Справа № 381/1117/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1034/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 29.11.2016

УХВАЛА
Іменем України
29 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
за участю:
прокурора ОСОБА_8
обвинуваченої ОСОБА_9
захисника - ОСОБА_10
потерпілої ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої та її захисника на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2016 року, яким ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку міста Києва, зареєстровану та проживаючу по АДРЕСА_1 , маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей 2001 та 2010 років народження, українку, громадянку України, раніше не судиму,
визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на одинадцять років.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів, -

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку, ОСОБА_9 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України за наступних обставин.
Між ОСОБА_9 , яка проживала без чоловіка та ОСОБА_12 , який мав окрему сім`ю, виникли позашлюбні стосунки, наслідком яких стало народження у 2010 році спільної дитини. Про появу дитини знала дружина ОСОБА_12 - ОСОБА_13 та проявляла байдуже ставлення до цього. ОСОБА_9 , незадоволена тим, що ОСОБА_12 не залишив свою сім`ю, на що вона розраховувала, на фоні виниклої з цього приводу неприязні, вирішила помститися.
Переслідуючи на ґрунті помсти виниклий умисел на вбивство ОСОБА_13 та плануючи свої подальші протиправні дії, ОСОБА_9 з метою викликати ОСОБА_13 без зайвих підозр на безлюдне місце і знаючи про те, що вона професійно займається масажем, по телефону повідомила про необхідність здійснення масажу її хворій дитині, указавши на місце на околиці м. Фастові, де вона начеб то проживає.
02 грудня 2013 року близько 19 годин 45 хвилин, ОСОБА_9 реалізуючи свій злочинний умисел, прибула на вул. Козацьку у м. Фастові Київської області, біля будинку №10 зустріла ОСОБА_13 , з якою попередньо домовилася про зустріч, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажаючи її настання, спочатку вдарила ОСОБА_13 знайденою цеглиною по голові, поваливши її на землю, де саме за допомогою дерев`яної качалки нанесла кілька ударів по голові та тулубу, а потім, накинувши ззаду на шию зашморг, стала її душити.
За таких обставин ОСОБА_9 завдала потерпілій умисні тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили крововилив в м`які тканини у місці перелому, набряк та гіперемію слизової оболонки гортані та трахеї, крапчасті крововиливи в сполучні оболонки очей, набряк легень та головного мозку, які є небезпечними для життя в момент заподіяння, та внаслідок яких протягом короткого проміжку часу настала смерть потерпілої ОСОБА_13 .
Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_9 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років.
Не погоджуючись із вказаним рішенням подали апеляційні скарги обвинувачена та її захисник.
Обвинувачена в апеляційній скарзі просить скасувати вирок у зв`язку із неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Захисник обвинуваченої в апеляційній скарзі просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження відповідно до п. 3 ст. 284 КПК України; задовольнити клопотання про дослідження доказів у кримінальному провадженні, використаних судом неправомірно; скасувати ухвалу про відмову у відводі судді ОСОБА_1 від 21.03.2016; та скасувати ухвалу про залишення без розгляду заяву про відвід колегії суддів в складі головуючого судді ОСОБА_1 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .
На думку захисника, ухвалення вироку відбулось з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону, зокрема: в період перебування колегії суддів у нарадчій кімнаті з 21.04.2016 по 25.04.2016 до 14 годин відбулося порушення її таємниці, оскільки суддя ОСОБА_15 . 22.04.2016 розглядав справу щодо ОСОБА_16 ; 25.04.2016 судовий розгляд було відновлено, а 26.05.2016 повторно відбулися дебати по справі ОСОБА_9 , проголошення вироку було призначено на 30.05.2016, однак в зазначену дату цього не відбулось, оскільки помічником судді ОСОБА_1 було повідомлено, що судом було продовжено нарадчу кімнату по ухваленню вироку до 06.06.2016; після того, як було проголошено вирок, головуючий повідомив, що до вироку буде вносити технічні поправки, що є незаконним, оскільки це є виправленнями описки, і подібні питання вирішуються в судовому засіданні.
Крім того, захисник вказує на неправомірну відмову у задоволенні заявленого відводу судді ОСОБА_1 , оскільки суддя порушив кодекс суддівської етики, погрожуючи захиснику.
На думку захисника, докази, дослідженні судом - є недопустимими, крім того, в порушення ст. 290 КПК України, до судової справи було долучено постанову про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів від 28.02.2014 наданих стороною обвинувачення після їх дослідження. Зазначає, що судовий розгляд проводився за участю прокурора ОСОБА_17 , який не мав повноважень відповідно до ст.ст. 36, 37 КПК України.
Крім того, на думку апелянта, всі докази вказують на те, що потерпілу позбавила життя особа чоловічої статті і це відбулось не на місці виявлення її тіла, однак жодної процесуальної дії для перевірки вказаних обставин - не здійснено. Слідчим було розголошено данні досудового розслідування, не долучено до матеріалів справи письмове клопотання про відкриття матеріалів іншій стороні, а також з матеріалів справи зникла флеш карта із звукозаписами про обставини замовленого вбивства ОСОБА_9 свідком ОСОБА_12 та інші відомості щодо обставин справи.
