ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
провадження № 1-кс/201/8853/2015
УХВАЛА
15 вересня 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого слідчого судді ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Дніпропетровську клопотання у кримінальному провадженні № 0001789, старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням погодженим з прокурором про арешт майна.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що у провадженні слідчого відділу прокуратури Дніпропетровської області перебувають матеріали досудового розслідування за фактом злочинів, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, відомості щодо якого 23.04.2015 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001789.

З`ясовано, що під час досудового розслідування у кримінальній справі №33119005, яку 29.02.2012 порушено прокурором Дніпропетровської області щодо ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, постановою від 15.03.2012 старшого слідчого СВ СУ прокуратури області ОСОБА_5 накладено арешт на все майно дружини ОСОБА_4 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У березні 2015 року невстановлені особи, умисно з корисливих мотивів, заволоділи нерухомим майном ОСОБА_6 , що розташоване у м.Дніпропетровську та у м. Новомосковську, шляхом обману, зокрема: надання до державних установ та приватного нотаріуса завідомо підроблених документів про зняття арешту з майна від прокуратури Дніпропетровської області, а також завідомо підроблених договорів та довіреностей від імені потерпілої, у зв`язку з чим завдали їй матеріальні збитки в особливо великих розмірах.

Так, на підставі генеральної довіреності, складеної нібито ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_7 у присутності Завіряючого офіцера ОСОБА_8 09.10.2014 та апостилізовано у м. Нікосія постійним секретарем Міністерства юстиції та громадського порядку, а також підписаний окружним нотаріусом ОСОБА_9 .

Допитана як потерпіла ОСОБА_6 показала, що ніяких довіреностей нікому не надавала.

На запит ОСОБА_6 адміністрацією округа Ларнаки Міністерства внутрішніх справ республіки Кіпр повідомлено, що г-н Панайотіс Авраам служив Завіряючим офіцером з 31.01.1997 по 02.05.2014 та повернув відповідну особисту печатку 19.05.2014, тобто через п`ять місяців 09.10.2014 бути присутнім при складанні довіреності на ім`я ОСОБА_7 не міг.

Однак з використанням завідомо підробленої генеральної довіреності від 09.10.2014 невстановлені особи шляхом обману заволоділи майном ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНН НОМЕР_1 ), зокрема: квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.06.2015 накладено арешт на вказану квартиру без вказівки заборони користування цим майном.

Разом з цим з`ясовано, що у квартирі АДРЕСА_1 , якою незаконно заволоділи у потерпілої ОСОБА_6 , на підставі договору оренди від 17.06.2015 проживає ОСОБА_10 разом з родиною.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.08.2015 накладено арешт та накладено заборону на користування та розпорядження майном, зокрема вказаною квартирою. Ухвалою апеляційного суду м. Дніпропетровська від 17.08.2015 скасовано ухвалу Жовтневого райсуду м. Дніпропетровська від 04.08.2015 року та через не вказівку підстав арешту майна повернуто клопотання про накладення арешту прокурору для усунення недоліків.

У судове засідання сторони кримінального провадження не з`явилися, що відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду даного клопотання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 107 КПК України судовий процес технічними засобами не фіксувався.

Відповідно до ч. 2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Дослідивши матеріали клопотання по кримінальному провадженню № 0001789, вважаю клопотання слідчого таким, що не підлягає задоволенню, оскільки у зазначеному клопотанні належним чином не наведено інформації щодо підозрюваних осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану їх діяннями, а також не доведено розумність та співрозумність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 168-169, 170-173 КПК України,
УХВАЛИВ:
В задоволені клопотання старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1