АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/83/17 Справа № 211/114/17-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

скаржника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро, апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 січня 2017 року якою задоволено клопотання слідчого СВ Довгинцівського ВП ГУНП України в Дніпропетровської області ОСОБА_8 поданого в межах кримінального провадження №0000050, про арешт майна, -

В с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 січня 2017 року, задоволено клопотання слідчого СВ Довгинцівського ВП ГУНП України в Дніпропетровської області ОСОБА_8 , про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0000050, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України та накладено арешт на: автомобіль марки «Ford Focus», 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , сірого кольору та на ключ від замку живлення до нього; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видане Чернівецьким ВРЕР УДАІ ГУ МВС України в Чернівецькій області на ім`я ОСОБА_9 . Заборонено власнику та іншим особам, за дорученням власника, використання та розпорядження вказаним автомобілем і свідоцтвом.

Свої висновки слідчий суддя, з посиланням на ст.170 КПК України, мотивував тим, що прокурором доведено наявність ризиків того, що у випадку не накладення арешту на майно, а саме автомобіль та свідоцтво, які мають ознаки речових доказів, є достатньо підстав вважати, що вказане майно буде приховуватися, може бути втрачено або знищено, що унеможливить зберігання слідів злочину та проведення подальших експертиз та слідчих дій, тим самим перешкоджатиме кримінальному провадженню.
Не погоджуючись з рішенням, прийнятим слідчим суддею, ОСОБА_7 подана апеляційна скарга в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 січня 2017 року та постановити нову ухвалу про припинення провадження.
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_7 зазначає, що суд грубо порушив вимоги ст.ст.167, 170, 173 КПК України, оскільки не вивчив та не перевірив при розгляді клопотання слідчого конкретні підстави накладення арешту. Також зазначає, що оскаржувана ним ухвала не містить обґрунтування для накладення арешту.

Вказує, що в матеріалах кримінального провадження містяться лише припущення підозри, які не визначають правові підстави для затримання автотранспорту, тимчасового вилучення і тим більше не може бути підставою для визнання автомобіля під керуванням ОСОБА_7 , як об`єкт злочину. Однак суд цих обставин не помітив і не дав належної оцінки, чим порушив вимоги ст.84 КПК України.

Стверджує, що під час огляду автомобіля понятих, які зазначені в протоколі огляду від 08.01.2017 року, не було, отже протокол не може бути доказом. Також вилучаючи автомобіль, слідчий зобов`язаний був зробити не лише зовнішній огляд автомобіля, але і внутрішній, внести в протокол все побачене і результати огляду, але цього ним зроблено не було і суд цьому факту не дав належної оцінки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи скаржника, який підтримав апеляцію та просив її задовольнити, думку прокурора, який просив залишити ухвалу суду без змін, а апеляцію ОСОБА_7 без задоволення, дослідивши надані судом першої інстанції та органом досудового розслідування матеріали проваджень, обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до частини 1 ст.131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7) ч.2 ст.131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст.170 КПК України-ст.173 КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.94 КПК України, ст.132 КПК України, ст.173 КПК України повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1) ч.2 ст.170 цього Кодексу.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; також згідно п.1 ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.
Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами п.1) ч.2 ст.171 КПК України арешт майна допускається в тому числі з метою збереження речових доказів, при цьому, згідно вимог ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, в тому числі ті, що містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Як вбачається з наданих матеріалів судового і кримінального проваджень, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.290 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 січня 2017 року (а.с.3), з присвоєнням кримінальному провадженню № 0000050.

