У х в а л а

Іменем України

25 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_6
суддів ОСОБА_7., ОСОБА_8.,

розглянувши в судовому засіданні заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 9 лютого 2017 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора, яка полягала у тому, що прокурором відділу прокуратури Одеської області не було розглянуто їх клопотання від 28 листопада 2016 року, в якому вони просили проаналізувати лист заступника керівника Одеської місцевої прокуратури на предмет відповідності чинному законодавству України та за наслідками аналізу забезпечити дієві заходи прокурорського реагування за кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР.

Апеляційний суд Одеської області ухвалою від 23 лютого 2017 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на зазначену ухвалу слідчого судді.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 20 березня 2017 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2017 року на підставі пункту 2 частини другої статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Як убачається зі змісту заяви, ОСОБА_4 порушує питання про перегляд Верховним Судом України вищезазначених судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 3 статті 445 КПК, тобто невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в постанові Верховного Суду України.

Заявник вважає, що оскаржувані судові рішення є незаконними, винесені всупереч положенням Конституції України, яка гарантує кожній людині право звернутися до суду для захисту норм Конституції при здійсненні правосуддя, а також з порушенням норм чинного кримінального процесуального законодавства, Законів України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про забезпечення права на справедливий суд».

На підтвердження своїх доводів заявник посилається на постанову Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» та просить скасувати вказані судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви і долучені до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно з статтею 444 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

У статті 445 КПК визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до пункту 3 статті 445 КПК підставою для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в постанові Верховного Суду України.

Перегляд судових рішень з цієї підстави передбачає перевірку висновку щодо застосування норм права судом касаційної інстанції в оспореному рішенні у зіставленні з правовим висновком про застосування цих же норм в постанові Верховного Суду України.

Виходячи з аналізу положень статей 445 і 458 КПК, під «постановою Верховного Суду України» в пункті 3 статті 445 КПК розуміється судове рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду конкретної справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 статті 445 КПК (неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального або процесуального права, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень), яке містить висновок щодо застосування відповідної норми права, обов'язковий для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності цю норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції.

Постанови Пленуму Верховного Суду України, в тому числі й та, на яку послався в своїй заяві ОСОБА_4, до таких судових рішень не відносяться, оскільки приймалися Пленумом не в кримінальному процесуальному порядку, а за результатами узагальнень практики вирішення судами тих чи інших категорій справ та мали лише роз'яснювальний характер, а не обов'язковий для всіх судів.

Таким чином, ОСОБА_4 у заяві, хоча й послався на статтю 445 КПК, фактично порушив питання щодо невідповідності ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 березня 2017 року роз'ясненням, викладеним у долученій до заяви постанові Пленуму Верховного Суду України, що згідно з чинним кримінальним процесуальним законодавством не є підставою для перегляду Верховним Судом України рішення суду касаційної інстанції.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України вважає, що подана заява про перегляд зазначених ОСОБА_4 судових рішень є необґрунтованою і не вбачає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 444, 445, 451 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити ОСОБА_4 у допуску справи до провадження за його заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 березня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_7 ОСОБА_6 ОСОБА_8