Захисник обвинуваченої вказує на бездіяльність органів прокуратури, оскільки свідком ОСОБА_12 неодноразово було висловлено погрозу вбивства ОСОБА_9 та її дитини, однак прокурором ОСОБА_18 відомості до ЄРДР про це внесені не були. На даний час відкрито кримінальне провадження №000009 від 16.06.2015 щодо дій свідка ОСОБА_12 , однак воно не розслідується.
Також, захисник просить визнати недопустимим доказом розписку про вбивство та висновок почеркознавчої експертизи по ній, оскільки отриманий з порушеннями вимог закону, а також протокол огляду місця події від 02.12.2013, оскільки він складений особисто слідчим без залучення прокурора, судового експерта або лікаря; протокол огляду місця події від 03.12.2013 складений не уповноваженою особою; огляд предметів, пальто, воротніка, гумової мотузки, як процесуальну дію виконано без застосування спеціальних технічних засобів для виявлення слідів злочину. Зазначає, що акт застосування розшукової собаки від 02.12.2013 підтвердив, що потерпіла на місце її виявлення самостійно від зупинки громадського транспорту до буд.10 по вул. Козацькій в м. Києві, не могла потрапити. Крім того, звертає увагу на численні процесуальні дії, які були виконані не уповноваженими особами.
Захисник вказує на численні порушення засад судочинства, зокрема, досудове розслідування проведено за відсутності доручення керівника органу досудового розслідування про здійснення досудового розслідування слідчою групою з визначенням старшого групи, в матеріалах справи відсутнє письмове доручення на проведення слідчих (розшукових) дій оперативним підрозділам. Крім того, затримання ОСОБА_9 відбулось із порушеннями вимог ст. ст. 207, 208, 278 КПК України, в результаті чого на протязі 32 годин вона незаконно утримувалась службовими особами, а потім відбулось незаконне обрання їй запобіжного заходу тримання під вартою.
На думку захисника, обвинувальні акті, від 04.03.2014, 22.07.2015, 29.03.2016 по обвинуваченню ОСОБА_9 не можна брати до уваги, як законні процесуальні рішення, оскільки відсутнє письмове повідомлення про підозру та докази, що підтверджують її вину, а висновки прокурора ґрунтуються на припущеннях.
Захисник зазначає, що результати експертних висновків при дослідженні об`єктів, вилучених при огляді місць події засвідчують невстановлену особу чоловічої статті, що мала контакти із загиблою, проте, свідок ОСОБА_12 не був перевірений на причетність до позбавлення життя своєї колишньої дружини, не перевірено, де він перебував в період часу відколи потерпіла відбула на зустріч із ОСОБА_9 і до часу виявлення покійної.
Крім того, захисник звертає увагу на покази свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які об`єктивно характеризують свідка ОСОБА_12 , а також показання свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які отримані із грубим порушенням кримінально процесуального закону.
На думку захисника, висновки судових експертиз повністю виключають участь ОСОБА_9 в позбавленні життя потерпілої, зокрема, зрізи пластин нігтів мають змішані генетичні ознаки потерпілої та особи чоловічої статі, походження слідів крові та клітин ОСОБА_9 виключається, про що свідчать і висновки експертиз №53МГЕ, №55 МГЕ, №318, від 27.02.2014.
Так, захисник обвинуваченої стверджує, що висновок суду першої інстанції ґрунтується на припущеннях і даних, що не є допустимими доказами, а неповнота судового розгляду свідчить про відсутність наміру суду встановити істину по справі, незважаючи на те, що висновки експертиз вказують на особу чоловічої статі.
Прокурор подав заперечення на апеляційні скарги, в яких просить апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок суду без змін.
На думку прокурора, судом першої інстанції не було допущено істотних порушень вимог КПК України, судовий розгляд проведено повно та всебічно, а висновки суду, викладені в судовому рішенні, відповідають фактичним обставинам провадження.
Прокурор зазначає, що посилання захисника на порушення таємниці нарадчої кімнати нічим не підтверджено, окрім даних, розміщених на дошці оголошень, що суддею ОСОБА_15 мали розглядатися справи, що не доводить факту порушення таємниці нарадчої кімнати, так само, як і не є порушенням такої таємниці факт спілкування судді зі своїм помічником з приводу уточнення дати та часу оголошення вироку.
Крім того, прокурор вважає необґрунтованим твердження захисника, що колегія суддів вносила у вирок відомості, які на даний час невідомі сторонам. Що стосується тверджень про винесення вироку неправосудним складом суду через незадоволення заяв про відводи суддям, то прокурор зазначає, що ухвали колегії суддів про відмову у задоволенні заяв та про залишення заяви без розгляду є вмотивованими, обґрунтованими та законними.
Прокурор зазначає, що 12 серпня 2015 року на стадії дослідження доказів сторони обвинувачення, захисником ОСОБА_23 було заявлено окреме письмове клопотання про дослідження матеріалів кримінального провадження, які збиралися слідчим та прокурором на стадії досудового розслідування, та які вже були долучені до судової справи в якості письмових доказів, однак клопотання про зміну порядку дослідження доказів захисник не заявляв. Оголошення доказів в суді на встановленій судом стадії їх дослідження, не може вважатися психологічним тиском на обвинувачену, навіть, якщо вони свідчать не на її користь.
