Справа № 199/5643/16-к
УХВАЛА
2017 року травня місяця 25 дня м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі
головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000491, відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю : прокурора ОСОБА_5 ; обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:
Прокурор заявив клопотання про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, що підтримав обвинувачений ОСОБА_4 . Прокурор заперечував проти такого клопотання обвинуваченого.

Вирішуючи клопотання прокурора в частині продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд вважає його обґрунтованим. Відповідно до письмових матеріалів кримінального провадження, строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 27.05.2017.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про доцільність зміни запобіжного заходу - тримання під вартою обвинуваченому на будь-який інший, не пов`язаний з позбавленням волі, або його продовження, суд бере до уваги ті обставини, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені тяжких злочинів, за вчинення яких, у разі доведеності його вини, обвинуваченому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Також, суд бере до уваги вимоги статей 177, 178 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції. Також, суд бере до уваги правову позицію, викладену в п.152 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, за якою тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд, враховуючи вищезазначене, відповідно до приписів ст. 183 КПК України вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт не підлягає задоволенню
Керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 350, 369, 371, 372 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 24.07.2017 включно.
В клопотанні обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт відмовити
Ухвала набирає чинності негайно і оскарженню не підлягає.
Суддя:

25.05.2017