Справа № 640/584/17
н/п 1-кс/640/331/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
представника власника майна - ОСОБА_5 ,
У ході досудового розслідування встановлено, що 26.11.2016 до Кегичівського ВП Сахновщанського ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_9 , агронома ФГ «Труд 2012» про те, що невідомі особи збирають врожай кукурудзи на полі, що перебуває в оренді ФГ «Труд 2012».
В ході виїзду СОГ на місце події було встановлено, що на полі поблизу с. Медведівка, яке складається із багатьох суміжних земельних ділянок, що перебувають в оренді ФГ «Труд 2012», та засіяне кукурудзою, невідомі особи здійснюють збір врожаю кукурудзи зернозбиральним комбайном CASE IH 2388E, та за допомогою бортового причепу KRONE. Також встановлено, що зазначені транспортні засоби найняв керівник ТОВ «Альфа ГШ» ОСОБА_10 для збору врожаю з вищезазначеного поля.
ОСОБА_10 пояснив, що в ТОВ «Альфа ГШ» був наявний договір № 0/2016 купівлі-продажу незавершеного виробництва, укладений 01.02.2016 року в с. Меліховка Нововодолазського району Харківської області та підписаний тодішнім директором ТОВ «Альфа ГШ» ОСОБА_11 та тодішнім директором ФГ «Труд 2012» ОСОБА_12 .
Допитаний ОСОБА_12 пояснив, що ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , підприємство ТОВ «Альфа ГШ» йому не знайомі, вищезазначений договір він не підписував.
Зазначені транспортні засоби були передані на відповідальне зберігання директору ФГ «Труд 2012» ОСОБА_8 .
Слідчий зазначив, що в ході досудового слідства винесено постанову про визнання речовими доказами зернозбирального комбайна CASE IH 2388E державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію машини серія НОМЕР_2 від 16.03.2012, вантажного автомобілю MAN (загальний вантажний самоскид) державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 від 21.11.2014, та за допомогою бортового причепу KRONE (приєднаного до авто MAN) державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_6 від 22.07.2010.
Сторона обвинувачення вважає, що зернозбиральний комбайн CASE IH 2388E державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вантажний автомобіль MAN, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , бортовий причеп KRONE, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а саме спроби викрадання врожаю кукурудзи, яка належить ФГ «Труд 2012».
У судовому засіданні слідчий підтримала подане клопотання, просила про його задоволення.
Крім того посилалася на те, що у клопотанні не зазначено, які конкретно слідчі дії планується вчинити з технікою. Техніка стоїть без догляду, власника до неї не допускають навіть для огляду при таких обставинах невідомо, хто буде відповідати за пошкодження чи викрадення.
Вказала, що арешт майна перешкоджає господарській діяльності власника майна, завдає йому шкоди. Є підстави вважати, що техніку може бути пошкоджено. Вказувала на відсутність місця зберігання техніки та відповідальної особи, а посилання на те, що техніка це знаряддя вчинення кримінального правопорушення та може зберігати сліди не можуть бути прийняті як належні, враховуючи те, що не існує реальної загрози, що є підставою для забезпечення кримінального провадження. Вважала, що немає жодних ні фактичних ні правових підстав для арешту.
Представник СФГ «Наталія» ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав адвоката, просив відмовити у задоволенні клопотання.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 02.12.2016 відмовлено в задоволенні клопотання про арешт майна, а саме зернозбирального комбайну CASE IH 2388Е д/н НОМЕР_1 , вантажного автомобілю MAN д/н НОМЕР_3 , бортового причепу KRONE д/н НОМЕР_5 , власником яких є СФГ «Наталія» (а.с.65-67).
З матеріалів, наданих слідчим вбачається, що свідок ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_8 під час допиту вказують на існування договору купівлі ТОВ «Альфа ГШ» у ФГ «Труд-2012» незавершеного виробництва (посівів) врожаю товарного соняшника та кукурудзи 2016 року, що будуть повністю вирощені із завершенням технологічного циклу в 2016 році на полях ФГ «Труд-2012», проте сам договір до клопотання не наданий, досліджена його копія в судовому засіданні (надана слідчим) є неякісною, встановити її зміст не можливо (а.с.19-21,22-26,27-33).
Крім того, стороною обвинувачення достовірно не доведено існування права користування земельною ділянкою, де здійснювався збір спірних посівів кукурудзи саме за ФГ «Труд-2012», оскільки посилання директора ТОВ «Альфа ГШ» про існування договору купівлі-продажу незавершеного виробництва (посівів) з ФГ «Труд-2012» не спростовані, відповідні правовстановлюючі документи користування земельними ділянками суду не надані.
Крім того, в порушення ч. 2 ст. 171 КПК України, в клопотанні слідчого про арешт майна, не зазначені підстави і мета відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; не додані документи, які підтверджують право власності на зернозбиральний комбайн CASE IH 2388E державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
З наданих матеріалів встановлено, що сільськогосподарську техніку, яка належить СФГ «Наталія», для збору врожаю найняв директор ТОВ «Альфа ГШ» ОСОБА_10 , посилаючись на наявність у нього договору, який надає йому право на збір врожаю кукурудзи на полі поблизу с. Медведівка Кегичівського району.
Однак, матеріали, які б давали підстави вважати, що вказане вище майно, за умови його перебування у власника, який згідно наданих до суду матеріалів не має жодного відношення до обставин вчинення кримінального правопорушення, буде приховано, пошкоджено, зіпсовано, знищено, втрачено, перетворено, відчужено, та інше.
Отже, стороною обвинувачення на теперішній час не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора, не доведено значення вищевказаної сільськогосподарської техніки та документів для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, а тому клопотання задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1