Пр.1-кп/336/395/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 січня 2017 року
Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,при секретарі ОСОБА_2 ,за участю прокурора ОСОБА_3 ,захисника ОСОБА_4 ,розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Запоріжжя,громадянина України, з середньою освітою, неодруженого,непрацюючого,мешкав та зареєстрований в АДРЕСА_1 ,раніше судимого
06.05.2010 р.Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя по ч.1 ст.185 КК України до штрафу 850 гривень
21.01.2011 р.Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.2 ст.190,ст.71 КК України до 1 року обмеження волі з самостійним виконанням покарання у виді штрафу 850 гривень
28.01.2014 р.Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя по ч.2 ст.190 КК України до штрафу 850 гривень
17.09.2014 р.Заводським районним судом м.Запоріжжя по ст.185 ч.2,69,71 КК України до штрафу 1700 гривень
05.12.2014 р.Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя по ч.2,3 ст.185,ч.3 ст.186,ч.3 ст.187 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки
06.08.2015 р.Жовтневим районним судом м.Запоріжжя по ст.185 ч.2,71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі
тримається під вартою з 07.06.2015 р.
зараховано у строк відбування покарання попереднє ув*язнення з 07.06.2015 р.по 24.02.106 р.включно з розрахунку один день попереднього ув*язнення за два дні позбавлення волі
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ст.198 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
14.11.2014 р.приблизно о 03.30 год. ОСОБА_5 ,маючи умисел на заздалегідь не обіцяне отримання,зберігання та збут майна,одержаного злочинним шляхом,знаходячись по вул.Радищева в м.Запоріжжі,отримав від ОСОБА_6 мобільний телефон марки «LENOVO А 859» у корпусі білого кольору IMEI 1: НОМЕР_1 ,IMEI 2: НОМЕР_2 ,достовірно знаючи від останнього,що зазначений мобільний телефон здобутий ОСОБА_6 злочинним шляхом,а саме внаслідок вчинення ОСОБА_6 шахрайських дій відносно ОСОБА_7 ,за що останній був засуджений вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08.12.2014 р.
Усвідомлюючи ,що отриманий мобільний телефон є майном,здобутим злочинним шляхом,реалізуючи умисел на заздалегідь не обіцяне отримання,зберігання та збут майна,одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання )доходів,одержаних злочинним шляхом,в цей же день приблизно о 05.00 год. ОСОБА_5 ,знаходячись в автомобілі « DAEWOO SENS » р.н. НОМЕР_3 зеленого кольору під керуванням ОСОБА_8 ,під час поїздки по пр.Леніна в м.Запоріжжі,збув вищезазначений мобільний телефон ОСОБА_8 шляхом продажу за грошову суму 1050 гр.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винуватим у вчинені інкримінованого йому злочину та пояснив,що 14.11.2014 р.у вечірній час вони з приятелем ОСОБА_6 у кафе познайомились з дівчиною,яку ОСОБА_9 запросив до себе у гості по вул.Радищева в м.Запоріжжі,де вони втрьох вживали спиртне.Коли ОСОБА_10 курив на вулиці, ОСОБА_9 вийшов з будинку з мобільним телефоном дівчини та запропонував піти у магазин,а згодом виникла ідея мобільний телефон дівчини продати.Викликавши таксі, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 доїхали до вул.Іванова,по дорозі ОСОБА_11 ,у якого знаходився телефон,запропонував таксисту його купити,на що останній дав згоду,гроші від таксиста за телефон отримав ОСОБА_11 і надали витратив їх разом з ОСОБА_9 .Розкаявся у тому,що продав телефон,знаючи,що він крадений.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав,що 14.11.2014 р. у нічний час він,знаходячись в буд. АДРЕСА_2 ,де на той момент проживав,під приводом прослуховування музики отримав від випадкової знайомої,даних якої не пам*ятає, належний останній мобільний телефон «LENOVO A 859» у корпусі білого кольору. Після цього залишив вказаний будинок та разом з ОСОБА_11 ,якому повідомив про заволодіння телефоном у шахрайський спосіб і передав телефон,на таксі попрямували до вул.Іванова,по дорозі ОСОБА_11 запропонував продати телефон таксисту,на що той погодився і купив його,за яку суму,не пам*ятає через давність подій.За вчинення шахрайства ОСОБА_9 було засуджено,матеріальна шкода потерпілій відшкодована.
