Провадження по справі № 1-кп/522/441/17
УХВАЛА
05.04.2017 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
за участю захисника - ОСОБА_4
за участю перекладача - ОСОБА_5
за участю обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Щекі, Щекінського району, Республіки Азербайджан, громадянина Азербайджану, на території України без постійного місця мешкання, з неповною середньою освітою, не одруженого, працездатного, офіційно не працюючого, не судимого в силу ст. 89 КК України,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч. 4 ст. 296 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 перебуває об`єднаний обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005531 від 20.07.2016 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч. 4 ст. 296 КК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 331 КПК України, судом на розгляд учасників судового провадження було поставлене питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки двомісячний строк перебування його під вартою закінчується.
Прокурор в судовому засіданні вважав за необхідне продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, залишились, а саме, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_6 заперечували проти продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, просили суд змінити запобіжний захід обвинуваченому на більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту , так як ОСОБА_6 з серпня 2016 року утримується під вартою, ризики, передбачені ст.177 КПК України відсутні, у ОСОБА_6 гіпертонічна хвороба ІІ ступеню. Окрім цього адвокат вважає, що у кримінальному провадженні відсутні докази, на підставі яких Рзаєва можливо засудити за ч.4 ст.296 КК України. У ОСОБА_6 є родичі, які проживають в Одеській області та можуть забезпечити йому місце проживання.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що існують достатні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 з наступних підстав.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, обвинувачений не працює, не одружений, не має постійного місця проживання в Україні, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, докази у даному кримінальному провадженні ще не в повному об`ємі досліджені судом, тому є достатні підстави вважати, що існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду та вчиняти тиск на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, суд вважає, що прокурором було доведено наявність достатніх підстав, вважати про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і про необхідність продовження строку дії відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду та вчиняти тиск на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні.

Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Зважаючи на положення ч. 3 ст. 183 КПК України, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого та його майновий стан, вважаю за необхідне не визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у зв`язку із тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного із погрозою застосування насильства.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, суд приходить до висновку, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 потрібно продовжити.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 04.06.2017 року в Одеському слідчому ізоляторі - 21 ДПтСУ в Одеській області.

Строк дії ухвали суду обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, тобто з 05.04.2017 року.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1
05.04.2017