Справа № 363/3269/16-к
Провадження № 1-кп/367/355/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01червня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області у складі колегії:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115; ч. 2 ст. 186 КК України, -
встановила:
до Ірпінського міського суду Київської області з Апеляційного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у вищевказаному кримінальному провадженні по кримінальному провадженню внесеному 04.06.2016 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000649 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115; ч. 2 ст. 186 КК України.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору в зв`язку з тим, що прокурор не конкретизував пред`явлене йому обвинувачення по провадженню, як це зазначено в ухвалі Апеляційного суду Київської обл. від 06.04.2017 року Також заперечував проти клопотання прокурор про продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку про те, що дане кримінальне провадження підсудне Ірпінському міському суду Київської області, підстави для закриття провадження відсутні, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства, а тому можливо призначити судовий розгляд даного обвинувального акту у відкритому судовому засіданні у строки визначені КПК України, з доставкою в судове засідання обвинуваченого та викликом інших учасників процесу. Заперечував проти повернення обвинувального акту прокурору. Просив продовжити запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою.
Потерпіла ОСОБА_8 підтримала думку прокурора.
Захисник ОСОБА_6 підтримав клопотання свого підзахисного, заперечував проти призначення кримінального провадження до слухання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Також, у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.2012 р. № 223-1430/0/4-12 зазначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, в тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Пунктом 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом.
Частиною першою ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. З ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006 р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).
В рішенні від 25.07.2000 р., у справі «Маттоціа проти Італії» зазначено: «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «В» ч. З ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001р. по справі «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «В» п. З ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).
Вивчивши обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 04.06.2016 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000649 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115; ч. 2 ст. 186 КК України, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, оскільки він не містить у собі належним чином сформульованого, зрозумілого обвинувачення та містить протиріччя.
Відповідно до ухвали Апеляційного суду Київської області від 06.04.2017 року, ОСОБА_7 органом досудового слідства обвинувачувався і судом був засуджений за ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України, тобто він обвинувачувався і був засуджений за вчинення закінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство).
За змістом ч. 1 ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Аналіз указаної правової норми дає підстави стверджувати те, що для кваліфікації діяння особи як замаху на вчинення злочину (як закінченого, так і не закінченого) є необхідним встановлення та доведення причин, не залежних від волі цієї особи, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця. Саме зазначення у обвинуваченні цих причин породжує право обвинуваченого на захист від обвинувачення у вчиненні замаху на злочин, а їх доведення у суді є необхідним для вирішення питання про доведеність вини обвинуваченого та правильної кваліфікації його дій. Між тим, причин, із яких умисне вбивство потерпілої ОСОБА_9 . ОСОБА_7 не було доведене до кінця і які би не залежали від його волі у обвинувальному акті не наведено. Ця обставина вказує на те, що ОСОБА_7 було висунуте не конкретне обвинувачення, що порушувало його право на захист і перешкоджало суду (Іванківському районному суду Київської обл. , вирок від 07.12.2016 р.) ухвалити законний і обґрунтований вирок.
Це порушення кримінального процесуального закону у ході судового розгляду усунуте не було, ОСОБА_7 був засуджений за неконкретним обвинуваченням, а причин, із яких умисне вбивство потерпілої ОСОБА_9 . ОСОБА_7 не було доведене до кінця і які би не залежали від його волі, у вироку також наведено не було. Порушення права обвинуваченого на захист на будь-якій стадії чи етапі кримінального провадження, яке на подальших стадіях/етапах кримінального провадження не усунуте, перешкоджає суду ухвалити законний та обґрунтований вирок, що є істотним порушенням вимог кримінального та процесуального закону і є підставою для скасування вироку.
Апеляційний суд Київської обл. у вищезазначеній Ухвалі вказав, про необхідність врахувати наведене, вчинити суду першої інстанції в межах своєї компетенції необхідні дії направлені на висунення ОСОБА_7 конкретного і належного обвинувачення.

Отже, у зв`язку із наведеним, обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України і підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків зазначених в ухвалі Апеляційного суду Київської обл. від 06.04.2017 року.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження строків тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що під час досудового провадження обвинуваченому ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія якого закінчується 05.06.2017 р.
Суд вважає, що залишаються ризики, які спонукають суд продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою, т. я. перебуваючи на волі він може вчинити інше кримінальне правопорушення. До такого висновку суд дійшов враховуючи те, що існують ризики його зникнення щоб уникнути відповідальності. Крім того, по провадженню не допитані потерпілі, обвинувачений, свідки, обвинувачений має негативну репутацію.
Жоден із більш м`яких видів запобіжних заходів не забезпечить запобіганню зазначеного ризику.
Тому суд вважає за доцільне продовжити строк тримання обвинуваченому ОСОБА_7 під вартою на 60 днів.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 327, 315, 291 КПК України колегія суддів, -
ухвалила:
Повернути прокурору обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному 04.06.2016 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000649 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115; ч. 2 ст. 186 КК України.
Зазначені в ухвалі недоліки обвинувального акту прокурору усунути протягом 15 днів.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115; ч. 2 ст. 186 КК України на строк 60 днів.
Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою діє з 01.06.2017 р. по 30.07.2017 р. включно.
На ухвалу в частині повернення обвинувального акту може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд на протязі семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_10