АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2262/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
30 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 квітня 2017 року,
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, у межах строку досудового розслідування даного кримінального провадження, тобто до 04 червня 2017 включно із визначенням застави у розмірі 480 000 (чотириста вісімдесят тисяч) гривень щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення та його тяжкість, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.
Прокурор ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність і необґрунтованість, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляд тримання під вартою, визначивши заставу у розмірі 50 000 000 гривень.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки та за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна. Додає, що слідчим суддею не враховано доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, відсутність у ОСОБА_9 постійного місця роботи, розмір збитків внаслідок вчинення кримінального правопорушення та наявність усіх ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України.
Далі в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що слідчим суддею не надано належної оцінки особі підозрюваного ОСОБА_11 , який не маєстійких соціальних зв`язків на території України, не одружений, не має постійного місця роботи, є уродженцем Республіки Білорусь, неповнолітніх дітей на утриманні не має.
Крім того, прокурор вказує, що слідчим суддею не взято до уваги вартість викраденого майна та те, що воно належить іноземним інвесторам.
У підсумку прокурор зазначає, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а альтернативний запобіжний захід у вигляді застави щодо ОСОБА_12 необхідно визначити у розмірі 50 000 000 грн., який буде достатнім стримуючим засобом, для забезпечення його належної процесуальної поведінки.
Захисник ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність і необґрунтованість, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, захисник зазначає, що слідчим суддею в судовому засіданні не досліджено матеріали надані слідчим в обґрунтування клопотання, що підтверджується журналом та записом судового засідання, не з`ясовано наявність повноважень слідчого та прокурора, які звернулись з клопотанням. Додає, що слідчим суддею лише вислухано позиції сторін кримінального провадження і на підставі цих виступів постановлено ухвалу.
Далі в апеляційній скарзі захисник звертає увагу суду на відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення та вказує, що ОСОБА_9 не має жодного відношення ні до створення, ні до діяльності вказаних в клопотанні товариств, а твердження слідчого про те, що він є фактичним власником цих товариств, не підтверджено матеріалами доданими до клопотання.
Також апелянт вказує, що протокол огляду від 17.12.2016 року мобільного телефону, вилученого 12.12.2016 року під час обшуку у приміщенні проживання ОСОБА_13 , є недопустимим доказом в силу відсутності матеріалів, що свідчать про отримання його в порядку, передбаченому КПК України, що на думку сторони захисту, свідчить про недоведеність слідчим та прокурором всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.
Крім того, захисник вказує про відсутність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та відсутність обставин, які б свідчили про недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
Одночасно захисник зазначає, що ОСОБА_9 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні батька-пенсіонера, постійне місце проживання.
У підсумку захисник вказує, що визначена слідчим суддею сума застави є необґрунтованою та завищеною, що призводить до значних проблем для заставодавця, який є людиною похилого віку, має незадовільний стан здоров`я, в зв`язку з чим потребує постійного лікування та значних грошових витрат.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу захисника, просили її задовольнити та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, щоапеляційні скарги захисника та прокурора задоволенню непідлягають, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
05.10.2017 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.
Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_6 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 квітня 2017 року дане клопотання слідчого задоволено та застосовано щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04 червня 2017 включно із визначенням застави у розмірі 480 000 (чотириста вісімдесят тисяч) гривень.
Під час розгляду зазначеного клопотання, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).
Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого. Такі дані містяться у протоколі огляду мобільного телефону марки «Apple» моделі «Iphone 6+ А-1524», вилученого 12.12.2016 року у ОСОБА_9 під час проведення обшуку у приміщенні його проживання; протоколах допиту свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , звіті службової перевірки ДП «Національні інформаційні системи» від 08.08.2016 p., інформаційних довідках та інших матеріалах кримінального провадження.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_9 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.
Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_9 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Посилання прокурора на те, що слідчим суддею не враховано доказів вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами провадження, а саме змістом оскаржуваного судового рішення, як і доводи сторони захисту в частині не дослідження судом матеріалів доданих до клопотання слідчого, оскільки відповідно до змісту ухвали, слідчим суддею при прийнятті рішення, серед іншого, враховано наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення та досліджені матеріали додані до клопотання.
Крім того, посилання прокурора на те, що ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, санкція статті якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, колегія суддів не бере до уваги, оскільки сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для задоволення апеляційної скарги.
Твердження захисника про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає непереконливим, оскільки, всупереч положенням ч. 5 ст. 132 КПК України, апелянтом не надано доказів на підтвердження зазначених обставин, з огляду на засади змагальності сторін, проте стороною обвинувачення обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним ОСОБА_9 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_9 на свободу.
Враховуючи наведене, доводи сторони захисту та сторони обвинувачення щодо відсутність ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного та неврахування судом всіх ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід визнати непереконливими.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_9 , та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які посилаються апелянти в поданих апеляційних скаргах.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що слідчим суддею не з`ясовано повноваження слідчого та прокурора, які звернулись з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу, не заслуговують на увагу, оскільки клопотання містить підписи як слідчого, так і прокурора, містить відповідні печатки, прізвища ініціаторів клопотання зазначені у витягу з даного кримінального провадження та у постановах про створення слідчої групи від 08.09.2016 року, про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 03.04.2017 року, про заміну групи прокурорів у кримінальному провадженні від 29.03.2017 року, про визначення групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у кримінальному провадженні від 08.09.2016 року (а.с. 1-13, 14-15, 16, 17, 19, 20, 21, 22 т. 1). Підстав ставити під сумнів зазначені документи, колегія суддів не вбачає.
Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_9 не має жодного відношення ні до створення, ні до діяльності вказаних у клопотанні слідчого товариств, колегія суддів не бере до уваги, оскільки дані твердження не є предметом розгляду у даному судовому засіданні, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні, як і твердження апелянта з приводу необґрунтованого висновку слідчого про те, що ОСОБА_9 є фактичним власником цих товариств.
Посилання захисника на те, що протокол огляду мобільного телефону від 17.12.2016 року, є недопустимим доказом, не може бути безумовною підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням доведеності стороною обвинувачення обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, на переконання колегія суддів, слідчий суддя, визначаючи розмір застави, взяв до уваги обставини, встановлені ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_9 слід визначити заставу у розмірі 480 000 (чотириста вісімдесят тисяч) гривень, враховуючи, що застава саме у такому розмірі буде належною гарантією того, що у разі сплати визначеного розміру застави, ОСОБА_9 вирішить не зникати через побоювання втрати заставу.
Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права підозрюваного, а тому підстав вважати його завідомо непомірним, необгрунтованим для ОСОБА_9 , та таким, що суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів не вбачає, а тому вимоги апеляційних скарг в цій частині слід визнати непереконливими.
Доводи прокурора щодо необхідності застосування застави, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в судовому засіданні не було доведено які виключні обставини свідчать про необхідність вийти за межі встановленого законом максимального розміру застави, як не було доведено і можливість підозрюваного сплатити такий розмір застави.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви з яких прийняв відповідне рішення.
За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційних скаргах прокурора та захисника, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 квітня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_10 , та застосовано щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, у межах строку досудового розслідування даного кримінального провадження, тобто до 04 червня 2017 включно із визначенням застави у розмірі 480 000 (чотириста вісімдесят тисяч) гривень, залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3