АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/7625/16-к Головуючий суддя 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/2006/16 Суддя доповідач: ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«19» грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді суддів за участю: прокурора захисників підозрюваного при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2016 року про задоволення клопотання слідчого в ОВС 3-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області капітана юстиції ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2016 року задоволено клопотання слідчого в ОВС 3-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області капітана юстиції ОСОБА_10 , продовжено ОСОБА_8 строк тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 27 в межах строку досудового розслідування строком на 60 днів, тобто до 27 січня 2017 року. Визначено суму застави в розмірі 150 мінімальних заробітних плат в сумі 206 700,00 грн.

З вищевказаного клопотання слідчого вбачається, що 01 березня 2016 року ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , діючи у складі організованої групи, із залученням ОСОБА_14 , з використанням програми «Skype», збули ОСОБА_15 речовину рослинного походження, яка містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб АВ-PINACA-CHM, а також аналог особливо небезпечного наркотичного засобу MAB-CHMINACA та аналог особливо небезпечної психотропної речовини 5-фтор-АКВ-48, за адресою: м. Харків, вул. Губкомівська, 8.
09 березня 2016 року, 06 червня 2016 року, 10 червня 2016 року, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , з використанням програм «Skype» та «Telegram», збули ОСОБА_15 порошкоподібну речовину, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину PVP.
10 серпня 2016 року ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , з використанням програм «Telegram», збули ОСОБА_16 порошкоподібну речовину, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину PVP.
14 червня 2016 року ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , з використанням програм «Skype», здійснили незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту порошкоподібних речовин, які містять у своєму складі особливо небезпечні психотропні речовини PVP та МАМ-2201.
Крім того, в липні серпні 2016 року ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , здійснили незаконне придбання концентрату особливо небезпечної психотропної речовини PVP та психотропних речовин метемфетаміну і піловалерону, які зберігали з метою збуту за різними адресами та в автомобілях.
В ході проведення органами досудового розслідування обшуків за місцем мешкання вказаних осіб та в належних їм автомобілях, було виявлено речовини, які мають ознаки заборонених в обігу.
Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 307 КК України.
10 серпня 2016 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
11 серпня 2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2016 року відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 08 жовтня 2016 року з можливістю внесення застави в сумі 206 700,00 грн.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 грудня 2016 року з можливістю внесення вищевказаної застави.
23 листопада 2016 року ОСОБА_8 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.
22 листопад 2016 року постановою прокуратури Харківської області продовжено строк досудового розслідування до шести місяців, тобто до 10 лютого 2017 року.
Зважаючи на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 особливо тяжкого злочину, неможливість завершення досудового розслідування до вказаної дати, у зв`язку з необхідністю виконання ряду слідчих та процесуальних дій, існування ризиків, передбачених ч.1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, просив суд продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування, строком до 60 днів, визначити заставу в розмірі 206 700,00 грн. В разі сплати застави, покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Не погодившись з вищевказаною ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2016 року, ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою призначити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Посилається на неповне дослідження обставин, що мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, порушення вимог кримінального процесуального закону, недоведеність наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Судом не було взято до уваги того факту, що на утриманні підозрюваного перебуває дитина, дружина та хвора мати, яка є опікуном його старшого брата. Зазначає на недоведеність органом досудового розслідування вини у вчиненні інкримінованого правопорушення. Вказує на необґрунтованість продовження строку тримання під вартою та визначення розміру застави без урахування його майнового та сімейного стану, який є завідомо непомірним. Судом першої інстанції не було розглянуто можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу. Також не було взято до уваги практику Європейського суду з прав людини.

Під час апеляційного розгляду матеріалів судового провадження ОСОБА_8 та його захисники - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали.

