Справа № 138/3850/16-к
Провадження №:1-в/138/15/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду в режимі відеоконференції з приміщення Могилів-Подільської ВК №114 клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нестерварка, Тульчинського району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , освіта середня, розлученого, громадянина України, українця, непрацюючого, раніше судимого: 23.12.2009 Тульчинським районим судом Вінницької області за ч.1 ст.125 КК України до 100 годин виправних робіт;

Засуджений:19.11.2010 Тульчинським районним судом Вінницької області за ч.1 ст.115 КК України до 8 років позбавлення волі. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19.02.2016 зараховано строк попереднього ув`язнення,

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся в Могилів-Подільський міськрайсуд з клопотанням про застосування відносно нього ст.81 КК України. До клопотання не додав жодного документу.

Представник Спостережної комісії в судові засідання не з`являвся про час та місце розгляду клопотання комісія була повідомлена завчасно та належним чином. Про причини неявки суду невідомо.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив суд клопотання задовольнити. Пояснив суду, що у нього незадовільний стан здоров`я, що пов`язане з підвищенням артеріального тиску, а ліки які йому надають в колонії йому не допомагають. Груп інвалідностей у нього немає. В нього є деякі збереження, однак скористатись ними він може лише особисто і лише на волі, оскільки соціально-корисні зв`язки з рідними він не підтримує з 2014 року.

Захисник засудженого в судовому засіданні клопотання підтримав та просив суд клопотання задовольнити. Суду пояснив, що останнє стягнення засуджений мав ще в 2015 році, а отже його поведінка свідчить про те, що він виправився і його може бути умовно-достроково звільнено від відбування призначеного покарання. Більш того, строк невідбутого покарання залишився не значний.

Представник ВК-114 та прокурор в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, оскільки засуджений не довів свого виправлення. Представник ВК №114 зазначив, зокрема, що рішенням комісії ВК №114 від 21.03.2016 засудженому було відмовлено в застосуванні пільг передбачених ст. 81 КК України, однак з того часу він не змінив поведінки для доведення свого виправлення.

Заслухавши пояснення засудженого, його захисника, представника ВК-114 та думку прокурора, дослідивши зміст клопотання, характеристику засудженого, довідку про застосовані до нього стягнення та заохочень та матеріали його особової справи суд, дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити, враховуючи таке.

Так, вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.11.2010 ОСОБА_4 було вдруге визнано винним у вчиненні злочину. В даному випадку його було засуджено за ч.1 ст.115 КК України до 8 років позбавлення волі. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19.02.2016 зараховано строк попереднього ув`язнення з 08.06.2010 по 12.01.2011, згідно ч.5 ст.72 КК України. З врахуванням зарахування строку попереднього ув`язнення, на даний час він відбув 3/4 строку покарання.

Разом з тим, стаття 81 КК України передбачає умовою для застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання не лише після фактичного відбуття засудженим, зокрема, не менше трьох четвертих строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, але й те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. При цьому суд враховує поведінку засудженого за весь період відбування покарання.

Засуджений в місцях позбавлення волі знаходиться з 08.06.2010, а в ВК №114 з 03.03.2011. За час утримання в СІЗО характеризувався посередньо. В установі не працевлаштований у зв`язку з відсутністю виробничих потужностей та не має відповідної спеціальності.

З матеріалів особової справи засудженого слідує, що з початку строку відбування покарання, а саме з 08.06.2010 його було лише один раз заохочено в 2011 році за поведінку та ставлення до праці, однак в період з 2012 по 2015 роки на нього було застосовано 10 стягнень, в тому числі попередження, догани, сувора догана, а також ДІЗО (3 доби). Окремі порушення носили повторювальний характер, зокрема, тричі засудженим було створено конфліктну ситуацію та шість разів він відмовлявся від прибирання.

Під дію ст. 81 КК України із урахуванням ч.5 ст.72 КК України засуджений підпадав ще 04.11.2015, однак рішенням комісії від 21.03.2016 установи йому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні, оскільки він не довів свого виправлення. Також, дана комісія відмовляла засудженому у застосуванні до нього інших заохочувальних норм, а саме ст. 101 КВК України та ст. 82 КК України, оскільки засуджений не доводив свого виправлення.

Як пояснив засуджений та представник колонії соціально-корисні зв`язки засуджений втратив, оскільки з 2014 року не отримує жодних посилок, передач чи бандеролей. Також, у нього не було побачень.

В характеристиці засудженого зазначено, що в програмах диференційованого виховного впливу засуджений приймає участь лише формально а, засуджений в судовому засіданні заперечуючи таку обставину не зміг обгранкувати такі заперечення, назвати програми які відвідує та заходи, які здійснюються під час таких програм.

Таким чином, встановлені судом обставини, зміст матеріалів, що характеризують особу засудженого та суть пояснень учасників процесу не свідчать про наявність тієї обов`язкової підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого, як його виправлення. За таких обставин, клопотання засудженого слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.81 КК України, ст. ст. 369-372, 537, 539 КПК України 2012 року, суд

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання ОСОБА_4 , засудженого вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.11.2010, про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1