Відповідно до ч.3,4 ст.349,351 КПК України суд,з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим,за згодою учасників судового провадження,визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин,що підтверджують винність обвинуваченого,які ніким не оспорюються.При цьому суд роз*яснив наслідки,передбачені ч.3 ст.349 КПК України,переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів,що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд встановив,що вина обвинуваченого у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії по ст.198 КК України як заздалегідь не обіцяне отримання,зберігання та збут майна,завідомо одержаного злочинним шляхом.
При призначенні обвинуваченому покарання,суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та враховує відомості про особу обвинуваченого: має постійне місце проживання ,неповнолітню дитину 2012 р.н.,проте раніше неодноразово судимий, не працював,перебуває на диспансерному обліку у ЗОНД як особа,що страждає на алкоголізм,у 2013 р.лікувався у ЗОПЛ від алкогольної залежності та її наслідків.
Обставинами,які пом*якшують покарання обвинуваченого,суд визнає повне визнання вини,його щирє каяття у вчиненому та сприяння встановленню істини у справі.
Обставин,що обтяжують покарання обвинуваченого,суд не встановив.
З урахуванням всіх цих обставин у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, за відсутності тяжких наслідків,суд прийшов до висновку, що обвинувачений на теперішній час загрози для суспільства не становить,оскільки перебуває у місцях позбавлення волі,що забезпечує виправлення обвинуваченого в умовах контролю за його поведінкою в установі відбування покарання.Необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства, з врахуванням принципу відповідності покарання тяжкості та суспільній небезпеці скоєного, є призначення обвинуваченому покарання у виді арешту.
Водночас,необхідним є застосування ч.4 ст.70 КК України,оскільки вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 06.08.2015 р. ОСОБА_5 був засуджений за ст.185 ч.2,ст.71 КК України до 5 років 1 місяця позбавленні волі,до постановлення зазначеного вироку вчинив злочин ,за який засуджений не був.
Відповідно до обвинувального акту ,судових витрат по справі немає.
Запобіжний захід до обвинуваченої не обирався.
Підстав для зарахування обвинуваченому строку тимчасового залишення ОСОБА_5 у Запорізькому слідчому ізоляторі № 10 в порядку,передбаченому ч.5 ст.72 КК України, суд не встановив,виходячи з наступного.
Згідно зазначеної норми,зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Як визначено ст.1,2,3 Закону України «Про попереднє ув`язнення»,попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках,передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого
та засудженого,вирок щодо якого не набрав законної
сили,з метою запобігання можливому
ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового
розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або
зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання
вироку та видачі особи (екстрадиції) або її транзитного
перевезення.
Підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення
суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про
застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене
відповідно до Кримінального і Кримінального
процесуального кодексів України та/або рішення
компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених
законом.
По даному кримінальному провадженню відносно обвинуваченого рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою не приймалося,перебування його під вартою має підставою виконання вироку суду про призначення покарання у виді позбавлення волі,тому ОСОБА_5 не є особою,до якої застосовувалось попереднє ув`язнення у даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст.368,374,392 КПК України,суд-
З А С У Д И В:
Визнати винуватим ОСОБА_5 у скоєнні злочину,передбаченого ст.198 КК України та призначити йому покарання у виді 2 місяців арешту .
Відповідно до ст.70 ч.4 КК України,за сукупністю злочинів,призначити ОСОБА_5 покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим,призначеним вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 06.08.2015 р., у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати згідно вироку Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 06.08.2015 р.,з 07.06.2015 р.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення,а обвинуваченим,що тримається під вартою-в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення,особам,які не були присутні при проголошенні вироку,його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1