Номер провадження: 11-сс/785/429/17
Номер справи місцевого суду: 523/574/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.03.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника власника майна ОСОБА_7

розглянувши апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 13.01.2017 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000381 від 18.05.2016 року, -

ВСТАНОВИВ:
Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання прокурора про накладення арешту на майно, виявлене та вилучене під час обшуку 27.12.2016 року, а саме на 43 ювелірні вироби із металу срібного кольору; 30 ювелірних виробів із металу золотого кольору; лом металу жовтого кольору, загальною вагою 82,42 грам; грошові кошти у кількості 34500 грн.; воскопрес синього кольору, у кількості 1 од.; воскопреси синьо-білого у кількості 2 од.; заготівка, у кількості 3 од.; принтер TSC у кількості 1 од.; верстати для нанесення клейма, у кількості 2 од.; пломбувальний засіб з металу сірого кольору, у кількості 1 од.; бурмашини ювелірні у кількості 9 од.; фен побутовий синього кольору у кількості 1 од.; форми гумові для виготовлення ювелірних прикрас із фірмовими найменуваннями №61 - 7 штук; №589 - 3 штуки; №1225 - 3 штуки; №28 - 4 штуки; №13-7 штук; №7 - 1 штука; №47 - 2 штуки; №619 - 1 штука; №602 - 2 штуки; №605 - 1 штука; №1128 - 1 штука; №1129 - 1 штука; №1515-2 штуки; №7 - 1 штука; №1764 - 4 штуки; №2059 - 3 штуки; №1708 - 7 штук; №1049 - 2 штуки; №65 - 2 штуки; №68 - 2 штуки, оскільки необхідність накладення арешту на зазначене майно обумовлюється необхідністю збереження предметів, які використані, як засоби, знаряддя та містять сліди незаконної діяльності, гроші одержані від цієї діяльності, а також належністю виробів до предмету злочину, пов`язаного з незаконним використання знака для товарів, фірмового найменування, зазначення походження товару.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_8 захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого скасувати та винести нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, посилаючись на наступні обставини.

Так, клопотання про арешт майна подано до суду з порушенням строків, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, розгляд клопотання в суді першої інстанції був здійснений без повідомлення власника майна ОСОБА_8 про час та місце судового засідання, в порушення вимог ч. 2 ст. 172 КПК України.

При винесенні ухвали слідчий суддя не врахував, що вилучене під час обшуку 27.12.2016 року майно не підпадає під ознаки майна, зазначеного в ухвалі слідчого судді від 09.12.2016 року про надання дозволу на обшук.

Висновки в ухвалі слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на майно не відповідають вимогам ч. 1 ст. 170, ч. 1 ст. 173 КПК України, так як прокурор та слідчий не довели необхідність арешту, наявність ризиків, а також належністю майна до предмету, засобу чи знаряддя інкримінованого кримінального правопорушення.

В порушення вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішені питання про арешт майна слідчий суддя не врахував відсутність правової підстави для арешту майна, позбавив заробітку власника та інших працівників, а також зазначив тільки обладнання, на яке накладене арешт, без зазначення ювелірних виробів, в порушення ч. 5 ст. 173 КПК України.

В порушення вимог ч. 3 ст. 173 КПК України слідчий суддя був зобов`язаний застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, наклавши арешт на сировину та обладнання фактично припинив підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_8 .

В матеріалах справи відсутні заява про вчинення кримінального правопорушення

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги має бути відмовлено з наступних підстав.

Згідно ст. 170 ч.ч. 1-4 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку .

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

4. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Апеляційний суд вважає, що, згідно вимог ст. 171 КПК України, в клопотанні прокурора зазначено підстави та мету, передбачені ст. 170 КПК України, а також обґрунтування необхідності арешту майна.

Зокрема, в клопотанні слідчого зазначено, що, за заявою представника компанії «Chanel SARL» ОСОБА_10 , до ЄРДР за №0000381 від 18.05.2016 року внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України, за фактом виготовлення контрафактної продукції без відповідної дозвільної документації.

В ході досудового розслідування здобуто дані на підтвердження факту виготовлення та реалізації продукції відомих брендів з ознаками контрафактної продукції.

