АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 612/788/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1494/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 612/788/15-к за обвинуваченням ОСОБА_7 за ст.185ч.3 КК України.
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 18 лютого 2016року,

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 18 лютого 2016року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
-27.11.2014 року а ч.1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.
-10.03.2015 року за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням с іспитовим строком 1 рік 6 місяців,
визнано винним і засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Згідно вимог ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 10 березня 2015 року і остаточно призначено покарання в виді позбавлення волі на 5 років. Строк покарання ухвалено обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 18 лютого 2016 року. Обрано запобіжний захід тримання під вартою, обвинуваченого взято під варту в залі суду. Вирішено долю речових доказів.
З цим вироком не погодився обвинувачений, який подав апеляційну скаргу і просив скасувати вирок та призначити новий судовий розгляд, посилаючись на те, що його дії неправильно були кваліфіковані як крадіжка. Квартира, у якій мала місце подія, належить йому, колишня дружина самовільно поставила на двері до однієї з кімнат замок, а зазначені в вироку двигуни це спільна власність його з колишньою дружиною. Вважає також покарання надто суворим.
Вислухавши доповідь судді, думки обвинуваченого і прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 10 жовтня 2015 року близько 15 години, знаходячись у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 повторно, шляхом пошкодження скла міжкімнатних дверей, які були зачинені на врізний замок, зайшов до спальної кімнати, яка знаходиться у володінні та користуванні колишньої дружини ОСОБА_8 і таємно викрав майно останньої: двигун для центрифуги вартістю 258гривень та двигун віджиму вартістю 240 грн.
Колегія суддів, розглядаючи кримінальне провадження в межах апеляційних вимог, вважає, що суд першої інстанції правильно вважав винуватість обвинуваченого доведеною і правильно кваліфікував його дії за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, з проникненням у житло.
Так, свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що вона є дочкою обвинуваченого і потерпілої. Батько запропонував їй полагодити її пральну машинку, на що вона згоду не давала. Ій зателефонувала мати і розповіла, що 10.10.2015 р. батько вибив скло в дверях її кімнати та викрав два двигуни з пральної машинки. Коли вона приїхала до матері, вона побачила, що дійсно скло в дверях кімнати матері було відсутнє. Також свідок підтвердила, що десь за три дні до того, як батько викрав з кімнати матері двигуни, він вибивав двері в цю кімнату. Після того, брат приїжджав до матері і ремонтував вибиті двері;
Свідок ОСОБА_10 підтвердив у судовому засіданні, що батько вибивав двері в кімнату матері, які він приїздив ремонтувати. Потім, зі слів матері йому стало відомо, що батько викрав з її кімнатидва двигуни з пральної машинки, вибивши при цьому скло в дверях. Коли він приїхав до матері, то дійсно побачив, що скла на дверях, які ведуть в кімнату матері, не було;
Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що 10 жовтня 2015 року працював на пункті прийому металобрухту в смт. Близнюки в якості приймальника металобрухту. В другій половині дня до нього підійшов обвинувачений та запропонував купити у нього два двигуни на пральну машинку. Вони узгодили між собою ціну купівлі-продажу цих двох двигунів і він віддав обвинуваченому 25 грн. за них;
Потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що напередодні подій, які описані в обвинувальному акті, обвинувачений вибивав двері в її кімнату, ці двері полагодив син, коли приїжджав до неї. При цьому, матове скло на дверях на той момент було ціле. Потім, потерпіла пояснила, що в суботу 10 жовтня 2015 року її не було вдома, а ввечері вона прийшла додому і побачила, що скло на дверях до її кімнати вибите, двері закриті. Зайшовши до кімнати, вона помітила, що з балкона зникли два двигуни з пральної машинки і зрозуміла, що це зробив її колишній чоловік, оскільки доступу в квартиру сторонні особи не мали.