На думку прокурора, судом не було порушено суддівської етики, про що зазначає захисник, оскільки суд робив зауваження стороні захисту, яка вела себе некоректно. Що стосується доводів захисника про порушення стороною обвинувачення ст. 290 КПК України під час відкриття матеріалів кримінального провадження, то, на думку прокурора, таке твердження є необгрунованим, оскільки в матеріалах справи міститься постанова слідчого від 28.02.2014 про визнання і приєднання до кримінального провадження в якості речових доказів відповідних предметів та речей, ця постанова була відкрита стороні захисту під час відкриття матеріалів кримінального провадження в порядку т. 290 КПК України, про що свідчить наявність в реєстрі матеріалів досудового розслідування, зазначення слідчим про визнання певних речей і предметів речовими доказами.
Не відповідає дійсності, на думку прокурора, твердження про відсутність повноважень у прокурора ОСОБА_17 у кримінальному провадженні, оскільки в матеріалах справи наявна постанова прокурора ОСОБА_24 від 04.12.2013 і витяг з ЄРДР про зміну відповідної групи прокурорів, до якої входив і ОСОБА_17 .
Інші доводи сторони захисту щодо неналежності та недопустимості відповідних доказів, прокурор вважає безпідставними, оскільки суд діяв в межах закону, і зокрема, відповідно до положень ст. 23 КПК України. Що стосується огляду місцевості та тіла потерпілої, прокурор зазначає, що у слідчого є право, а не обов`язок залучати до такого огляду експерта або лікаря, тим паче, що огляд трупа було здійснено в належних умовах експертом.
Прокурор заперечує проти твердження захисника щодо показів свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 про наявність крові на обвинуваченій, оскільки відповідна імунологічна експертиза спростовує їх покази. Також, зазначає, що підозра ОСОБА_9 була вручена належним чином в присутності адвоката ОСОБА_25 , та відсутні порушення вимог КПК України під час її допиту в якості підозрюваної, на які посилається захисник.
Крім того, прокурор указує, що судом було перевірено версію про вбивство ОСОБА_13 її чоловіком, за результатами чого суд зробив відповідні висновки, беручи до уваги послідовні, логічні та не суперечливі покази свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_26 .
В доповненнях до апеляційної скарги від 06 листопада 2016 року захисник просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження на підставі ст. 284 КК України, скасувати ухвалу про відмову у відводі судді ОСОБА_1 від 21.03.2016, скасувати ухвалу про залишення без розгляду заяви про відвід колегії суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , а також дослідити технічні записи судового розгляду кримінального провадження.
На думку захисника, докази у кримінальному провадженні є недопустимими та такими, що отримані з порушенням норм КПК України, зазначає про упередженість суду через приєднання процесуальних документів зі сторони обвинувачення до матеріалів справи. Також, захисник вважає, що судом при ухваленні вироку не була надана оцінка доказам, які суд досліджував за клопотанням сторони захисту, і які виправдовують обвинувачену, а докази, яким надана оцінка, на його думку, тлумачаться на користь прокурора. На думку захисника, головуючий суддя некоректно висловлювався під час судового засідання.
Вказує на порушення колегією суддів таємниці нарадчої кімнати та відсутність технічних записів судових засідань. Також, на думку апелянта, значна кількість доказів свідчить про те, що злочин вчинено особою чоловічої статі.
В доповненнях до апеляційної скарги від 23 листопада 2016 року захисник вказує на недопустимість доказів, наданих стороною обвинувачення через відсутність повноважень у прокурорів, за участю яких було проведено досудове розслідування. Крім того, на думку апелянта, показання потерпілої та свідків у вироку наведено не в повному обсязі та не правильно тлумачаться висновки імунологічних експертиз. Захисник також зазначає про неякісні технічні записи судових дебатів, через що неможливо вважати їх такими, що зафіксовані.
На думку захисника, в матеріалах справи відсутні докази існування у обвинуваченої мотиву помсти та вбивства потерпілої, відсутні докази знайомства обвинуваченої з потерпілою в соціальній мережі «Однокласники», відсутні вказівки джерел інформації щодо характеру тілесних ушкоджень, а сам вирок за змістом є суперечливим та ґрунтується на припущеннях.
В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачена ОСОБА_9 зазначила, що під час ознайомлення з аудіозаписами судових засідань, вона була позбавлена можливості прослуховувати окремі записи, які її цікавили, натомість, вона прослухала записи всіх засідань, проте, через неналежну якість та відсутність впорядкованості записів, вона не змогла зрозуміти на які дати припадала інформація, яку вона прослухала, тому не впевнена у існуванні всіх необхідних записів.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та її захисника в підтримку вимог та доводів апеляційних скарг, думку потерпілої, яка заперечувала проти їх задоволення та вважала, що всі дії сторони захисту спрямовані на затягування процесу, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.На думку колегії, вказані положення судом першої інстанції було дотримано, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто, в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині потерпілій ОСОБА_13 .

