Справа 688/4181/16-к
№ 1-в/688/1112/16
Ухвала
Іменем України
20 грудня 2016 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Шепетівської виправної колоній №98 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі засідань у м. Шепетівка клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

встановив:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що відбув ? строку покарання, має 1 заохочення, працевлаштований, стягнення погашені.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав, суду пояснив, що накладене на нього стягнення від 20.10.2016р. сфальсифіковане.

Представник Шепетівської виправної колонії та прокурор заперечили щодо задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.

Дослідивши матеріали справи, особової справи засудженого, заслухавши засудженого, представника виправної колонії, думку прокурора, суд дійшов висновку, що клопотання про умовно-дострокове звільнення задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 3/4 строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Судом встановлено, що вироком апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.11.2010 року ОСОБА_5 засуджений за п.п. 4, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 146, ст. 70 КК України до 11 років позбавлення волі. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.01.2016 року в строк відбування покарання зараховано термін тримання під вартою з 21.09.2009 року по 18.12.2010 року включно.

Початок строку: 21.09.2009 року, кінець строку: 25.06.2019 року. Відбуто 3/4 строку покарання.

Таким чином, засуджений ОСОБА_5 відбув частину покарання, за яке можливе застосувати умовно-дострокове звільнення.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підстава для умовно-дострокового звільнення складається з двох обов`язкових елементів: доведення засудженим сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення (дотримання режиму відбування покарання; виконання покладених на засудженого законних обов`язків; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин; постійна свідома участь у суспільно-корисній праці; систематичне виконання трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи) та фактичне відбуття певної частини призначеного йому строку покарання.

Під виправленням засудженого слід розуміти усунення з його психіки порочних нахилів, що сприяють вчиненню злочину, та одночасне прищеплення йому таких поглядів і звичок у дисципліні праці і поведінки, у побуті, колективі, суспільстві, які виключають можливість вчинення нових злочинів.

Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.02р. №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
За даними довідки про заохочення і стягнення, характеристики, щоденника індивідуальної роботи із засудженим, ОСОБА_5 з 24.09.2009р. по 11.02.2011р. утримувався в СІЗО м. Івано-Франківськ, де характеризувався негативно, мав 5 стягнень, які погашені. З 12.02.2011 року відбуває покарання в Шепетівській виправній колонії Хмельницької області №98. Працевлаштований різноробочим у майстерні установи з 2014 року, до праці відноситься задовільно, норми виробітку не завжди виконує. У період з 2011-2014 р.р. не працював, не навчався.

За весь період відбування покарання в Шепетівській виправній колонії ОСОБА_5 допустив 4 порушення режиму відбування покарання, які виражались у порушенні розпорядку дня, за що 3 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, в 1 випадку обмежились проведенням бесіди індивідуально-виховного характеру. Має 1 не зняте і непогашене стягнення від 20.10.2016р. та 1 заохочення від 12.03.2016р.
У взаємовідносинами із засудженими не конфліктний, здебільшого підтримує рівні взаємовідносини з засудженими негативної спрямованості. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Намагається утримувати в чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ним належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботу із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки.

У програмах диференційованого виховного впливу, у роботі ради колективу засуджених відділення участі не бере, не проявляє соціально-корисної активності в організації їх роботи.

Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування, отримує від них посилки та передачі.

Протягом 2015-2016 р.р. адміністрація колонії відмовляла засудженому у переведенні до дільниці соціальної реабілітації, в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, в застосуванні умовно-дострокового звільнення, посилаючись на те, що засуджений не став на шлях виправлення та не довів своє виправлення.
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.06.2016р. у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовлено з тих підстав, що засуджений не став на шлях виправлення.
Наявність у засудженого за час відбування покарання одного заохочення не свідчить про те, що засуджений довів своє виправлення, оскільки належне виконання засудженим законних вимог адміністрації ШВК №98 під час відбування покарання, його належна поведінка, є для засудженого обов`язком впродовж всього строку відбування покарання, що передбачено ч. 3 ст. 107 КВК України.

Посилання засудженого на фальсифікацію рапорту про порушення ним вимог режиму відбування покарання об`єктивно нічим не підтверджені, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, поясненнями начальника відділення ОСОБА_6 , а тому судом відхиляються.

Таким чином, суд враховує попередню поведінку засудженого, його систематичні порушення, кількість та характер стягнень, наявність непогашеного стягнення, що вказує на нестабільну поведінку засудженого та його небажання стати на шлях виправлення, ступінь тяжкості вчиненого злочину, та враховуючи, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, суд вважає, що стверджувати про виправлення ОСОБА_5 та його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання буде передчасним.
Матеріали справи в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання до нього не може бути застосовано.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1