Прокурор ОСОБА_5 проти задоволення апеляційної скарги заперечував. Зазначив, що ухвала слідчого судді постановлена з дотриманням норм кримінального процесуального закону.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного, захисників та прокурора, дослідивши матеріали судової справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення клопотання та продовження строку тримання підозрюваного під ватрою в межах строку досудового розслідування на 60 днів до 27 січня 2017 року, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, необхідності проведення органом досудового розслідування ряду слідчих та процесуальних дій та наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експертів та спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити дане кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також слідчим суддею встановлено та надано в сукупності оцінку даним про особу підозрюваного, тяжкість покарання, що загрожує останньому, у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, підвищену суспільну небезпечність правопорушення, відсутність соціальних зв`язків в м. Харкові.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.
Під час розгляду матеріалів кримінального провадження встановлено, що в провадженні СУ УСБУ в Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0002517, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 305, ч. 2, 3 ст. 307 КК України (аркуші м.с.п. 5-11).
10 серпня 2016 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України (аркуш м.с.п. 15).
23 листопада 2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України (аркуші м.с.п. 20-24).
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2016 року відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 08 жовтня 2016 року з можливістю внесення застави в сумі 206 700,00 грн. (аркуші м.с.п. 18, 19).
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 грудня 2016 року з можливістю внесення вищевказаної застави (аркуші м.с.п. 16, 17).
Постановою прокуратури Харківської області від 22 листопад 2016 року продовжено строк досудового розслідування до шести місяців, тобто до 10 лютого 2017 року (аркуш м.с.п. 74).
Що ж стосується доводів підозрюваного, викладених в апеляційній скарзі, щодо необґрунтованості підозри, то колегія суддів вважає їх неспроможними з наступних підстав.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", колегія суддів вважає необхідним враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Чеботар проти Молдови», № 35615/06, від 13 листопада 2007 року, п. 48, судом було зазначено, що для того щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданим у відповідності до ст. 5 § 1 (с), поліція не повинна мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Так само необов`язково, щоб затриманій особі в подальшому було пред`явлено обвинувачення або ця особа постала перед судом. Метою попереднього утримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозри, що є підставою для затримання.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 вищевказаного кримінального правопорушення встановлена слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколами обшуку, протоколом огляду приміщення, висновками експертів, протоколом огляду місця події, протоколами допиту підозрюваних (аркуші м.с.п. 25-77).
Таким чином, з аналізу вищевказаних доказів, що містяться в матеріалах судової справи та узгоджуються між собою, вбачається, що підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КПК України, є обґрунтованою.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що надані в суді першої та апеляційної інстанції підозрюваним та його захисниками показання щодо необґрунтованості підозри у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення, спростовуються вищевказаними доказами.

Відповідно до положень ст.ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.
ОСОБА_8 раніше не судимий, має середньо-спеціальну освіту, працює водієм таксі «3000», одружений, має малолітню дитину 2010 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_8 пред`явлено підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 вищевказаного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, відсутність соціальних зв`язків в м. Харкові, місце реєстрації в м. Луганську, колегія суддів дійшла висновку щодо обґрунтованості доводів клопотання та наявності, станом на час розгляду судом апеляційної інстанції даних матеріалів, ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зважаючи на вищезазначене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Судом надано оцінку не лише тяжкості обвинувачення як обґрунтуванню продовження строку тримання під вартою, але й визначено ризики, що існують станом на час розгляду, що відповідає вимогам практики Європейського суду з прав людини і нормам КПК України.

Що ж стосується оцінки доводів апеляційної скарги щодо відсутності ризиків в даному кримінальному провадженні, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення проти здоров`я населення, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Таким чином тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у сукупності з іншими даними про особу останнього спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків у кримінальному провадженні. Наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків в м. Луганську, перебування на утриманні дитини та хворої матері, хоча і заслуговує на увагу, проте суттєво ризики у кримінальному провадженні не зменшує.
Під час розгляду апеляційної скарги колегією суддів розглядалась можливість застосування відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, проте, зважаючи на обставин кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції та вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.
Таким чином, слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо доведеності органом досудового розслідування існування вищевказаних ризиків та неможливості застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, оскільки їх застосування не зможе запобігти цим ризикам, та здійснив належну оцінку фактів стосовно необхідності застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя не вийшов за межі строку досудового розслідування та враховував вимоги дотримання розумного строку тримання під вартою, що відповідає загальним положенням щодо розумних строків, викладених у правовій позиції Європейського суду з прав людини в рішенні у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року, згідно з якою "розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості".

В рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року судом визначено, що будь-яка система обов`язкового тримання під вартою не сумісна за визначенням зі ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Якщо закон встановлює презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути крім всього, переконливо доведена наявність конкретних обстави, які переважають правило поваги до особистої свободи.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог Європейського суду з прав людини, викладених в даному рішенні. Судом надано оцінку не лише вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, міцності соціальних зв`язків, наявності постійного місця роботи, тяжкості обвинувачення як обґрунтуванню продовження строку тримання під вартою, але й визначено ризики, що існують станом на час розгляду, що відповідає вимогам практики Європейського суду з прав людини і нормам КПК України.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги щодо визначення судом розміру застави, який є завідомо непомірним для нього, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів мінімальної заробітної плати.

Судом першої інстанції було визначено заставу в розмірі 150 мінімальних заробітних плат, що становить 206 700,00 грн.

Колегія суддів, з урахуванням викладених обставин, майнового та сімейного стану підозрюваного та ризиків, вважає, що зазначений розмір застави є доцільним та визначеним у встановлених ч.4 ст. 182 КПК України межах.

За викладених обставин у їх сукупності, враховуючи необхідність проведення органом досудового розслідування певних слідчих та процесуальних дій, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, розміром визначеної застави та не вбачає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 392, 404, ч.3 ст. 407, ст.ст. 418, 419, 422, 423, ч.4 ст. 424 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2016 року про задоволення клопотання слідчого в ОВС 3-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області капітана юстиції ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганська, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, одруженого, має малолітню дитину, працюючого водієм таксі «3000», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч.4 ст. 424 КПК України.

Головуючий суддя: Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4