Доводи апеляційної скарги щодо неналежної оцінки зібраних доказів по справі, наявності суперечностей та прогалин у доводах, прийнятих судом, неприйняття доказів, які виправдовують обвинувачену, і як наслідок цього, прийняття хибного висновку судом про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченої у вчиненні злочину за обставин, наведених у вироку, стверджується зібраними у справі доказами, серед яких:

- показання обвинуваченої ОСОБА_9 , відповідно до яких, вона своювинуватість у вчиненні умисного вбивства потерпілої ОСОБА_13 за наведених обставин не визнала та пояснила, що протягом кількох років зустрічалася з ОСОБА_12 , народила від нього дитину, знаючи про те, що він був одружений, проте, коли ОСОБА_12 став поводити себе агресивно та упереджено стосовно неї, вона вирішила зустрітися і побалакати з цього приводу з його дружиною та вирішити питання про те, що б коханець залишив її в спокої. Про їх зустріч ОСОБА_12 вона не повідомляла. У вечірній час 02 грудня 2013 року вона зателефонувала ОСОБА_13 , повідомила, що вона його коханка та назвала своє справжнє ім`я. ОСОБА_13 погодилася з нею зустрітися і через деякий час вони зустрілися. Оскільки вона приблизно до десяти хвилин чекала на приїзд ОСОБА_13 , то зайшла у магазин і придбала необхідні для себе речі. Коли приїхала ОСОБА_13 вони побалакали про подальші стосунки з ОСОБА_12 та прийшли до згоди, щоб загибла вирішила з ним питання розірвання стосунків з коханкою і її більше не турбував. Після цієї розмови вони розійшлися в різні боки, а вона зайшла в якийсь магазин, де придбала серветки для того, щоб витерти одяг від бруду. ЇЇ засмучений стан після розмови з ОСОБА_13 бачили і інші люди з якими вона спілкувалася;
- показання потерпілої ОСОБА_11 доньки загиблої, відповідно до яких вона пояснила, що її вітчим ОСОБА_12 та матір ОСОБА_13 пребували в офіційному шлюбі. Матір в той час працювала масажистом в дитячій поліклініці міста Фастова, а у вільний від роботи час окремо за платню надавала послуги як дитячий масажист, однак ніяких оголошень з надання зазначеної послуги у інформаційних засобах матір не надавала. 30 листопада 2013 року, перебуваючи в гостях у своєї матері, вона дізналась, що незнайома жінка, яка називається іменем ОСОБА_27 вже тривалий час (2-3 тижні) телефонує їй з приводу необхідності здійснення масажу для своїх дітей. На запитання матері звідки у неї номер її телефону, жінка повідомила, що дізналася його від знайомих її доньки. ОСОБА_11 це здивувало, оскільки номер телефону матері вона нікому ніколи не давала і не допомагала в цій діяльності, про що їй одразу і повідомила. 02 грудня 2013 року близько 18 год. 00 хв. їй зателефонувала матір та поросила відвезти на автомобілі на масаж до тієї самої жінки на ім`я ОСОБА_27 , оскільки вона, внаслідок значної суми запропонованих коштів, погодилася на таку пропозицію. Точну адресу вона не назвала, а лише сказала, що їй потрібно підвезти до продовольчого магазину у мікрорайоні «Журавлівка» в місті Фастові, де її потім зустріне замовниця та відведе на вулицю ОСОБА_28 , де саме і проживає. Близько 18 год. 55 хв. тієї ж доби вона на своєму власному автомобілі виїхала з дому, але перед залізничним переїздом в районі «Польського кладовища» автомобіль з технічних причин вийшов із ладу, і тому вона була змушена зупинитись. В цей час, близько 19 год. 10 хв. їй останній раз зателефонувала матір - ОСОБА_13 , якій вона повідомила, що не зможе виконати прохання, оскільки її автомобіль вийшов з ладу. Через деякий час, приблизно о 20 год. 30 хв., коли вона була вже вдома, їй зателефонувала співмешканка рідного брата ОСОБА_29 , повідомивши про те, що вони тривалий час не можуть додзвонитися до матері, яка повинна була вже повернутись додому. Крім того, ОСОБА_29 їй повідомила, що матір перед виходом залишила їм номер мобільного телефону клієнтки на ім`я ОСОБА_27 , однак спроби зателефонувати особисто на цей номер не мали успіху, оскільки телефон був вимкнутий з мережі. Також, ОСОБА_11 пояснила, що на протязі останніх восьми років, вітчим мав коханку і народжену від неї спільну дитину, які проживали в м. Києві, про що було відомо і загиблій, яка спочатку проявила збентеженість, але через запевнення вітчима про те, що з коханкою він більше не спілкується, та його пробачила і вони продовжували проживати разом.
- показаннями свідка ОСОБА_12 чоловіка загиблої, відповідно до яких він пояснив обставини свого проживання з загиблою у шлюбі, та показав, що обвинувачена ОСОБА_9 була його коханкою, з якою він підтримував стосунки, починаючи з 2005 року, у 2010 році у них народилась спільна донька, після чого він бачився з ОСОБА_9 один - два рази на місяць, але по телефону спілкувався фактично кожний день. Обвинувачена просила його покинути дружину та проживати з нею разом, потерпіла була обізнана про існування коханки та спільної дитини, і не забороняла бачитись із дитиною, допомагаючи йому й грошовими коштами, за які він купляв подарунки. Він обіцяв дружині, що з ОСОБА_9 більше будь - яких стосунків підтримувати не буде, за винятком тих питань, що стосувалися виховання доньки, про що в жовтні листопаді 2013 року по телефону повідомив ОСОБА_9 , яка негативно сприйняла таку інформацію. 02 грудня 2013 року обвинувачена зателефонувала йому і поцікавилася, як життя дружини. Близько 19 годин 00 хвилин цієї ж доби його дружина, повідомивши про можливість отримання додаткового заробітку, який був зі слів замовниці суттєвим, поїхала з дому на проведення масажу, при цьому залишила номер телефону жінки на ім`я ОСОБА_27 , яка протягом двох місяців з цього приводу телефонувала. Близько 21 год. 00 хв. цієї ж доби, враховуючи те, що дружина до цього часу не повернулася додому, він намагався їй зателефонувати, але вона не відповідала на телефонні виклики, тоді він разом зі своїм знайомим став шукати дружину в тому районі міста, куди саме вона з її слів поїхала. Коли він дізнався про те, що незнайомий йому хлопець на одній з вулиць знайшов труп жінки, то поїхав та побачив, що зазначене місце вже було загороджено працівниками міліції, які сторонніх людей не допускали. Там лежав труп його дружини, а поруч з трупом кухонна качалка та камінь. Наступного дня він разом із ОСОБА_11 їздили на огляд трупу, на якому побачили чисельні ушкодження в області голови, на шиї мали місце сліди від задушення, а між пальцями загиблої він бачив і стороннє волосся.
Також, свідок повідомив, що 03 грудня 2013 року, на наступний день після вбивства він зателефонував ОСОБА_9 , яка одразу почала сміятися та ставити питання з приводу самопочуття коханої дружини. Тоді він зрозумів, що до її вбивства причетна обвинувачена, оскільки загибла, внаслідок м`якості власного характеру, взагалі не мала інших ворогів. Після затримання обвинуваченої вона особисто йому телефонувала та просила вибачення, повідомивши, що вбила його дружину випадково, а через деякий час його викликали в приміщення міліції, де передали власноручно написаний ОСОБА_9 в його адресу лист, у якому вона зізнавалася в обставинах злочину і просила вибачення;
- показаннями свідка ОСОБА_29 відповідно до яких вона перебуває у цивільному шлюбі із сином загиблої ОСОБА_13 ОСОБА_30 , а тому періодично проживала з його батьками. Із загиблою мала добрі, довірливі стосунки, оскільки та за своїм характером була не конфліктною людиною. Їй були відомі зі слів цивільного чоловіка обставини наявності у ОСОБА_12 коханки та дитини від неї, проте ніяких конфліктів з цього приводу між ним та загиблою протягом останніх чотирьох років, поки вона там проживала, не виникало. Вдома ОСОБА_13 повідомила, що їй необхідно терміново їхати для здійснення масажу у мікрорайон «Кадлубиця» і що її завезе туди донька ОСОБА_11 , але через десять хвилин пояснила, що у доньки зламався автомобіль і почала швидко збиратись на автобус. ЇЇ здивувало, що ОСОБА_13 в такий пізній час взагалі збирається по цих справах, оскільки вона постійно робила це в денний час. ОСОБА_13 також попросила її особисто записати номер мобільного телефону та пояснила, що це телефон клієнтки на ім`я ОСОБА_27 , до якої вона їде на масаж. На її питання навіщо записувати цей телефон, ОСОБА_13 сказала: «обов`язково подзвониш на цей номер». Також загибла їй повідомила, що повернеться додому не пізніше 20 години та просила на всяк випадок їй зателефонувала через пів години. З квартири вона вийшла близько 19 год. 00 хв., була одягнена в зимовий одяг, а із собою взяла лише мобільний телефон та 10 грн. на проїзд. ЇЇ чоловік ОСОБА_12 також в цей час з онукою перебував вдома. З 19 год. 40 хв. тієї ж доби вона декілька раз намагалася зателефонувала ОСОБА_13 , але та спочатку не відповідала, а потім телефон взагалі перестав працювати. Коли ж вона телефонувала на номер ОСОБА_27 , той взагалі був відключений від мережі.

