Справа № 488/3858/14-к
Провадження № 1-кп/488/259/14 р.
В И Р О К
іменем України

24.11.2014 року Корабельний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Олександрія Кіровоградської області, громадянин України, освіта неповна середня, розведений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимий:

- 08 січня 2003 року Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ст.309 ч.1, ст.75 КК України до 1 року позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік;

- 16 травня 2003 року Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ст.186 ч.1, ст.71 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 16 січня 2004 року за постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 09 січня 2004 року умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 19 днів;

- 23 березня 2005 року Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ст.185 ч.2, ст.71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

- 25 серпня 2009 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ст.186 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 22 квітня 2010 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за ст.185 ч.3, ст.186 ч.2, ст.70 ч.4 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі;

- 08 червня 2010 року Заводським районним судом м.Миколаєва за ст.186 ч.2, ст.70 ч.4 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 29 жовтня 2012 року за постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2012 року умовно-достроково на 1 рік 8 місяців 24 дні;

- 12 серпня 2014 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ст.186 ч.2, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 червня 2014 року за № 0001958,

в с т а н о в и в :

21 червня 2014 року близько 11 год. 30 хв. 12 год. 00 хв. ОСОБА_5 перебував на перехресті пр.Жовтневого та вул.Доктора Самойловича в м.Миколаєві поблизу зупинки громадського транспорту, що розташована навпроти Жовтневої центральної лікарні, де помітив ОСОБА_4 , 1946 року народження, із золотим ланцюжком та золотим хрестиком на шиї, яка йшла по проспекту по пішохідній доріжці в напрямку вул.Артема.

Керуючись раптово виниклим корисливим умислом, направленим на протиправне заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 підбіг ззаду до ОСОБА_4 , і, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я, схопив її за шию, і, ставши перед нею, почав зривати з шиї останньої золотий ланцюжок із золотим хрестиком.

При цьому, фізично не маючи можливості розірвати ланцюжок, ОСОБА_5 відірвав від нього золотий хрестик масою 4 грами, заволодівши ним у такий спосіб.

З викраденим майном ОСОБА_5 з місця події зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на суму 3 000 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в інкримінованому правопорушенні свою вину не визнав та показав, що до описаних подій він не причетний. В той же час свідчення під час слідчого експерименту, в яких він визнав свою участь у пограбуванні потерпілої ОСОБА_4 , він давав працівникам міліції у стані наркотичного сп`яніння, а також тому, що останні обіцяли дати йому наркотичні засоби.

При цьому з протоколу слідчого експерименту від 18 липня 2014 року вбачається, що ОСОБА_5 на місці розказав і показав, яким чином він зірвав з потерпілої хрестик.

Додатково з відеозапису слідчого експерименту, який відтворювався під час судового розгляду, вбачається, що підозрюваний під час слідчої дії поводився впевнено і вільно (навіть розв`язно), детально і послідовно розповідав про події, які йому інкриміновані; якоїсь незвичної поведінки підозрюваного на відеозаписі не зафіксовано.

Потерпіла ОСОБА_4 під час судового розгляд пояснила, що до описаних подій із обвинуваченим знайома не була, підстав обмовляти його в неї немає. Так, в один з днів у червні 2014 року у суботу біля 11 год. 30 хв. 12 год. 00 хв. вона поверталася з ринку, йдучи по пр.Жовтневому у бік вул.Артема, тримаючи у правій руці сумку. Біля зупинки громадського транспорту навпроти Жовтневої лікарні до неї ззаду підбіг обвинувачений, схопив за шию, обійшов її, став перед нею, схопив за ланцюжок і намагався його зірвати. Оскільки ланцюжок був доволі кріпкий, обвинуваченому не вдалося його зірвати з шиї, тоді він став крутити хрестик, який і відірвав. Потім обвинувачений вскочив у легкову машину неподалік та поїхав з місця події.

З протоколу прийняття заяви від ОСОБА_4 про вчинене правопорушення від 21 червня 2014 року слідує, що у зазначений день біля 12 год. на перехресті пр.Жовтневого та вул.Самойловича невідома особа відкрито заволоділа належним їй золотим хрестиком, зірвавши його з шиї.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 08 липня 2014 року, протоколу пред`явлення особи для впізнання від 18 липня 2014 року та відеозапису останньої слідчої дії, який відтворювався під час судового розгляду, вбачається, що потерпіла ОСОБА_4 впевнено і без коливань вказала на ОСОБА_5 як на особу, яка її пограбувала.

Свідок ОСОБА_6 показала в суді, що влітку 2014 року перебувала на зупинці громадського транспорту, раптом почула крик і підійшла до потерпілої. Перед тим побачила, як неподалік зупинився автомобіль. Особисто їй потерпіла не казала, що в неї було викрадено, але від людей на зупинці вона чула розмови про хрестик і ланцюжок.

З протоколу огляду місця події від 21 червня 2014 року та фототаблиці до нього слідує, що була оглянута ділянка місцевості поблизу будинку № 313 по пр.Жовтневому в м.Миколаєві біля зупинки громадського транспорту.

Оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання про винність ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, і кваліфікує його дії як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно та поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.

При цьому суд вважає за необхідне виключити з кваліфікації дій обвинуваченого таку ознаку як «грабіж, поєднаний із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої», оскільки вона інкримінована зайво. Так, на думку суду, за наявності вже самого факту застосування насильства до потерпілої не є необхідним інкримінувати обвинуваченому ще й погрозу його застосування.

Суд не бере до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового розгляду і розцінює їх виключно як спосіб захисту задля уникнення відповідальності за вчинене, оскільки вони прямо суперечать показанням потерпілої ОСОБА_4 . В той же час показання останньої детально узгоджуються з тими свідченнями, які ОСОБА_5 давав під час слідчого експерименту. Підстав не довіряти свідченням потерпілої у суду немає, і сам обвинувачений не зміг вказати хоча б вірогідні мотиви, внаслідок яких потерпіла могла би його обмовляти.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд бере до уваги, що той вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення, яке є тяжким, і зухвалим, оскільки мало місце серед білого дня біля зупинки громадського транспорту поблизу значної скупченості людей.

Обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення правопорушень аналогічної спрямованості, потерпілою від його дій є особа похилого віку, шкода, спричинена потерплій протиправними діями ОСОБА_5 , залишилася невідшкодованою, обвинувачений тривалий час перебуває на обліку у лікаря-нарколога з приводу залежності від опіатів.

Також суд зважає на посередню характеристику обвинуваченого за місцем проживання та вкрай незадовільний стан його здоров`я через захворювання на туберкульоз.

Сукупність зазначених обставин дає підстави призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції відповідної норми кримінального закону із застосуванням правил ст.70 ч.4 КК України.

В частині цивільного позову суд зазначає, що протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 спричинена матеріальна шкода, яка залишилася невідшкодованою, тому позов останньої на суму 3 000 грн. на підставі ст.22, ч.1 ст.1166 ЦК України підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

В порядку ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених даним вироком та вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 12 серпня 2014 року, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців.

Строк відбування ОСОБА_5 покарання відповідно до вироку Центрального районного суду м.Миколаєва від 12 серпня 2014 року обчислювати з 30 червня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп. в якості відшкодування матеріальної шкоди.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1