В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 300/300/16-к

Провадження № 1-кп/300/6/2017

10.05.2017 р. смт.Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання кримінальне провадження № 0000414, внесене 12 травня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нижні Ворота Воловецького району Закарпатської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2014 року, близько 15.00 год., обвинувачений ОСОБА_5 знаходячись на АДРЕСА_1 , в якому проживає потерпілий ОСОБА_4 , підбіг до нього ззаду і на ґрунті тривалих неприязних відносин умисно наніс йому два удари дерев`яним кілком циліндричної форми по правій нозі в область колінного суглобу, а потім почав наздоганяти потерпілого і наніс йому ще два удари цим же кілком в ділянку попереку та по лівій верхній кінцівці потерпілого. Внаслідок умисних ударів обвинуваченого по правій нозі та по лівій верхній кінцівці потерпілого, згідно з висновком судово-медичного експерта № 100 від 13.05.2014 року, потерпілому заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синців правого колінного суглобу та лівого передпліччя, які кваліфіковано як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, а внаслідок удару в ділянку попереку, потерпілому заподіяно тілесні ушкодження у вигляді посттравматичного підкапсулярного розриву лівої нирки, позаочеревинної гематоми зліва, які згідно з висновком судово-медичного експерта № 526 від 17.07.2014 року кваліфіковано як тілесні ушкодження середньої тяжкості, тобто такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке суд кваліфікує за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що

2

спричинило тривалий розлад здоров`я.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні не визнав та показав, що тривалий час перебуває з потерпілим у неприязних відносинах. Того дня, коли він після обіду виганяв на пасовище свої корови, потерпілий ОСОБА_4 кинув у нього каменем і втік у свій двір, при цьому погрожуючи обвинуваченому. Щоб уникнути конфлікту обвинувачений пішов додому і через це викликав міліцію. Під час цієї події він жодного удару потерпілому не наносив, про походження тілесних ушкоджень йому невідомо. Свідки події, які є в справі, а саме теща потерпілого ОСОБА_7 та сусідка ОСОБА_8 не могли нічого бачити, оскільки теща з`явилася у дворі пізніше, а свідок ОСОБА_8 не могла нічого бачити через поганий зір. Стверджував, що потерпілий сам намагався його побити. Цивільний позов потерпілого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не визнав.

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення встановлена на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Допитаний під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_4 показав, що обвинувачений проживає з ним по сусідству, між сторонами існують тривалі неприязні відносини. 10 травня 2014 року, близько 15.00 год., обвинувачений, знаходячись на АДРЕСА_1 , в якому проживає потерпілий, під час вигону корів на пасовище, раптово і несподівано підбіг до нього ззаду і умисно наніс йому два удари дерев`яним кілком циліндричної форми по правій нозі, а коли він почав утікати обвинувачений наніс йому ще два удари цим же кілком в ділянку попереку та по лівій руці. Обвинувачений вважав, що його дій ніхто не бачив. Свідком цієї події була ОСОБА_7 , яка побачивши це почала кричати на ОСОБА_5 , щоб він припинив свої дії, на що обвинувачений погрожував всім фізичною розправою. Потерпілий після цього втік додому. Обставини події бачила також свідок ОСОБА_8

10 травня 2014 року в суботу, після події, потерпілий звернувся в міліцію. Через два дні, під час огляду судово-медичним експертом, потерпілий не скаржився на болі в області нирки, хоч відчував там тупий біль, вважаючи, що він скоро мине, але приблизно через тиждень він почув біль в області лівої нирки та повторно звернувся в лікарню, де в нього було виявлено розрив лівої нирки. Потерпілий стверджував, що тілесні ушкодження йому заподіяв обвинувачений, оскільки після інциденту з ним він постійно знаходився вдома. Просив задовольнити його цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 38310, 38 грн. та моральної шкоди в сумі 45000 грн.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що 10.05.2014 року, після обіду, коли йшли пасти корови, вона сиділа в своєму будинку біля стола і бачила через вікно, що виходить прямо напроти будинку обвинуваченого, що він випустив свої корови у двір і дивився уверх по дорозі, він взяв дерев`яну палицю і швидко пішов уверх по вулиці, підбіг до ОСОБА_4 , який стояв спиною до нього, і почав його бити палицею, спочатку по нозі під коліно, потім по спині наніс близько 4-5 ударів, а коли потерпілий захистився рукою, то вдарив його по руці. ОСОБА_4 почав утікати, загубив взуття, вслід йому обвинувачений кинув у нього каменем, але не вцілив. Коли обвинувачений бив потерпілого у дворі не було нікого. Вона вийшла у двір коли обвинувачений почав бити потерпілого, а потім закричала на нього, за що він побив

3

ОСОБА_4 , на що він відповів, що він з усіма наведе порядок. Після цього обвинувачений пішов і тривалий час кудись телефонував.

Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_8 показала, що того дня вона була у своєму дворі, не бачила як ОСОБА_5 бив потерпілого, тільки чула із свого двору як потерпілий закричав від болю, після чого побачила, як ОСОБА_4 пішов кульгаючи на одну ногу у свій двір, а за ним полетів камінь, який не влучив у нього. У цей час на під`їзді, який веде до будинку потерпілого, напроти будинку ОСОБА_4 , стояв тільки обвинувачений із палкою. На вулиці крім нього нікого не було.

Обвинувачений в суді на показання свідка ОСОБА_8 показав, що він кинув не каменем у потерпілого, а його сандалією, яку той загубив.

Згідно з висновком судово-медичного експерта № 100 від 13.05.2014 року, яка була проведена щойно після події, у потерпілого ОСОБА_4 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців лівого передпліччя, правого колінного суглоба (підколінної ямки), які виникли від дії тупого твердого предмета продовгуватої форми, яким могла бути дерев`яна палиця по ударному механізму дії, за своїм характером могли виникнути при обставинах та в строки вказані потерпілим, тобто 10.05.2014 року (а.с.21-23, т.1).

Цей висновок узгоджується з показаннями потерпілого, який стверджував, що висновок експерта № 100 від 13.05.2014 року було зроблено без врахування тілесного ушкодження у вигляді розриву лівої нирки, щодо якого потерпілий звернувся до лікаря через тиждень після заподіяння.

З висновку судово-медичного експерта № 526 від 17.07.2014 р. вбачається, що виникнення тілесних ушкоджень у вигляді посттравматичного підкапсулярного розриву лівої нирки по ударному механізму дії підтверджується наявністю позаочеревинної гематоми зліва. Ця позаочеревинна гематома була виявлена у проекції верхньої та середньої третини нирки 23.05.2014 року, тобто під час перебування потерпілого на стаціонарному лікуванні в урологічному відділенні Закарпатської обласної клінічної лікарні ім. Новака з 21.05.2014 року до 29.05.2014 року. По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження згідно з медичною документацією та згідно з висновком експерта № 100 від 13.05.2014 р. вкладаються в час пригоди, яка відбувалася 10.05.2014 р. Яких-небудь достовірних даних про виникнення вищевказаних тілесних ушкоджень у різні проміжки часу не виявлено (а.с. 85-90, т.1).

Відповідно до висновку комісійної експертизи № 71 від 19.12.2014 р., в розділі «Підсумки» п.п. 1, 2 тілесні ушкодження у вигляді синця на шкірних покривах правого колінного суглобу та синця на шкірних покривах верхньої третини лівого передпліччя, посттравматичного підкапсулярного розриву лівої нирки, позаочеревинної гематоми зліва, по давності виникнення за своїм характером та даними медичної документації вкладаються в час події, що мала місце 10.05.2014 р., і могли виникнути при обставинах, на які вказує потерпілий (а.с. 180-183, т.2).

Усуваючи розумні сумніви щодо належності доказів, які містяться у висновках судово-медичних експертиз № 100 від 13.05.2014 року з однієї сторони та № 526 від 17.07.2014 року і № 71 від 19.12.2014 року з другої сторони, в яких є розбіжності, судом було допитано під час судового розгляду судово-медичних експертів.

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_10 , який надав висновок № 100 від 13.05.2014 року, підтвердив свій висновок і показав, що проводив експертизу на третій день після події. Обстежуваний прийшов сам. На момент судово-медичного обстеження потерпілий ОСОБА_4 скаржився на болі в правій нозі та лівій руці, і на підставі виявлених ушкоджень на цих ділянках тіла було зроблено висновок. Експерт показав, що потерпілий не скаржився на болі в області попереку.

4

Допитаний під час судового розгляду судово-медичний експерт ОСОБА_11 підтвердив наданий ним висновок № 526 від 17.07.2014 року. При цьому він показав, що висновок зроблено на підставі постанови слідчого, в його розпорядження було надано висновок експерта № 100 від 13.05.2014 р., медичну документацію з хірургічного відділення Воловецької ЦРЛ, заповнену на ім`я потерпілого ОСОБА_4 та медичну документацію з урологічного відділення Закарпатської обласної клінічної лікарні ім. Новака.

Експерт показав, що тілесне ушкодження у вигляді розриву лівої нирки було виявлено з віддаленістю у часі після події, яка мала місце 10.05.2014 року. Таке ушкодження потерпілий міг не відчувати в перший день, воно може проявитися і через тиждень, це залежить індивідуально від особи. З медичної документації видно, що потерпілий в той же день звернувся в амбулаторію, а потім через тиждень 18.05.2014 року до Воловецької ЦРЛ, де діагноз щодо підкапсулярного розриву нирки був поставлений під сумнів, а після госпіталізації до ЗОКЛ ім. Новака 21.05.2014 року цей діагноз було підтверджено за допомогою комп`ютерної томографії. Гематома проявляється як зовнішньо так і внутрішньо. У потерпілого гематома не мала зовнішнього прояву і не відчувалася, оскільки була маленька, потім поступово наростала, і коли почала збільшувати капсулу нирки потерпілий відчув симптоми, тобто біль, підвищення температури. Експерт показав, що розрив нирки може бути підтверджений не зовнішнім оглядом, а тільки за допомогою УЗІ або комп`ютерної томографії, тому експерт, який надав висновок № 100 від 13.05.2014 року не міг виявити таке тілесне ушкодження. Підтвердив, що тілесні ушкодження були заподіяні 10.05.2014 року.

Експерт також підтвердив, що хронічне захворювання нирок потерпілого не має причинного зв`язку з виникненням тілесних ушкоджень у вигляді підкапсулярного розриву лівої нирки.

Таким чином, з досліджених судом висновків судово-медичних експертиз та показань експертів вбачається, що висновок № 100 від 13.05.2014 р. не суперечить наступним двом висновкам, які були призначені для усунення розбіжностей і доповнюють зазначений висновок.

Встановлено, що матеріали кримінального провадження не містять фактичних відомостей про те, що потерпілий ОСОБА_4 міг отримати тілесні ушкодження у вигляді посттравматичного підкапсулярного розриву лівої нирки та позаочеревинної гематоми зліва у період з 11.05.2014 р. по 18.05.2014 р., а тому суд визнав, що висновки судово-медичних експертиз № 100 від 13.05.2014 року, № 526 від 17.07.2014 року та № 71 від 19.12.2014 року містять вичерпні відповіді на поставлені запитання щодо часу заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, тобто 10 травня 2014 року.

Суд перевірив сумніви захисника обвинуваченого про те, чи дійсно потерпілий знаходився на лікуванні у Воловецькій ЦРЛ з 18.05.2014 року до 24.05.2014 року, оскільки з медичної документації ЗОКЛ ім. Новака вбачається, що потерпілий знаходився на лікуванні з 21.05.2014 року до 29.05.2014 року.

Допитаний з цього питання свідок ОСОБА_12 , завідувач хірургічного відділення Воловецької ЦРЛ підтвердив, що потерпілий знаходився на лікуванні у Воловецькій ЦРЛ до 21.05.2014 року, запис у документації пояснив тим, що після направлення до обласної лікарні він ще потребував лікування і не обов`язково мав бути там госпіталізований. Але фактично потерпілий після направлення в обласну лікарню був там госпіталізований і продовжив лікування.

Суд вважає, що формальне накладення дат щодо одночасного перебування на лікуванні у Воловецькій ЦРЛ та ЗОКЛ ім. Новака, причину якого пояснив свідок ОСОБА_12 , не є доказом того, що потерпілий не лікувався в цей період, а тому правового

5

значення для справи не має.

Відповідно до ч.2 статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання суд відповідно до ч.3 статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості злочину, особу винуватого та обставини які обтяжують і пом`якшують покарання.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого суд не встановив.

Суд бере до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах Воловецької ЦРЛ не перебуває (а.с. 77, т.1).

На підставі встановлених судом обставин справи суд вважає, що до обвинуваченого слід застосувати покарання в межах санкції визначеної ч.1 статті 122 КК України у виді обмеження волі.

Враховуючи тяжкість злочину, особу винного та обставини справи суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням згідно з ч.1 статті 75 КК України.

Потерпілим ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_5 заявлено цивільний позов щодо відшкодування матеріальної шкоди в сумі38310 грн. 38 коп. і моральної шкоди на суму 45000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 цивільний позов не визнав.

Суд визнав, що позовні вимоги потерпілого про стягнення матеріальної шкоди, які підтверджено товарними чеками на придбання медикаментів на суму на суму 2209 грн. 55 коп., підлягають задоволенню частково на зазначену суму.

Що ж стосується розміру моральної шкоди, то з урахуванням конкретних обставин по даній справі, а саме того, діями обвинуваченого ОСОБА_5 нанесено шкоду здоров`ю потерпілого ОСОБА_4 , що, як наслідок, потягло за собою необхідність відповідного лікування та подальшої реабілітації останнього, тобто звичайний режим його життя був порушений, при цьому характер тілесних ушкоджень об`єктивно та беззаперечно призвів до певних страждань потерпілого, а тому, виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, позов потерпілого ОСОБА_4 в цій частині, відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України, підлягає задоволенню частково, а саме на суму 10 000 грн., решта вимог задоволенню не підлягає.

Речових доказів та судових витрат у справі немає.

Підстав для застосування запобіжного заходу до обвинуваченого суд не вбачає.

Керуючись статтями 369, 370, 371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину передбаченого ч.1 статті 122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить

6

нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої йому як особі, яка потерпіла від кримінального правопорушенням, задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2 209 (дві тисячі двісті дев`ять) грн. 55 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 (десять тисяч) грн., а всього 12 209 (дванадцять тисяч двісті дев`ять) грн. 55 коп.

Запобіжний захід до обвинуваченого до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана через суд, який його ухвалив, протягом тридцяти днів з дня проголошення до Апеляційного суду Закарпатської області.

Головуючий ОСОБА_1