- показаннями свідка ОСОБА_31 про те, що 02 грудня 2013 року близько 21 год. 00 хв. на власному автомобілі він їхав з роботи по вулиці Козацькій у місті Фастові Київської області. В цей час трохи нижче дороги в бік поля в промені світла він виявив лежаче на землі тіло незнайомої жінки, а біля неї кухонну качалку та капелюх. Інших людей коло тіла, а також на самій дорозі не було. Про такі обставини він з мобільного телефону одразу зателефонував працівникам міліції, а також на станцію швидкої допомоги. При цьому не зупиняючись, враховуючи необхідність у допомозі власній вагітній дружині (куди поспішав), він поїхав по справах, знаходячись на цьому місці не більше 1 хв.;
- показаннями свідка ОСОБА_21 , яка працює продавцем в магазині «Кадлубицький узвіз», який розташований по провулку Героїв Танкістів у місті Фастові про те, що 02 грудня 2013 року у вечірній час вона перебувала на робочому місці та спілкувалася з давнім знайомим ОСОБА_22 , ближче до 20 год. цього ж вечора в приміщення магазину, зайшла ОСОБА_9 , яку вона кілька раз раніше бачила у цьому ж магазині під час здійснення покупок, хоча її прізвище не знала. ОСОБА_9 була дуже знервованою, а долоні рук, та одяг були забруднені плямами крові. При цьому плями в області живота та грудей були великі. На її питання, що з нею сталося, вона відповіла, що її побив чоловік у якого на фоні зловживання спиртним виник напад «білої гарячки», проте будь-яких тілесних ушкоджень, у тому числі і на обличчі, сама ОСОБА_9 не мала. Потім ОСОБА_9 купила у неї особисто вологі серветки та попросила пляшку води, а потім вийшла з магазину, де на дворі почала мити руки та витирати серветками забруднений одяг, які після використання кидала в урну. Вже після цього обвинувачена їй розповідала, що на ній та на одязі мають місце сліди від кетчупу, яким вона забруднилась під час сварки з чоловіком, а не крові. Також ОСОБА_9 попросила її термінового викликати таксі, за яке вона згодна заплатити будь які кошти. В цей час ОСОБА_22 , який також перебував в приміщенні магазину і все бачив і чув, з власного мобільного телефону викликав свого кума, який там працює. Приблизно через 15 хв. до них під`їхав автомобіль таксі, за кермом якого перебував кум ОСОБА_22 , вона одразу сіла в цей автомобіль та від`їхала від магазину;

