений 02.02.2015 року на одному з столів у приймальному відділенні Рахівської районної лікарні, однак походження цього предмета не з`ясовано, як і не установлено і власника предмета. Даний кастет у ОСОБА_7 не вилучався, жодними допустимими доказами не доведено того, що саме даний кастет ОСОБА_7 носив та використовував.
Пояснення судово-медичного експерта ОСОБА_11 в частині того, що тілесне ушкодження міг заподіяти ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 кастетом, суд відхиляє, поскільки як сам ОСОБА_9 так і інші особи достовірно ствердили, що жоден з них не бачив у руках ОСОБА_7 кастета під час нанесення ним ударів по обличчю потерпілому ОСОБА_9
02.02.2015 року, в той же час таке тілесне ушкодження мало бути спричинене гіпсовою лангетою, що містилася на руці ОСОБА_7 .
Не надано суду жодних доказів і в судовому провадженні щодо носіння кастета, про що згадано в обвинувальному акті, ОСОБА_7 .
Разом з тим, суд вважає такою, що не знайшла свого підтвердження під час судового слідства кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 296 КК України, з огляду на наступне.
Диспозицією ч. 4 ст. 296 КК України, передбачено відповідальність за хуліганство вчиненого із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета спеціально пристосованого або заздалегідь заготовлено для нанесення тілесних ушкоджень.
У пункті 9 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» роз`яснено, що вирішуючи питання щодо наявності в діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки хуліганства, як застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (ч. 4 ст. 296 КК України), слід враховувати, що ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян.
Водночас, в ході судового слідства не здобуто доказів застосування ОСОБА_7 кастета.
Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в судовому засіданні цього факту не підтвердили. Будь-яких інших прямих чи непрямих доказів, які б підтверджували застосування ОСОБА_7 під час вчинення хуліганства кастета, прокурором не надано.
За таких обставин суд вважає, що одного факту зазначення прокурором в обвинувальному акті наявності в обвинуваченого кастета при вчиненні злочину для кваліфікації дій за ч. 4 ст. 296 КК України не достатньо. Необхідною умовою такої кваліфікації є доведеність наявності у винного кастета та мети для нанесення ним тілесних ушкоджень. Проте, це не доведено ні органами досудового слідства, ні судом.
Згідно з ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
В п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» роз`ярено, що мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність. Додержуючись вимог КПК України, суд повинен навести у вироку мотиви зміни в суді пред`явленого підсудному обвинувачення. При наявності підстав для застосування закону про менш тяжкий злочин ніж той, за яким було пред`явлено обвинувачення, суду належить обгрунтувати у вироку висновок про перекваліфікацію дій підсудного на закон, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, не виправдовуючи підсудного за тим обвинуваченням, яке йому було пред`явлено.
Згідно з п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За таких обставин, суд приходить до переконання, що кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.4 ст.296 КК України є невірною, оскільки, як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_7 не мав при собі кастет у день вчинення злочину.
У відповідності до ч.ч.1,3 ст. 33 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації злочину, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Разом з тим, дії обвинуваченого ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч. 1 ст.296 КК України, оскільки він діючи з хуліганських мотивів, з явною неповагою до установлених норм поведінки, під надуманим, приводом, грубо порушуючи громадський порядок та особистий спокій громадян, виражався нецензурною лайкою, погрожуючи в приміщенні приймального відділення потерпілим лікарям ОСОБА_9 ОСОБА_8 Рахівської РЛ. За таких обставин, виходячи з вищенаведених доводів та мотивів, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого, слід перекваліфікувати на ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. Основою даного вироку є покази обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Покази цих осіб узгоджуються між собою та іншими, вищенаведеними, доказами по справі, в тому числі і з показами самого обвинуваченого, та повністю доводять вину ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_7 , своїми умисними діями вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, тобто злочин передбачений ч. 1 ст. 296 КК України. Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 подали до суду письмові заяви про відсутність у них претензій до ОСОБА_7 . Цивільного позову не заявлено.
Судові витрати в сумі 176 гривень 90 копійок, що становить вартість проведеної експертизи, слід віднести за рахункок держави
Речовий доказ: металевий кастет, що знаходиться в кімнаті для зберігання речових доказів Рахівського районного відділення Тячівського ГУНП в Закарпатській області, по вступу вироку в законну силу, слід знищити.
При обранні вида та міри покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого, ступінь суспільної небезпеки скоєного та його наслідки, пом`якшуючі та обтяжуючі вину обставини.
Так, пом`якшуючими вину обставинами, суд враховує, те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, вину свою у скоєному хуліганстві визнав частково, розкаявся у скоєному, позитивно характеризується, є інвалідом ІІІ групи з очевидною травмою голови, на утриманні має 2 неповнолітніх дітей, сприяв у розкритті злочину.
Обтяжуючих вину обставин щодо ОСОБА_7 судом не встановлено.
З врахуванням наведеного суд вважає, за можливе призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді штрафу у мінімальному розмірі, враховуючи його інвалідність, до сплати якого він спроможний.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України за недоведеністю його вини.
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у сумі 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, що відповідає 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_7 домашній арешт - закінчився.
Речовий доказ: металевий кастет, що знаходиться в кімнаті для зберігання речових доказів Рахівського районного відділення Тячівського ГУНП в Закарпатській області, по вступу вироку в законну силу, слід знищити.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області протягом 30 днів з дня його оголошення через Рахівський районний суд Закарпатської області.
Суддя: ОСОБА_1
З оригіналом вірно:
Суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1 .