АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/929/16-к Номер провадження 11-кп/786/43/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст.125 КК України З.Н.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7
перекладача ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Київського районного суду м.Полтави від 05 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Полтава, громадянин України, освіта середня, не працює, інвалід 3-ї групи з дитинства, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_12 8 243, 48 грн., з яких в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди 5 243, 48 грн., в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 3 000 грн.

Згідно вироку суду ОСОБА_11 визнаний винуватим в тому, що 19.12.2015 року, близько 21.10 год., знаходячись в тролейбусі за маршрутом „Кільцевий, який рухався з центру міста в напрямку мікрорайону „Браїлки, поблизу зупинки громадського транспорту „Зигіна, що по вул.Жовтневій в м.Полтаві умисно, на грунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_12 , наніс останньому правою рукою один удар в обличчя. Одразу ж після цього, вийшовши з тролейбуса, ОСОБА_11 на зупинці громадського транспорту „Зигіна, наніс удар коліном та декілька ударів правою рукою, стиснутою в кулак в обличчя потерпілого ОСОБА_12 , внаслідок чого потерпілий ОСОБА_12 отримав легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематом, саден шкіри, припухання м`яких тканин та крововиливу голови, а також легкі тілесні ушкодження у вигляді садна шкіри лівого та правого колінних суглобів.

В апеляційній скарзі, принесеній в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , захисник адвокат ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а матеріали кримінального провадження направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Вказала, що кримінальне провадження по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 КК України, здійснюється у формі приватного обвинувачення та може бути розпочато лише на підставі заяви потерпілого про вчинення кримінального правопорушення. Однак, судом першої інстанції не врахованого того, що із вказаною заявою потерпілий ОСОБА_12 особисто не звертався, хоча мав можливість на звернення до правоохоронного органу у письмовому порядку.
Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого, обвинуваченого ОСОБА_11 , які підтримали подану захисником апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника та прохав вирок суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисника фактичні обставини провадження та висновки суду про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, не оспорюються.

Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_11 за ч.2 ст.125 КК України та визнав його винуватим в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.

Відповідає вимогам ст.65 КК України і призначене ОСОБА_11 покарання, яке обране з урахуванням даних про особу обвинуваченого, ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та обставин, що пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції при вирішенні питання щодо призначення ОСОБА_11 покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілого ОСОБА_12 щодо призначення обвинуваченому покарання та задоволення заявленого ним цивільного позову, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, до кримінальної та адміністративної відповідальності раніше не притягувався, є інвалідом 3-ї групи.

З урахуванням наведеного, судом першої інстанції визначено ОСОБА_11 покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Водночас, твердження апелянта про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону щодо подання неналежною особою заяви про вчинення кримінального правопорушення є безпідставними.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження 20.12.2015 року до Київського відділення поліції Октябрського ВП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення від ОСОБА_13 про заподіяння невідомою особою її сину ОСОБА_12 тілесних ушкоджень у вигляді забоїв та синців м`яких тканин обличчя.

20.12.2015 року слідчим СВ Київського відділення поліції Октябрського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_14 прийнято усну заяву від ОСОБА_13 та складено протокол про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, який, до речі, підписаний самим потерпілим ОСОБА_12 .

Оскільки потерпілий ОСОБА_12 є інвалідом 3-ї групи з дитинства, то в силу своїх обмежених можливостей і не мав змоги особисто звернутися до органів поліції стосовно завданих йому тілесних ушкоджень.

В ході судового розгляду кримінального провадження потерпілий ОСОБА_12 підтвердив факт завдання ОСОБА_11 тілесних ушкоджень та вказав на правомірність звернення ОСОБА_13 в його інтересах із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Тому, твердження суду щодо необґрунтованості позиції сторони захисту стосовно недопустимості та неналежності заяви про вчинення кримінального правопорушення, як доказу, є вірними.

З урахуванням наведеного апеляційна скарга захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м.Полтави від 05 травня 2016 року відносно ОСОБА_11 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3