Номер провадження 1-кп/754/404/16
Справа№754/6702/16-к
В И Р О К
Іменем України
22 грудня 2016 року

Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві матеріали кримінального провадження відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м.Рахів Закарпатської обл., громадянина України,

проживає: АДРЕСА_1 ,

зареєстрований: АДРЕСА_2 ,

раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.146 ч.2 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
представника потерпілої ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:
В квітні 2014 року ОСОБА_3 , діючи відповідно до розробленого невстановленою досудовим розслідуванням особою плану, з метою незаконного позбавлення волі ОСОБА_8 шляхом її утримання в приміщенні бомбосховища по АДРЕСА_3 , з корисливих мотивів, вступив в попередню змову з ОСОБА_9 , який за вчинення вказаного кримінального правопорушення засуджений вироком Деснянського районного суду м.Києва за ст.146 ч. 2 КК України від 19.12.2014р., та ОСОБА_10 , який за вчинення вказаного кримінального правопорушення засуджений вироком Деснянського районного суду м.Києва за ст.146 ч. 2 КК України від 05.04.2016р., після чого 29.04.2014р. приблизно в 13.00 годин ОСОБА_3 прибув до бомбосховища по вул.Магнітогорська, 1 в м.Києві, яке було заздалегідь ним підібране як місце незаконного позбавлення волі ОСОБА_5 , та куди невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючи на замовлення невстановленої особи, на автомобілі «Toyota Сamry» чорного кольору привезли ОСОБА_5 , попередньо незаконно позбавивши її волі, та помістили її в одну з кімнат вказаного бомбосховища, зачинивши за нею металеві двері, тим самим незаконно позбавивши її волі. В подальшому, в період приблизно з 13:00 години 29.04.2014р. до 02:00 години 30.04.2014р. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи відповідно до наданих ОСОБА_3 в усній формі вказівок, з корисливих мотивів, не давали ОСОБА_5 змоги вільно та безперешкодно пересуватись, незаконно утримуючи її в приміщенні бомбосховища по АДРЕСА_3 , та не даючи змоги вільно його залишити, утримуючи її проти її волі, після чого, 30.04.2014р. приблизно в 02.00 години ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , продовжуючи свої незаконні дії, діючи за вказівкою ОСОБА_3 , вивели ОСОБА_5 з місця незаконного утримання на вулицю та проти її волі помістили на заднє сидіння до салону автомобіля марки «Міtsubishi Grandis» д.н.з. НОМЕР_1 , в якому ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які не були обізнані про злочинні дії відносно ОСОБА_5 , вивезли ОСОБА_5 з вказаного бомбосховища до м.Львова, де дізнавшись про незаконні дії, вчинені відносно ОСОБА_5 , відпустили останню.
Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.146 ч.2 КК України як незаконне позбавлення волі людини, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.
19.12.2016р. між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст.471 КПК України.
Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ст.146 ч.2 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме у виді 1-го року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік відповідно до вимог ст.75 КК України, з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 ч.1 п.1КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ст.469 ч.3 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.146 ч.2 КК України, яке згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені ст.474 ч.5 п.1 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.1 п.1 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Потерпіла ОСОБА_5 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст.473 ч.1 п.2 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 , і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Керуючись ст.ст.374, 475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 19.12.2016р. про примирення між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.146 ч.2 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання за ст.146 ч.2 КК України у виді 1-го (одного) року позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 1-го (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, зокрема: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: