Справа № 474/176/16-к.
Провадження № 1-кп/474/3/2017
У Х В А Л А
Іменем України
13.03.17 року
Врадіївський районний суд Миколаївської області в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Врадіївка кримінальне провадження № 0000355, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 198, ч. 3 ст. 187 КК України.
Учасники кримінального провадження:
секретарсудового засідання ОСОБА_5

прокурор ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_4
захисник обвинуваченого ОСОБА_7
в с т а н о в и л и:
В провадженні Врадіївського районного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження №1-кп/474/16/2016-к, зареєстроване в ЄРДР від 10.02.2015 року за № 0000355 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, яке в подальшому стороною обвинувачення змінено в кваліфікації злочину та висунуте за ст. 198, ч.3 ст. 187 КК України.
23.01.2017р. ухвалою суду обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено строк тримання під вартою на строк 60 днів, - до 12 години 25 березня 2017 року.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про подовження відносно обвинуваченого строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час судового розгляду на 60 днів, посилаючись, що підстав для звільнення останнього з-під варти не має, так як ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у такому вигляді продовжують існувати, обвинувачений раніше судимий за особливо тяжкий злочин до 10 років позбавлення волі, після відбуття якого, знову обвинувачується у вчиненні злочинів середньої тяжкості та особливо тяжкого. Тому на думку прокурора в разі застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, продовжити скоєння інших кримінальних правопорушень, так як не має постійних доходів для існування. З врахуванням наявності вищезазначених ризиків та обставин, які підтверджують їх наявність, застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою не забезпечить належної поведінки обвинуваченого в ході судового розгляду даної кримінальної справи, а тому на думку прокурора є доцільним продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на період судового розгляду даного кримінального провадження.
У судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання з тих же підстав, зазначивши що продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою відповідає справжньому суспільному інтересу, який не заважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність більш м`яких запобіжних заходів, зокрема домашнього арешту, на який суд міг би змінити тримання під вартою та те, що вина ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованих йому злочинів за ст. 198, ч. 3 ст. 187 КК України не доведена, обставини щодо існування ризиків, які зазначенні у клопотанні, не підтверджені жодними доказами. ОСОБА_4 раніше міг неодноразово ухилитися від слідства та суду, але добровільно з`являвся на всі виклики, має постійне місце доходу від виконання газозварювальних робіт без офіційного працевлаштування та реєстрації як ФОП. Має на утриманні пристарілу матір, яка потребує стороннього догляду. Тривалий час знаходиться під вартою. Просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Заслухавши доводи сторони обвинувачення, думку сторони захисту, суд приходить до наступних висновків.
Клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 184 та 199 КПК України, та вручено обвинуваченому ОСОБА_4 13.03.2017р. о 08.10 год., з дотриманням вимог ч. 2 ст. 184 КПК України, що підтверджується останнім та його захисниками.
Так, враховуючи приписи ст.ст. 176-179, 183, 184, 194, 197 КПК України, з матеріалів клопотання слідує, що ОСОБА_4 02.04.2015р. ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, строк якого в подальшому продовжувався, останнього разу ухвалою суду від 23.01.2017р. на строк 60 днів, до 25.03.2017р.
14.05.2015р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а 25.06.2015р. йому, та захиснику вручено обвинувальний акт за ст. ст. ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 187 КК України та реєстр матеріалів досудового розслідування.
09.11.2016р. стороною обвинувачення змінено ОСОБА_4 обвинувачення в кваліфікації злочину, та викладено його за ст. 198, ч.3 ст. 187 КК України.
Згідно зміненого обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 198 - отримання та збут майна отриманого злочинним шляхом, та ч. 3 ст. 187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу та погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ст. 198, ч.3 ст. 187 КК України, за обставин вказаних у обвинувальному акті підтверджується вагомістю доводів зазначених у клопотанні та доказів доданих до клопотання.
Прокурором доведено продовження існування ризиків, які стали підставою для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд зазначає, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості та особливо тяжкого, за вчинення яких передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох та дванадцяти років, будучи раніше засудженим за вчинення особливо тяжкого злочину з корисливів мотивів, обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів середньої тяжкості та особливого тяжкого злочину з корисливих мотивів, не має постійних засобів до існування, що в свою чергу свідчить про системність вчинення ОСОБА_4 корисливих злочинів, та може спонукати його до вчинення інших кримінальних правопорушень, неналежного виконання своїх процесуальних обов`язків та намагання ухилитися від суду.
Відповідно до п. С ч. 1, ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод (Рим, 1950), КПК України для обрання або для зміни запобіжного заходу - тримання під вартою необхідна наявність підстав вважати, що дана особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, буде намагатися, або ухилятися від слідства, суду та від виконання процесуальних рішень або перешкоджати встановленню істини в справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому враховується тяжкість вчинених злочинів, вік підозрюваного, його стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інше.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини, серйозність пред`явленого обвинувачення та ризик втечі може бути аргументом лише при обранні запобіжного заходу і відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованості підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості (Рішення Європейського Суду Харченко проти України від 10.02.2011р.).
Таким чином, судом не встановлено достатніх підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід може в достатній мірі гарантувати виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків обвинуваченого та запобігти ризикам визначеним ст. 177 КПК України, та наявність яких встановлена судом.
З огляду на вищевикладене, в сукупності, суд не бере до уваги твердження обвинуваченого та його захисника щодо безпідставності та необґрунтованості клопотання.
Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, враховує, що обвинувачений не одружений, на утриманні дітей не має, є особою раніше судимою, обвинувачується у вчиненні злочинів середньої тяжкості та особливо тяжкого, вік та стан здоров`я обвинуваченого, які дозволяють останньому перебувати в місцях попереднього ув`язнення, а також наявність конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.
А також наявність обставин, які перешкоджають завершенню судового слідства до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, - проведення комплексної судово лінгвистичної експертизи усного мовлення (звуку та аудеозапису) та комп`юторо - технічної експертизи аудіо запису, допит заявлених по справі свідків.
В сукупності вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що обставини, на які посилається прокурор, дають достатні підстави для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить обвинуваченому належної процесуальної поведінки.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 199, 331, 371, 372, 395 КПК України, суд, -
ухвалив:
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , на 60 діб до 13.10 год. 12 травня 2017 року, включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому негайно.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту її вручення.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_3
ОСОБА_2