- показаннями свідка ОСОБА_22 , який 02 грудня 2013 року близько 20 год. 00 хв. перебував в магазині «Кадлубицький узвіз», та підтвердив показання свідка ОСОБА_21 ;
- показаннями свідка ОСОБА_26 про те, що 02 грудня 2013 року близько 20 год. 00 хв. в телефонній розмові зі своїм кумом - ОСОБА_22 дізнався про те, що одній жінці потрібно терміново поїхати в місто Київ до станції метро «Харківська», та оскільки він працював водієм таксі, то на зазначену пропозицію погодився і в телефонній розмові назвав грошову суму в розмірі 350 грн., яку просить за свої послуги. Отримавши за погодженням із замовницею згоду на такі умови, він одразу на автомобілі приїхав до магазину, де до нього підійшов ОСОБА_22 та ОСОБА_9 яку він раніше ніколи не бачив і не знав. Під час дороги в місто Київ вони практично не розмовляли, а з її слів він дізнався, що та посварилася зі своїм чоловіком, який її побив і забруднив одяг масляною фарбою, в голосі ОСОБА_9 була схвильованість.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 04 грудня 2013 року, свідок ОСОБА_26 в присутності понятих упізнав ОСОБА_9 як особу, яку 02 грудня 2013 року підвозив на власному автомобілі від магазину поруч з «Кадлубицьким мостом» у місті Фастові в місто Київ;

- показаннями свідка ОСОБА_19 , сестру обвинуваченої, яка пояснила, їй було відомо, про те, що ОСОБА_9 протягом тривалого часу зустрічалася з ОСОБА_12 , від якого народила в 2010 році дочку Маргариту. Оскільки ОСОБА_12 постійно її використовував і казав неправду щодо подальшого планування спільного життя, вона особисто наполягала щоб сестра залишила ОСОБА_12 і з ним не спілкувалася, а та продовжувала таке робити.

- показаннями свідка ОСОБА_20 про те, що їй відомо про існування тривалих стосунків між її дочкою та ОСОБА_12 , який обіцяв розірвати стосунки із своєю сім`єю та проживати разом, оскільки вони мали спільну дитину. Проте свою обіцянку він не виконав. Дочка його спочатку дуже любила. 02 грудня 2013 року вона особисто перебувала з онукою Маргаритою у селі Веприк Фастівського району. Саму ОСОБА_9 в цей день вона не бачила і з нею не спілкувалася.
Крім вказаних пояснень, в суді першої інстанції були досліджені речові докази, які суд обґрунтовано визнав належними тадопустими та поклав в основу обвинувачення, а саме:
- аркуш паперу із надписом: « ОСОБА_27 НОМЕР_1 »;
- рукописний лист з текстом, написаним від імені ОСОБА_9 в адресу ОСОБА_12 , в якому обвинувачена зізнається про свою причетність до вбивства ОСОБА_13 , та жалкує про скоєне, просить не забувати про їхню спільну дочку ОСОБА_32 , зізнається йому в коханні та просить любити її завжди,

Пояснення обвинуваченої про те, що вказаний лист написаний нею під тиском працівників міліції, викликає у колегії суддів сумніви та спростовується даними, що містяться у висновку експерта № 927 від 30 вересня 2015 року, відповідно до якого, вказаний рукописний текст від імені ОСОБА_9 виконаний нею особисто, вручну кульковою ручкою барвником синього кольору, та будь-яких ознак перебування її в незвичайному стані чи в незвичних умовах не виявлено. Допитана в суді першої інстанції за клопотанням захисту - свідок ОСОБА_33 слідча на стадії досудового розслідування, дала показання, що забезпечила можливість написати цей лист, але сам текст вона не читала, а віддала його ОСОБА_12 при нагоді, коли викликала для допиту. Свідок спростувала заяву обвинуваченої про здійснення на неї тиску під час написання листа, оскільки навпаки, саме ОСОБА_9 звернулася до неї з проханням написати та передати ОСОБА_12 цей лист, на що вона погодилася виключно з людських спонукань.