З протоколу огляду місця події від 17.10.2015 р. з таблицею до нього вбачається, що безпосереднім місцем огляду є домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Входом у кімнату ОСОБА_8 є дерев`яні двері, які на час огляду відчинені, а в середній частині дверей встановлена металева пластина зеленого кольору. Зі слів ОСОБА_8 , на даному місці раніше було скло, яке вибив ОСОБА_7 (а.с. 11-13 т. 2);
З протоколу огляду речей від 17.10.2015 р. та ілюстрованою таблицею до нього вбачається, що у ОСОБА_11 була оглянута, опечатана та вилучена працівниками міліції в присутності двох понятих біла пластикова частина з двома двигунами (а.с. 16-19 т.2);
З копії гарантійного талону на пральну машинку та товарного чеком № Фав0000392 від 07 березня 2010 року вбачається, що 07 березня 2010 року в торгівельній організації Мир електроніки ТД «Фаворит» в м. Лозова була придбана на ім`я ОСОБА_8 пральна машинка Liberty XPB68-2001SC1 за ціною 995 грн. ( а.с. 24 т.2);
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 10193 від 03.11.2015 року загальна ринкова вартість двох моторів від пральної машини - YYG-60 SPIN MOTOR 220V 50 Hz 60 W 0.72 A 5uF/450 V 4P CLASS В та XD-135 WASH MOTOR 220 V 50 Hz 135 W 1.3 A 10 uF/450V 4P CLASS В з урахуванням зниження якості від зносу на жовтень 2015 року склала 498 грн.
Усім цим доказам суд першої інстанції дав належну оцінку. Доводи обвинуваченого щодо того, що двигуни, які він викрав, є спільною власністю його та потерпілої, нічим не підтверджені, є намаганням уникнути відповідальності.
Разом з тим, призначаючи покарання, суд першої інстанції недостатньо врахував характер і ступінь тяжкості конкретних дій обвинуваченого, розмір крадіжки, дані про особу обвинуваченого і призначив надто суворе покарання.
При цьому, незаконно було враховано рецидив злочинів як обставину, яка обтяжує вину. Обвинувачений мав судимості за ч.1 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, що судом було враховано при кваліфікації його дій, як крадіжки, вчиненої повторно. А тому цю обставину неможна враховувати ще як таку, що обтяжує покарання.
Зазначивши, що обвинувачений проходив військову службу «в Діючій Армії в 1983-1985рр», суд не зазначив і не врахував, що цю службу обвинувачений проходив у на території ДРА, є учасником бойових дій і має державні нагороди медалі «За відвагу» та «Захиснику Вітчизни», був поранений, у зв`язку з чим має хронічні хвороби, має також інші хронічні хвороби, а саме - стійкі віддалені наслідки закритої черепно-мозкової травми (1984гр., мінно-вибухова травма, контузія головного мозку, ДРА), посттравматичну енцефалопатію 2 ст. з вираженою лікворною гіпертензією, вестибуло-атактичним синдромом, внутрішньою та наружною гідроцефалією, частими вегето-судинними пароксізмами за смішаним типом, синкопальні стани, ст. стенокардія 2 ф. кл., атеросклеротичний кардіосклероз НК 1 ст. Хр. гастрит, панкреатит. хр. постінфекційний гепатит.
У зв`язку з викладеним колегія суддів пом`якшує покарання, призначене за ч.3 ст.185 КК України й відповідно за сукупністю вироків.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 18 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 змінити. Пом`якшити йому покарання, призначене за ч.3 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі. Згідно вимог ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання за вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 10 березня 2015 року і остаточно приначити покарання в виді позбавлення волі на 3/ТРИ/роки 4/ЧОТИРИ/місяці. У решті вирок суду від 18 лютого 2016 року залишити без змін.
Згідно вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання попереднє ув`язнення з 18 лютого 2016 року по 20 червня 2017 року з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали, а засудженим у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий-суддя суддя суддя
_________________ __________________ _________________

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14