Відповідно до витягу з зазначеного ЄРДР вбачається, що 08.01.2017 року під час несення служби патрульним інспектором взводу супроводження ОСОБА_10 було зупинено автомобіль марки "Форд Фокус" д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого при перевірці документів та звірці вузлів та агрегатів виникла підозра в підробці номеру кузову та свідоцтва про реєстрацію на вказаний автомобіль.
09 січня 2017 року, старший слідчий СВ Довгинцівського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області майор поліції ОСОБА_8 звернувся з клопотанням від 09 січня 2017року, погодженим з прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_6 про арешт майна (а.с.1-2), в якому, посилаючись на вимоги ст.100 КПК України, ст.167 КПК України, ст.170 КПК України, ст.171 КПК України, зазначив, що під час досудового розслідування встановлено відомості того, що вищевказаний автомобіль являється речовим доказом, оскільки він зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, а його вилучення необхідно для проведення ряду слідчих дій, а також для вирішення питання про збереження його в якості речового доказу по даному кримінальному провадженню, тому для запобігання можливості знищення, втрати або пошкодження транспортного засобу, необхідно вжити заходів щодо його збереження.

Також було зазначено, що слідчий планує провести слідчі дії, а саме: судову криміналістичну експертизу (технічна експертиза документів) свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане Чернівецьким ВРЕР УДАЇ ГУМВС України в Чернівецькій області, та інженерно-транспортної експертизи автомобіля з метою встановлення ідентифікаційних ознак: номерів кузова, двигуна або шасі, та проведення інших слідчих дій. Вказано було, що також не відоме місцезнаходження власника автомобіля, який зазначається в реєстраційному талоні.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість зазначеного вище клопотання від 09 січня 2017 року про арешт майна (а.с.1-2), у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, вислухав доводи прокурора, ОСОБА_11 , належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про накладення арешту на автомобіль «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ключі від замку живлення до нього, який належить ОСОБА_9 , заборонивши при цьому власнику чи іншим особам, за дорученням власника використовувати або розпоряджатися вказаним автомобілем, обґрунтувавши свою ухвалу тим, що вищевказані об`єкти є предметом кримінального правопорушення, свідоцтво може містити ознаки підроблення, і є майном, яке зберегло сліди кримінального правопорушення, з чим погоджується і судова колегія.
Щодо доводів скаржника про порушення порядку вилучення майна та невідповідність нормам КПК протоколу огляду, що тягне за собою недопустимість доказів, слід відмітити, що оцінка доказів щодо їх допустимості є предметом розгляду справи по суті, та не відноситься до компетенції слідчих суддів, оскільки слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень.
Крім того під час судового засідання в суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 пояснив, що місцезнаходження власника автомобіля йому не відомо. Погодився з тим, що доказів того, що саме він є власником автомобіля, в нього немає, автомобіль ним придбаний без оформлення, доручення на право керування відсутнє. Отже, з огляду на вказані обставини, обґрунтованим є сумнів слідчих органів, взагалі яким чином автомобіль опинився в розпорядженні скаржника ОСОБА_7 . Доводи зазначені у клопотанні слідчого про необхідність встановлення власника транспортного засобу, згідно з свідоцтва про реєстрацію на автомобіль, є слушними.
З матеріалів кримінального провадження, вбачається, що слідчим призначені вже відповідні експертизи, які потребують при їх проведенні наявність арештованого майна.
Матеріалами судового та кримінального провадження підтверджено, що арештоване майно є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, отже, за наявності того факту, що ОСОБА_7 не є власником майна, а також того, що вилучене майно має ознаки речового доказу по справі, з метою їх збереження, слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт, керуючись вимогами ст.170 КПК України.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчим суддею були дотримані положення ст.131 КПК України, п.1 ч.2 ст.170 КПК України, ухвала слідчого судді є обґрунтованою та вмотивованою, істотних порушень вимог КПК України при її постановлені допущено не було, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
На підставі наведеного вище, керуючись ч.2 ст.376 КПК України, п.1) ч.3 ст.407 КПК України, ст.419 КПК України, ст.422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 13 січня 2017 року залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 січня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Довгинцівського ВП ГУНП України в Дніпропетровської області ОСОБА_8 , про арешт майна залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4