Крім того, визнаючи вказаний доказ належним та допустимим, суд першої інстанції пояснив, що для проведення кваліфікованого дослідження, експерт використовував відповідні наукові методики, які дозволяють проводити дослідження та надавати висновки без надання зразку тексту, виходячи із принципу забезпечення особі права на захист;

- протокол огляду місця події від 02 грудня 2013 року та додатки до нього у виді фототаблиць, відповідно до якого поблизу будинку № 10 по вулиці Козацькій у місті Фастові Київської області на сухій траві було виявлено труп ОСОБА_13 ;

- протокол огляду місця події (трупу) від 03 грудня 2013 року та додатків до нього у виді фото таблиць;

- висновок судово-медичного експерта №318 від 27 лютого 2014 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_13 настала від механічної асфіксії внаслідок задушення зашморгом;

- медико криміналістичне дослідження - акт № 167-мк від 27 лютого 2014 року;

- висновок судово-медичного експерта № 169 від 06 грудня 2013 року, відповідно до якого, при судово - медичному обстеженні обвинуваченої ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження, у вигляді: подряпини на передпліччях і правому стегні, що виникли в результаті дії предмета (ів) з гострою поверхнею, на передпліччях близько 1-2 діб до моменту обстеження, а на стегні в термін часу до обстеження від 8 до 11 діб і відносять до категорії легких тілесних ушкоджень;

- протокол огляду речових доказів від 03 грудня 2013 року з додатками у виді фото таблиць;

- висновок судово медичного експерта криміналіста № 34-мк від 27 лютого 2014 року про те, що виникнення тілесних ушкоджень завданих ОСОБА_13 в області голови (дві рани) від дії качалки та фрагменту бетону, які були вилучені під час огляду місця події не виключається;

- протокол огляду речового доказу від 03 лютого 2013 року, а саме: мобільного телефону Nоkia C2, який вилучений з місця події та належить загиблій ОСОБА_13 , у ньому були виявлені зафіксовані вихідні та вхідні дзвінки у тому числі за 02 грудня 2013 року, у тому числі о 18 год. 36 хв. вихідний на телефонний номер НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_9 , а в 19 год. 14 хв. із нього один вхідний. Інших фактичних даних саме про цей телефонний номер у період за 02 грудня 2013 року, зміст телефонної книги не містить;

- акт амбулаторної комплексної судової психолого - психіатричної експертизи № 542 від 29 січня 2014 року, відповідно до якого обвинувачена ОСОБА_9 під час скоєння інкримінованих їй дій і в теперішній час на психічні розлади, передбачені ст.ст. 19, 20 КК України на страждала і не страждає, тому вона могла та може усвідомлювати свої дії та керувати ними, рекомендується визнати її осудною. Клінічних передумов амнезії (провалів пам`яті) у ОСОБА_9 на період інкримінованих їй дій і після них, на яку вона посилалась в свої показаннях, у неї не виявлено. ОСОБА_9 виявляє збереженість та достатній рівень перебігу когнітивних процесів інтелектуальної діяльності. Наявні індивідуально психологічні особливості ОСОБА_9 знайшли своє відображення в розвитку психотравмуючої ситуації, але суттєвого впливу на її свідомість та поведінку вони не здійснили. Під час скоєння інкримінованих їй дії, обвинувачена перебувала в стані емоційної напруги, яка виникла на фоні психотравмуючої для неї ситуації. Емоційна напруга супроводжувалася у неї переживаннями образ, приниженої гідності, фізичного болю, що здійснило суттєвий вплив на мотивацію її поведінки, але не вплинуло на її здатність розуміти значення своїх дій та контролювати їх. Емоційна напруга не досягла у неї ступеню фізіологічного афекту та іншого емоційного стану, який міг би здійснити суттєвий вплив на її свідомість та діяльність.
Колегія суддів звертає увагу, що указані докази узгоджуються між собою, зібрані з дотриманням вимог КПК України, у зв`язку із чим судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про можливість прийняття цих доказів.
Доводи захисника про те, що судом першої інстанції при оцінці доказів надана перевага доказам зі сторони обвинувачення та поза увагою залишені доводи сторони захисту, не ґрунтуються на матеріалах провадження, з яких убачається, що в домінуючому обсязі виявилися задоволеними клопотання захисника про визнання неналежними та недопустимими певних доказів, які не були покладені в основу обвинувачення, з чим колегія суддів погоджується та переконується в об`єктивності та неупередженості суду першої інстанції.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що досудове слідство проводилось за участі не повноважних прокурорів, у зв`язку із чим всі докази, отримані під час слідчих процесуальних дій підлягають визнання їх недопустимими, на думку колегії, є надуманими, внаслідок не повного аналізу захисником змісту положень ст.ст. 38-40, 110, 214 КПК України.

Так, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення слідчим або прокурором відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, який також уповноважений у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою, визначати старшого слідчої групи. Слідчий невідкладно у письмовій формі повідомляє керівника органу прокуратури про початок досудового розслідування, підставу початку досудового розслідування та інші відомості. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.

