ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала
іменем україни

17 січня 2017 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ
у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 08 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 23 листопада 2016 року щодо ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:

За вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 08 липня 2016 року визнано винуватим та засуджено:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с Зносичі Сарненського району Рівненської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 06 жовтня 2015 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільненого від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України зі встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки 6 місяців,
за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_5 за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 06 жовтня 2015 року призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців 1 день.
Ухвалою суду апеляційної інстанції зазначений вирок залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він вчинив злочини за наступних обставин.
Приблизно о 14 год. 05 травня 2016 року ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік відділення № 3 КЗ «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка», на вул. Миру, 36а у с. Орлівка Сарненського району Рівненської області, повторно, таємно викрав велосипед марки «Аист», належний ОСОБА_6 , заподіявши останній матеріальну шкоду 816 грн. В подальшому ОСОБА_5 збув викрадене незнайомому чоловікові за грошові кошти у розмірі 150 грн.
У касаційній скарзі захисник порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень щодо ОСОБА_5 та просить призначити новий розгляд у суді першої інстанції. На обґрунтування своєї вимоги посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки судове провадження у суді першої інстанції здійснено у відсутність захисника, участь якого, на його думку, є обов`язковою. Зазначає, що згідно довідки лікувального закладу ОСОБА_5 поставлено діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, легка розумова відсталість (дебільність) легкого ступеню, обтяжена алкоголізацією, а тому суд першої інстанції мав призначити ОСОБА_5 захисника, а апеляційний суд на ці порушення уваги не звернув, свою ухвалу належним чином не мотивував.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги, перевіривши надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду про доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи касаційної скарги захисника про порушення права ОСОБА_5 на захист є необґрунтованими.
Так, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад.
При цьому необхідно враховувати, що для встановлення наявності у особи фізичних або психічних вад іноді необхідно зібрати додаткові документи про виконану особою роботу, про її освіту, спроможність оцінювати свої дії, характеристики про поведінку, відомості про лікування, про розлади здоров`я, пам`яті тощо. Буває доцільним проведення експертиз, підтвердження стану здоров`я медичними документами, оскільки наявність психічних або фізичних вад не завжди є очевидною, такі вади можуть бути скритими або тимчасовими. Наявність їх не завжди є обов`язковою підставою для участі захисника, оскільки згідно з законом це мають бути такі фізичні або психічні вади, які не дають можливості особі належним чином здійснювати свій захист.
Доводи захисника про порушення права ОСОБА_5 на захист, були предметом перегляду суду апеляційної інстанції і обґрунтовано визнані такими що не знайшли свого підтвердження.
Так, в обґрунтування своєї позиції, апеляційний суд правильно послався на дані висновку судово-наркологічної експертизи від 27 червня 2016 року, відповідно до якої у ОСОБА_5 спадковість психічними та наркологічними захворюваннями не обтяжена, свідомість досліджуваного не порушена, орієнтація в місці, часі, оточуючому середовищі та власній особі збережена, продуктивних психопатологій (галюцинацій, маячні, некомпенсованих розладів) він не виявляє, афективних розладів внаслідок систематичного вживання алкоголю не виявлено; дані довідки психіатра районної поліклініки від 16 червня 2016 року, згідно з якою ОСОБА_5 не перебуває на диспансерному обліку у психіатра; дані відповіді обласної психіатричної лікарні с. Орлівка, відповідно до якої ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні протягом 2008 2016 років сім разів, лікувався періодично, основний діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю.
Врахувавши зазначені обставини, суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що в даному кримінальному провадженні участь захисника не є обов`язковою, а тому суд першої інстанції не допустив порушення вимог п. 3 ч. 2 ст. 52, п. 4 ч. 2 ст. 412 КПК України.
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 419 КПК України належним чином мотивована.
Інших доводів, які б давали підстави вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій допущено такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що були б безумовною підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга не містить.
Враховуючи викладене, з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень, підстав для її задоволення не вбачається, а тому у відкритті провадження слід відмовити.

З огляду на викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 08 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 23 листопада 2016 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3