Справа № 333/7406/16-к
Провадження №1-кс/333/1071/16

УХВАЛА
26 грудня 2016 року м. Запоріжжя
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоолександрівка, Запорізького району, Запорізької області, українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, малолітніх або неповнолітніх дітей на утриманні не має, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 29 листопада 2005 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік;
- 15 березня 2006 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2005 року та визначено 2 роки позбавлення волі;
- 14 січня 2008 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 місяці;
- 17 липня 2008 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком 3 роки;
- 11 грудня 2008 року Запорізьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2008 року та визначено 3 роки 3 місяці позбавлення волі;
- 17 жовтня 2012 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 13 липня 2016 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік.
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, -
26.12.2016 року слідчий Комунарського відділення поліції Дніпровського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 звернулась до суду із даним клопотанням.
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 20 жовтня 2016 року приблизно об 03 годині ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, скориставшись тим, що його дії залишаться непоміченими, знаходячись на території двору ЗОШ № 38 по вул. Парамонова, 7-А, у м Запоріжжя, шляхом вільного доступу таємно викрав одну чавунну кришку каналізаційного люку, вартістю 607 гривень 12 копійок, що знаходиться на балансі КП «Водоканал».
Після цього, ОСОБА_5 покинув місце вчиненого злочину разом з викраденим майном, яким, в подальшому, розпорядився на власний розсуд.
Протиправними діями ОСОБА_5 КП «Водоканал» було завдано майнову шкоду на вищевказану суму.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
15 грудня 2016 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Слідство приходить до висновку, що для забезпечення належної явки підозрюваного ОСОБА_5 в слідчі органи і суд, можливості виконання у відношенні нього процесуальних рішень, необхідно обрати йому як запобіжний захід тримання під вартою з наступних підстав:
1. ОСОБА_5 скоїв злочини, передбачені ч. 2 ст.185 КК України, які згідно ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років.
2. Зібрані слідством докази по справі, достатньо вказують на винність ОСОБА_5 у скоєнні закінчених злочинів спрямованих на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, що підтверджується рапортами, показаннями свідків, речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження.
3. Згідно відомостей з довідки про судимість ОСОБА_5 встановлено, що останній є особою, раніше неодноразово судимою за скоєння злочинів проти власності. В останнє засуджений 13 липня 2016 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік, тобто злочин було вчинено під час іспитового строку, що свідчить про схильність ОСОБА_5 до вчинення злочинів.
4. Крім того, ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, що може свідчити про те, що єдиним джерелом його доходів є протиправна діяльність.
5. В ході проведеного досудового розслідування було також встановлено, що ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків (офіційно не одружений, малолітніх або неповнолітніх дітей на утриманні не має), тому, усвідомлюючи тяжкість вчиненого ним злочину, а також невідворотність покарання, може безперешкодно покинути межі Запорізького району, тим самим переховуючись від органів досудового розслідування та/або суду.
Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування також встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:
- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
- незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні і схиляти їх до дачі неправдивих показань;
- вчинити інше кримінальне правопорушення.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання у повному обсязі та послалась на обставини, які у ньому були викладені, стверджувала, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.
Підозрюваний ОСОБА_5 не заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по даному кримінальному провадженню.
15 грудня 2016 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Клопотання слідчого оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінальних проваджень. Підозрюваному ОСОБА_5 вручені під розпис, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, а також копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ст. 192 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Згідно ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
У судовому засіданні було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, тобто не має стійних соціальних зв`язків.
Необхідність арешту підозрюваного ОСОБА_5 , що обмежує його особисту недоторканість, не буде суперечити нормі ст. 5 ч.1 п. «b» Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», за якою особи можуть бути арештовані для виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом. Такі обов`язки передбачено в чинному кримінально-процесуальному законодавстві України, зокрема, в ст. 177 КПК України.
Таким чином, вислухавши думку учасників процесу, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, а також доведеність слідчим під час розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, існують достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від суду, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, іншим шляхом перешкоджати кримінальному провадженню, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить її належної процесуальної поведінки, тому клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити та застосувати до останнього запобіжний захід тримання під вартою.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Враховуючи, вимоги ч.5 ст.182 КПК України, той факт, що злочин, в якому підозрюється ОСОБА_5 не підпадає під перелік злочинів, визначених ч.4 ст.183 КПК України, тому, з урахуванням майнового стану підозрюваного, визначається можливість застосувати заставу у розмірі 20 мінімальних заробітних плат.
Відповідно до п.16 ч.1 ст.3 КПК України розмір мінімальної заробітної плати визначається як грошова сума, що дорівнює місячному розміру заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому приймається процесуальне рішення або здійснюється процесуальна дія.
Згідно ст.8 ЗУ «Про державний бюджет на 2016 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з січня 2016 року складає 1378,00 грн.
У разі внесення вказаної застави на підозрюваного ОСОБА_5 , покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, один раз на тиждень у час, визначений вказаним слідчим;
- не відлучатися із Запорізької області без дозволу слідчого, який проводе досудове розслідування;
- повідомляти слідчого, який проводить досудове розслідування, про зміну свого місця проживання.
Згідно ч.8 ст. 182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Відповідно до ч.9 ст. 182 КПК України питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. Неприбуття в судове засідання зазначених осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду питання, не перешкоджає проведенню судового засідання.
Частина 10 статті 182 КПК України передбачає, що у разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст. 182 КПК України при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.
У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.
Керуючись, ст. ст. 3, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196 КПК України слідчий суддя, -
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Виконання ухвали доручити начальнику слідчого ізолятора № 10 м. Запоріжжя.
У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_5 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, один раз на тиждень у час, визначений вказаним слідчим;
- не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу слідчого, який проводе досудове розслідування;
- повідомляти слідчого, який проводить досудове розслідування, про зміну свого місця проживання.
Строк тримання під вартою ОСОБА_6 - 60 днів обчислюється з 06.12.2016 року.
Ухвала дана діє до 04.02.2017 року, включно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Запорізької області.

Слідчий суддя ОСОБА_1