Справа № 734/3235/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/208/2017
Категорія - ч. 4 ст. 407 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, які зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000101, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 21 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини польова пошта НОМЕР_1 , курсанта 2 навчального взводу 12 навчальної батареї, солдата, призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 , не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 21 листопада 2016 року обвинуваченого ОСОБА_7 визнано виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначено покарання із застосуванням ст.ст. 60, 69 КК України у виді арешту строком 3 місяці з відбуванням покарання на гауптвахті відділення військової служби правопорядку ( АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом встановлено, що ОСОБА_7 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , 16.08.2016 року в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1-2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХІV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551- ХІV, умисно, з метою тимчасового ухилення від військової служби, не одержавши дозволу відповідного начальника, самовільно без поважних причин залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка має чіткі межі, проводив час на власний розсуд до повернення, а саме до 11.10.2016 року. Під час незаконного перебування за межами указаної військової частини солдат ОСОБА_7 до медичних закладів, а також органів місцевої влади і військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.

Таким чином ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду.

Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок місцевого суду, оскільки в порушення ст.374 КПК України суд не зазначив у резолютивній частині вироку рішення про залік досудового тримання під вартою ОСОБА_7 відповідно ч.5 ст.72 КК України.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_6 , який підтримав подані в інтересах ОСОБА_7 апеляційні вимоги, думку прокурора, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 472 Кримінального процесуального кодексу України, в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення , вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 27 жовтня 2016 року між прокурором ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_7 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Сторони узгодили покарання за ч.4 ст.407 КК України з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обтяжуючих покарання обставин, та визначено покарання із застосуванням ст.ст. 60, 69 КК України, яке є більш м`яким, нижчим від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, у виді арешту строком 3 місяці з відбуванням на гауптвахті відділення військової служби правопорядку ( АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 . Обвинуваченому було роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та невиконання угоди.

Місцевий суд, переконавшись, що угода може бути затверджена, на підставі вимог статті 475 КПК України ухвалив вирок, яким затвердив угоду і призначив узгоджену сторонами міру покарання.

Разом з тим, відповідно до ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку серед іншого зазначається рішення про залік досудового тримання під вартою.

Дані вимоги закону судом першої інстанції залишено поза увагою.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У разі призначення судом покарання у виді тримання в дисциплінарному батальоні військовослужбовців або арешту, строк попереднього ув`язнення переводиться у строк позбавлення волі відповідно до співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту. (ч.1 та п.2 ч.5 ст.72 ККУкраїни)

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, до ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 17 год. 00 хв. 11.10.2016 року по 17 год. 00 хв. 10.12.2016 року.

Вироком суду, обраний запобіжний захід під час досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , було залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Враховуючи наведе, слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11 жовтня 2016 року по час винесення ухвали суду апеляційної інстанції з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З урахуванням викладених порушень, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про те, що місцевим судом не було зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 є обґрунтованими, а тому вирок суду в цій частині необхідно змінити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 376 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , подану в інтересах ОСОБА_7 , задовольнити.

Вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 21 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання у виді арешту строк його попереднього ув`язнення з 11 жовтня 2016 року по 19 січня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні арешту.

На підставі ст.. 72, 72 КК України звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі суду у зв`язку з фактичним відбуттям строку покарання, призначеного вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 21 листопада 2016 року.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4