Справа № 645/1287/16-к
Провадження № 1-кп/645/87/17
УХ В А Л А
іменем України

05 липня 2017 р. Колегія суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

При секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя прокуратури Харківської області ОСОБА_5

захисників обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

Представника потерпілої ОСОБА_8

перекладача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора щодо продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 під вартою, клопотання адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_12 щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_10 за ч. 3, 5 ст. 27, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 359 Кримінального кодексу України, ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 5 ст. 27, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України,

Встановила:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою строком до 60 діб зважаючи на обставини вчинених кримінальних правопорушень, і схильність обвинувачених до подальшого вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, оскільки інкримінуємо кримінальне правопорушення було заздалегідь сплановане та підготовлене обвинуваченими.

Також вказала, що наявність ризиків, які передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що на даний час, всі свідки сторони обвинувачення не допитані, а саме продовжується допит свідка ОСОБА_13 , та який у судовому засіданні неодноразово пояснював щодо здійснення не нього тиску, а також на той факт, що суворість можливого покарання, яке також передбачає довічне утримання, повинна слугувати причиною для продовження строків тримання під вартою.

Крім того прокурор зазначила, що у обвинуваченого ОСОБА_10 при обшуку, на стадії досудового слідства, були вилучені банківські картки іноземних банків, а також різні паспорти, і тому, у разі зміни запобіжного заходу, яке не пов`язане з триманням під вартою він може здійснити спробу ухилитися від суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 , заперечував проти продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, при цьому посилався на те, що клопотання необґрунтоване, відсутні ризики, передбачені ст.. 177 КПК України, також, клопотання викладено не в письмовій формі та не вручено завчасно обвинуваченим та стороні захисту. В зв`язку з чим, просив обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Адвокат ОСОБА_7 проти продовження строку тримання під вартою заперечував. Зазначив, що клопотання необґрунтовано, відсутні ризики, передбачені ст.. 177 КПК України, викладено не в письмовій формі, не вручено завчасно обвинуваченим та стороні захисту. Також вказав, що свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні надає неправдиві покази і що його заява про застосування до нього заходів впливу з боку родичів ОСОБА_15 є надуманою та необґрунтованою та не підтверджена доказовою базою. Також адвокат надав клопотання щодо зміни запобіжного заходу ОСОБА_11 з утримання під вартою на домашній арешт, посилаючись при цьому на міцні соціальні зв`язки обвинуваченого, наявності двох вищих освіт, постійного місця проживання з батьками та відсутності наміру ухилення від суду.

Обвинувачений ОСОБА_11 підтримав клопотання захисника, наполягав на його задоволенні та просив відмовити у клопотанні прокурора. Також вказав, що дійсно не він ні його родичі ні якого тиску на свідка не здійснювали, вказаний факт надуманий свідком.

Обвинувачений ОСОБА_16 в судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання під вартою, вказавши, що прокурор заявив клопотання в якому не довела існування ризиків. Також зазначив, що на цей час відсутні підстави для тримання його під вартою, оскільки суду не надано доказів з боку прокуратури. Крім того вказав, що на його думку судові засідання відбуваються лише тільки тоді, коли забажає прокурор. Заперечував проти зазначеного прокурором, що він має закордонні паспорти, тому має можливість покинути країну та переховуватися він суду, бо всі паспорти були вилучені на досудовому розслідуванні. Крім того, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, бо свідок ОСОБА_14 надає неправдиві покази, є сам є злочинцем та його пояснення не можуть бути доказом. Також підтримав клопотання захисника ОСОБА_17 про зміну запобіжного заходу.

Потерпіла ОСОБА_18 , представник потерпілої ОСОБА_8 підтримали клопотання прокурора, у задоволенні клопотання ОСОБА_7 просили відмовити.

Прокурор проти задоволення клопотання адвоката заперечувала.

Судова колегія, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.12.2015 року був обраний у відношенні ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.10.2015 року був обраний у відношенні ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених судова колегія враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою судова колегія виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що ОСОБА_16 та ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, наслідком якого є загибель людини, а також з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, незаконно вплинути на свідків, які не допитані у судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Відповідно обвинувального акту обвинувачені звинувачуються у вчиненні злочину, зокрема, передбачених ч. 3, 5 ст. 27, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України, які у відповідності до положень статті 12 КК України є особливо тяжкими злочинами, та санкція зазначеної статті передбачає, також, покарання у виді довічного позбавлення волі.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також колегія суддів враховує той факт, що свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні ще не допитаний, допит продовжується. У судовому засіданні свідок неодноразово посилався на здійснення на нього тиску з боку родичів ОСОБА_11 , що на цей час є обґрунтованою підставою існування ризиків передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Надані протоколи про прийняття пояснень адвокатам від ОСОБА_19 та ОСОБА_20 судом не може прийматися як беззаперечний доказ та буде оцінений судової колегією під час ухвалення вироку по справі.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння.

Крім того, судова колегія зазначає, що доводи захисників та обвинувачених щодо недоведеності вини обвинувачених, надання свідків нібито неправдивих показів, буде враховуються судом під час постановлення остаточного рішення у справі у відповідності до приписів статті 368 КПК України .

Ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у сукупності з іншими даними про особу останніх спростовують доводи захисників про відсутність ризику у кримінальному провадженні. Наявність у обвинувачених міцних соціальних зв`язків та місця реєстрації, на які посилалися захисники, хоча і заслуговують на увагу, проте суттєво ризик у кримінальному провадженні не зменшують.

Враховуючи вищевикладене, судова колегії задовольняє клопотання прокурора, та відмовляє у задоволенні клопотанні адвоката ОСОБА_7 .

Враховуючи неможливість завершення судового розгляду кримінального провадження у строк до 21 липня 2017 року, судова колегія вважає за необхідне продовжити обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 2 вересня 2017 року.

Судова колегія вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, що виправдовує подальше тримання обвинувачених під вартою.

Продовження строку тримання ОСОБА_21 та ОСОБА_11 під вартою до шістдесяти днів відповідає вимогам ч. 1 ст. 197 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 132, 177, 178, 183, 184, 196, 197, 199, 315 КПК України, колегія суддів, -

Постановила:
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 2 вересня 2017 року.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строк тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 2 вересня 2017 року.

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 відмовити.

Копію ухвали направити до ДПтС України Харківська установа виконання покарань (№ 27) Управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3