27.12.2016 року, на підставі ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук, проведено обшук за зазначеною адресою, під час проведення обшуку виявлена контрафактна продукція, зазначена в ухвалі слідчого судді від 09.12.2016 року та в клопотанні прокурора.
Метою арешту майна, в клопотанні прокурора зазначено виявлення незаконної діяльності з виготовлення та продажу фальсифікованих, контрафактних товарів зазначених брендів, а також предметів, які можуть бути засобами для викриття осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення, та предметами злочину, необхідність збереження предметів, які використані, як засоби, знаряддя та містять сліди незаконної діяльності, грошей, одержаних від цієї діяльності, а також встановлення належності виробів до незаконного використання знака для товарів, фірмового найменування, походження товару, встановлення інших обставин, які мають суттєве значення для повного, об`єктивного і всебічного розслідування.

Таким чином, в клопотанні прокурора обґрунтовано зазначено, що зібрані матеріали досудового розслідування вказують на те, що вилучене в ході огляду майно може мати доказове значення по вказаному кримінальному провадженню.
На підставі наведеного, відповідно до вимог ст. 173 ч. 2 КПК України, в оскаржуваній ухвалі слідчого судді зроблений обґрунтований висновок про те, що 27.12.2016 року обшук проведений відповідно до вимог законодавства, на підставі ухвали слідчого судді від 09.12.2016 року, при наявності правових підстав, що виправдовують ступінь втручання в права власників майна.

Також в ухвалі слідчого судді встановлена можливість використання вилученого майна, як речового доказу в кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за ознаками ч. 3 ст. 229 КК України.
Апеляційний суд вважає, що в ухвалі слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що органами досудового розслідування доведено, що вилучене майно може бути використано, як доказ вчинення кримінального правопорушення,вилучене майно може бути речовим доказом кримінального правопорушення. В оскаржуваній ухвалі слідчого судді була обґрунтовано зазначена наявність правових підстав для арешту майна, передбачених ст. 170 ч.ч.1-4 КПК України.

З наведених підстав доводи апеляційної скарги про те, що прокурор та слідчий, в порушення вимог законодавства, не довели необхідність арешту, наявність ризиків, а також належність майна до предмету, засобу чи знаряддя інкримінованого кримінального правопорушення, не можуть бути прийняті до уваги.
Не можуть бути прийняті до уваги посилання в апеляційній скарзі на порушення слідчим суддею вимог ч.ч. 2,3 ст. 173 КПК України, а саме порушення прав власника майна ОСОБА_8 при вилученні та арешті майна, оскільки при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя врахував обставини інкримінованого кримінального правопорушення, доведеність правових підстав для арешту майна, що виправдовують ступінь втручання в права власників майна.

Доводи захисника про те, що клопотання прокурора про арешт майна подано в порушення строку, передбаченого ст. 171 ч.5 КПК України, підтвердження не знайшли, так як клопотання про арешт майна було направлено поштою до суду на наступний день після виявлення та вилучення майна, тобто в передбачений законом строк, що підтверджується поштовим штемпелем на конверт (а.п. 13).
Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні заява про вчинення кримінального правопорушення спростовується витягом з ЄРДР, з якого вбачається що за заявою представника компанії «Chanel SARL» ОСОБА_10 до ЄРДР 18.05.2016 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України, за фактом виготовлення контрафактної продукції без відповідної дозвільної документації.

Також не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги про те, що вилучене під час обшуку 27.12.2016 року майно не підпадає під ознаки майна, зазначеного в ухвалі слідчого судді від 09.12.2016 року про надання дозволу на обшук, так як з ухвали слідчого судді від 09.12.2016 року вбачається, що дозвіл був наданий на проведення обшуку цеху з виробництва контрафактної ювелірної продукції, в приміщенні, що належить на праві власності ОСОБА_8 , з метою відшукання ювелірних виробів з ознаками контрофактності, підроблених кліше для клеймування ювелірних виробів, грошей, здобутим злочинним шляхом, документів та інших предметів, що мають суттєве значення для подальшого досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження (а.п. 5).

Крім того, при апеляційному розгляді захисник ОСОБА_7 зазначив, що розгляд клопотання про арешт майна був здійснений Суворовським районним судом м. Одеси без дотримання вимог щодо підсудності КПК України.

Однак, прокурор надав процесуальні документи щодо визначення підслідності кримінального провадження за СВ Суворовського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеської області, в зв`язку з чим апеляційний суд не вбачає порушень підсудності при розгляді клопотання прокурора судом першої інстанції.

При таких обставинах, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки її доводи підтвердження не знайшли, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування не встановлено.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2,404,405,419,422 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 13.01.2017 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000381 від 18.05.2016 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Одеської області є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошений 05.04.2017 року о 09:30 год. в приміщення апеляційного суду Одеської області.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2