Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
22 травня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :
головуючого судді : ОСОБА_1 ,
суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря : ОСОБА_4
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 20 січня 2017 року у кримінальному провадженні №0001391 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, раніше судимого, останній раз засудженого 11.02.2013 року вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області до відбуття семи років позбавлення волі з конфіскацією майна окрім житла,
у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.309 КК України,
за участю:
прокурора : ОСОБА_6 ,
обвинуваченого : ОСОБА_5 ,
захисника- адвоката ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 20 січня 2017 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання - у виді 1 (одного) року позбавлення волі;
На підставі ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком від 11.02.2013 року до цього вироку, остаточне покарання для ОСОБА_5 визначено - у виді 2 (двох) років 10 (десяти) місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з 20.01.2017 року.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Як встановлено вироком суду, ОСОБА_5 вчинив незаконне придбання, виготовлення, зберігання без мети збуту наркотичного засобу, за наступних обставин: ОСОБА_5 , в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 року, 25.10.2016 року приблизно о 14год. 20хв. відбуваючи покарання у виді позбавлення волі у Катеринівській виправній колонії №46, що в с.Катеринівка Сарненського району, перебуваючи у промисловій зоні вказаної установи, поблизу столярного цеху знайшов на землі паперовий згорток, обмотаний клейкою стрічкою, в якому знаходився корпус медичного шприца, заповненого концентратом з макової соломи масою 0,56 г. (в перерахунку на суху речовину, на весь об`єм рідини), який у подальшому привласнив та зберігав її при собі в одязі без мети збуту. В подальшому 25.10.2016 року приблизно о 15 год. 30 хв. працівники поліції під час проведення огляду паперового згортка, обмотаного клейкою стрічкою належного ОСОБА_5 , виявили та вилучили належні останньому корпус медичного шприца, заповненого рідиною темно-бурого кольору, яка згідно висновку експерта являється наркотичним засобом-концентратом з макової соломи, масою 0,56 г.
Згідно з Постановою КМУ №770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів» та із Постановою КМУ №1890 від 12.12.2002 року «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» концентрат макової соломи віднесений до особливо небезпечних наркотичних речовин, обіг яких заборонено.
В поданій на вирок суду апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 , не оспорюючи відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, кваліфікацію його дій та доведеність вини, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з призначенням йому покарання, що не відповідає ступеню тяжкості скоєного ним злочину та його особі. Вважає призначене йому покарання занадто суворим і просить застосувати до нього положення ст.69 КПК України та пом`якшити міру призначеного йому покарання. Свою позицію мотивує тим, що місцевим судом не повністю враховано наявність усіх пом`якшуючих обставин, які дозволяють призначити йому більш м`яке покарання, ніж передбачено законом. Доводить, що чистосердечно розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні маму пенсіонерку, непрацюючу та хвору, яка будучи одинокою потребує його допомоги та догляду. Вказує, що й сам хворіє хронічним остеохондрозом та виразкою шлунку.
Також просить вирішити питання обчислення та перерахунку строку його покарання, у зв`язку із неврахуванням судом терміну його попереднього ув`язнення з 25.10.2016 року, в перерахунку один день попереднього ув`язнення за два дні відбування покарання.
Від інших учасників судового провадження апеляційні скарги не надходили.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який просить вирок суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України, яким судом дана правильна юридична оцінка.
Так, обвинувачений ОСОБА_5 у суді першої інстанції винуватим себе у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, визнав повністю.
Висновки суду про доведення вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів встановлені сукупністю зібраних у справі доказів, яким судом дана повна та всебічна оцінка, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і не оспорюються.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про осіб винних. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Колегією суддів встановлено, що при призначенні покарання ОСОБА_5 суд першої інстанції в повній мірі врахував обставини вчинення злочину, ступінь його тяжкості, особу винного, який за місцем проживання характеризується негативно.
Також суд належно врахував як наявність пом`якшуючих вину обвинуваченого за скоєне обставин, - щире каяття обвинуваченого, його активне сприяння розкриттю злочину, так і відсутність обтяжуючих вину обвинуваченого у скоєному обставин.
Дав суд оцінку й тому, що злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_5 відносяться, згідно ст.12 КК України, до злочинів середньої тяжкості.
Врахувавши усі дані про особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним злочину та наявність пом`якшуючих вину обставин, суд обрав ОСОБА_5 міру покарання ближче до нижньої межі санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений ним злочин із застосуванням ст.71 КК України до остаточного покарання.
Разом з тим, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 щодо надмірної суворості призначеної судом першої інстанції покарання та можливості застосування щодо останнього положень ст.69 КК України колегія суддів розцінює критично.

Так, в роз`ясненнях, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року з послідуючими змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65
КК стосовно загальних засад призначення
покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу
винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.
Колегією суддів у ході апеляційного розгляду матеріалів провадження встановлено, що наведені обвинуваченим твердження, щодо не достатнього врахування судом при обранні йому міри покарання як обставин, що пом`якшують відповідальність за скоєне підтвердження обвинуваченим обставин, які були встановлені досудовим слідством, його активного сприяння розкриттю злочину то такі твердження є голослівними, оскільки безпосередньо у ході судового засідання 20.01.2017 року їм давалася оцінка судом першої інстанції, вони були належно враховані при постановленні оскаржуваного обвинуваченим вироку та призначення міри покарання обвинуваченому за скоєне.

Щодо наведеного у апеляційній скарзі обвинуваченого твердження стосовно не врахування при обранні йому міри покарання стану його здоров`я, а також стану здоров`я члена його сімї (хворобу матері) та того, що він утримує її, то колегією суддів було з`ясовано, що (згідно медичної довідки лікаря-начальника медичної частини Катеринівської ВК №46 від 16.11.2016 року (арк.кп.43) засуджений ОСОБА_5 працездатний й не потребує амбулаторного чи стаціонарного лікування. Водночас, даних щодо неможливості перебування ОСОБА_5 у місцях позбавлення волі внаслідок його хворобливого стану, а також щодо хворобливого стану здоров`я його матері й її перебування у нього на утриманні обвинуваченим не надано. У ході судового засідання суду апеляційної інстанції такі покликання не ствердилися, а тому колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Таким чином, судом дано оцінку як особі обвинуваченого ОСОБА_5 так і тяжкості скоєного ним злочину, взято до уваги наявність пом`якшуючих вину обставин у скоєному, відсутність обставин, що обтяжують йому покарання, та призначено покарання у межах санкції інкримінованої статті кримінального закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить достатньо аргументованих підстав для задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого з мотивів призначення йому покарання, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та його особі внаслідок суворості, висновки суду першої інстанції в даному контексті розцінюються як об`єктивні, відповідаючі фактичним обставинам вчинення інкримінованого ОСОБА_5 злочину, останні ґрунтуються на доказах, яким судом дана вірна юридична оцінка.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції, викладені у вироку суду, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, судом першої інстанції правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_5 відповідає вимогам ст.65 КК України, за своїм видом та розміром є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, підстави для його скасування чи зміни відсутні.
Водночас, беручи до уваги положення Закону України від 26.11.2015 року №838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», яким внесено зміни в ч.5 ст.72 КК України, в строк відбуття покарання ОСОБА_5 слід зарахувати його попереднє ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 25 жовтня 2016 року до моменту проголошення ухвали.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 20 січня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України - залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - без задоволення.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 25.04.2017 року по день вступу вироку в законну силу із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
С У Д Д І :

________________ ________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3