Справа № 344/7805/17
Провадження № 11-сс/779/163/2017
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 червня 2017 року про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати дану ухвалу та постановити нову, якою обрати щодо ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, у виді домашнього арешту.

Такі вимоги обґрунтовує тим, що в судовому засіданні підозрюваний та він заперечували доводи, викладені у клопотанні прокурора про застосування запобіжного заходу, просили обрати міру запобіжного заходу, не пов`язану з позбавлення волі, домашній арешт. Посилається на положення ч. 1 ст. 183, ч. 3 ст. 176 та ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України. Ризики, наведені прокурором у клопотанні, вважає необґрунтованими та такими, що не підтверджені жодними доказами. Зазначає, що судом не взято до уваги особу підозрюваного, який раніше не судимий, підозрюється у вчиненні злочину з необережності, має постійне місце проживання, має на утриманні батька-пенсіонера, проходить військову службу за контрактом, має стабільний дохід, за місцем праці та проживання характеризується позитивно. Вказує, що слідчим суддею не дано оцінки тій обставині, що по справі вже допитані свідки та проведено ряд судових експертиз, а тому ОСОБА_7 не може вплинути на їх показання та на хід слідства. На його думку, прокурором не доведено, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків чи вчинити інше кримінальне правопорушення. Посилається на те, що в судовому засіданні підозрюваний запевнив, що буде своєчасно з`являтися до слідчого, прокурора та суду, наміру переховуватися не має, не буде впливати на свідків, не буде вчиняти кримінальних правопорушень. Вказує зміст викладеного у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бойченко проти Молдови». Вважає, що судом грубо порушені вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 червня 2017 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, до 17 серпня 2017 року включно.

Слідчий суддя виходив з того, що є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховував вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 згаданого вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцніть соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, репутацію підозрюваного. Вважав, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу. Тому дійшов висновку, що клопотання необхідно задовольнити, застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, який рахувати з моменту фактичного затримання, без визначення розміру застави.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_7 просив задовольнити апеляційну скаргу його захисника та обрати щодо нього більш м`який запобіжний захід;

- захисник ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу, з мотивів викладених у ній;

- прокурор вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін, з наступних підстав.

Обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчим суддею в повній мірі враховано та дотримано наведені норми закону при обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, відомості про вчинений злочин внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000273 від 18 червня 2017 року (а.п. 5).

19 червня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.п. 27-28), зокрема порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, що керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 , за наступних обставин.

18 червня 2017 року приблизно о 18 год. 20 хв., в світлу пору доби, водій ОСОБА_7 , перебуваючи під впливом наркотичних речовин, що значно знижує реакцію і унеможливлює здатність належним чином реагувати на зміну дорожньої обстановки, керуючи автомобілем марки Audi А4 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався ділянкою автодороги Н-09 Мукачево-Львів, що по вул. Грушевського у с. Микуличин Яремчанської міської ради Івано-Франківської області у напрямку м. Львів. У цей час, лівим узбіччям дороги, по напрямку автомобіля під керуванням ОСОБА_7 , рухався малолітній пішохід ОСОБА_9 Рухаючись ділянкою із заокругленням у ліву сторону зі швидкістю біля 80 км/год., що значно перевищує максимально-допустиму швидкість у населених пунктах, водій ОСОБА_7 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, унаслідок чого допустив занос свого автомобіля та виїхав на смугу зустрічного руху і ліве узбіччя, де вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_9 . Після наїзду ОСОБА_7 помістив потерпілого у свій автомобіль та повіз його до Яремчанської міської лікарні. По дорозі до лікарні, побачивши, що потерпілий ознак життя не подає, ОСОБА_7 з метою приховати тіло потерпілого відвіз його до річки Прут в смт Делятин, залишивши тіло на березі річки, скрився на автомобілі. При цьому ОСОБА_7 порушив вимоги п. п. 1.2., 2.3. б), 2.9. а), 10.1., 12.1., 12.4. Правил дорожнього руху України. У результаті порушення ОСОБА_7 Правил дорожнього руху України відбулася дорожньо-транспортна, унаслідок якої загинув малолітній пішохід ОСОБА_9 .

Як вбачається із матеріалів, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, відповідно до ст. 12 КК України. Об`єктами цього злочину є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, життя та здоров`я особи. Частина 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Сторона захисту не наводить жодних заперечень щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні відповідного злочину ОСОБА_7 .

В той час, слідчий суддя, на думку колегії суддів, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку дійшов правильного висновку, що наявні у провадженні докази, свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Колегія суддів, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», N 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)» та те, що ч. 3 ст. 17 КПК України імперативно визначено, що підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, а саме копією висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння, копією протоколу огляду місця події, копією протоколу обшуку, копією протоколу допиту свідка ОСОБА_10 , копією протоколу допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_11 , копією протоколу допиту свідка ОСОБА_12 та іншими доказами.

Позиція захисника про недоведеність наявності у кримінальному провадженні ризиків, визначених ст. 177 КПК України, спростовується сукупністю відомостей, які містяться в клопотанні та долучених до нього доказах, якими доведено як обґрунтованість підозри, так і наявність відповідних ризиків.

Як підтверджують матеріали клопотання слідчого та зміст оскарженої ухвали, слідчий суддя вмотивовано прийшов до висновку, дотримавшись вимог закону, навівши це по тексту ухвали, що в даному випадку мають місце відповідні ризики, а саме спроби підозрюваного здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Те, що по кримінальному провадженні допитані свідки, не свідчить про відсутність ризику незаконного впливу ОСОБА_7 на їх показання.

А свідчення ОСОБА_7 про те, що він буде своєчасно з`являтися на першу вимогу слідчого, прокурора та суду і наміру переховуватися від слідства та суду не має, не буде вчиняти інших кримінальних правопорушень, не виключають не жодним чином наявності встановлених ризиків, оскільки є обраною ним позицією захисту.

Суд першої інстанції в повній мірі взяв до уваги відомості відносно особи підозрюваного, що були в матеріалах клопотання.

Щодо інших наведених захисником обставин, колегія суддів зазначає, що в матеріалах клопотання відсутні документи, щоб їх підтверджували.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Із змісту ухвали слідчого судді вбачається, що сторона обвинувачення навела переконливі доводи того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, у якому підозрюється ОСОБА_7 , буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Вагомих доводів про можливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, підозрюваним та його захисником наведено не було.

На думку колегії суддів, висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для обрання Бублику запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 слідчий суддя, правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та вмотивовано прийшов до висновку, дотримавшись вимог закону, навівши це по тексту ухвали, що в даному випадку мають місце відповідні ризики, при наявності яких застосування іншого запобіжного заходу, буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано прийняв рішення про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

На даний час підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі у виді домашнього арешту, колегія суддів не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку передбаченому КПК України.

На думку колегії суддів, враховуючи те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, що спричинив загибель людини, слідчий суддя дійшов до правильного висновку, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, та не визначив розмір застави.

Інших підстав для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 176-178, 182, 183, 194, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 червня 2017 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_2