Як убачається з матеріалів справи, 03 грудня 2013 року слідчою ОСОБА_33 до ЄРДР були внесені відомості по факту виявлення 02 грудня 2013 року по вулиці Козацькій у місті Фастові трупу ОСОБА_13 з ознаками насильницької смерті та всі інші необхідні данні, у тому числі дані про склад слідчої групи з числа ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , прокурорів ОСОБА_24 , ОСОБА_17 . Після чого, заступником Фастівського міжрайонного прокурора ОСОБА_36 внесені аналогічні данні про склад слідчих, а склад прокурорів був доповнений ОСОБА_37 . А також, керівником органу досудового розслідування начальником слідчого відділення ОСОБА_38 до реєстру додатково були внесені данні про той самий склад слідчих з числа ОСОБА_33 , ОСОБА_34 та ОСОБА_39 .

Відповідно до доручення від 03 грудня 2013 року, ОСОБА_40 доручив ОСОБА_33 провести досудове розслідування, про що вона 03 грудня 2013 року доповіла прокурору ОСОБА_24 окремим повідомленням.

Крім того, постановами про призначення та про зміну групи прокурорів від 04 грудня 2013 року, Фастівським міжрайонним прокурором ОСОБА_24 спочатку було визначено групу прокурорів з числа його заступників ОСОБА_41 та ОСОБА_17 , а потім з числа ОСОБА_17 та особисто керівника прокуратури, що узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 37 КПК України.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що порядок кримінального провадження стадії досудового слідства було проведено відповідно до вимог КПК України повноважними службовими особами.

Що стосується заяви захисника, в якій неодноразово висловлювались сумніви стосовно законності дій колегії суддів Фастівського міськрайонного суду Київської області в частині дотримання таємниці нарадчої кімнати, то апеляційним судом вказана заява була перевірена і встановлено, що в період з 14 годин 00 хвилин 26.05.2016 по 12 годину 30 хвилин 06.06.2016 суддями ОСОБА_1 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 судові засідання не проводились, а всі справи, які були призначені раніше, були зняті з розгляду. З огляду на вказане, у колегії суддів не виникає сумнівів стосовно дотримання таємниці нарадчої кімнати під час ухвалення вироку.

Доводи апеляційної скарги захисника стосовно якості фіксації судових засідань, а також припущення обвинуваченої про їх відсутність, під час дослідження колегією суддів матеріалів провадження, не підтвердились.

Так, з клопотань, поданих захисником до суду, про надання копій аудіо записів судових засідань, які відбувались в суді першої інстанції убачається, що захисник вказував у на ті дати, з якими взагалі не пов`язані будь-які дії суду, оскільки ці дати припадали на вихідні дні, або судові засідання взагалі не призначались і не повинні були проводитись, зокрема, 30.01.2016, 25.02.16, 03.03.2016, 28.05.2016, та варто зазначити, що вказаний перелік дат не є вичерпним, оскільки подібні клопотання подавались до суду неодноразово.

Апеляційним судом було перевірено такі доводи і встановлено, що судом першої інстанції в повній мірі дотримано вимоги ч. 4 ст. 107 та ст. 108 КПК України. В матеріалах кримінального провадження наявні технічні носії із записами та журналами судових засідань. Сторона захисту, скориставшись своїм правом, передбаченим ч. 5 ст. 107 КПК України, отримала копії записів судових засідань суду першої інстанції.

Доводи обвинуваченої щодо якості звукозаписів та їх невпорядкованість під час прослуховування не можуть бути підставою для скасування вироку, оскільки колегією суддів перевірена їх наявність, а якість відповідає умовам технічного забезпечення, як наявні в суді першої інстанції.

Даних, які б свідчили про застосування органами досудового розслідування недозволених методів, що могло потягнути обмову чи самообмову у справі, колегією суддів не встановлено, так само, як і обставини, які указували б на необ`єктивність, виявлену при судовому розгляді кримінального провадження чи порушення вимог кримінального процесуального закону, які б потягли за собою зміну чи скасування вироку.

Враховуючи викладене, колегія суддів не має сумнівів щодо факту вчинення умисного протиправного заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_13 . ОСОБА_9 за обставин, викладених у вироку та погоджується з мірою та видом покарання, призначеного їй судом першої інстанції. Як судом першої інстанції так і апеляційним судом, не встановлено обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_9 , у судовому засіданні обвинувачена не виявила жалю чи каяття у вчиненому. Так, з урахуванням положення ст. 65 КК України, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є особливо тяжким, умисним, проти життя та здоров`я особи, спосіб вчинення злочину, дані про особу обвинуваченої, яка до кримінальної відповідальності раніше не притягувалася, за місцем проживання, а також попереднього ув`язнення характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, які потребують її допомоги та опіки, а також матір похилого віку.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду про неможливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства та вважає покарання, призначене ОСОБА_9 за вчинений нею злочин, яке не є верхньою межею санкції ст. 115 КК Україні, справедливим та таким, що відповідає меті покарання, є обґрунтованим та необхідним.
За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника, оскільки доказів, на спростування матеріалів провадження, якими підтверджується вина обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, під час розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2016 року щодо ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченою у той самий строк з дня отримання її копії.
Головуючий:
Судді: