Справа № 152/461/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2017 року м. Шаргород
Слідчий суддя Шаргородського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
17 березня 2017 року до Шаргородського районного суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого слідчого відділення Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Жмеринської місцевої прокуратури юристом 2-го класу ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 .
У вчиненні кримінальних правопорушень підозрюється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючий, українець, громадянин України, не одружений, з середньою-спеціальною освітою, раніше не судимий.
Причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому злочинів підтверджується, доказами зібраними в ході розслідування кримінального провадження.
Підозрюваний ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, за які передбачені покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.
Беручи до уваги те, що підозрюваний скоїв умисні тяжкі злочини, з метою запобігти його переховуванню від органів досудового розслідування та суду, а також з метою запобігти вчиненню інших кримінальних правопорушень, незаконного впливу на свідків та потерпілих та враховуючи те що вищезазначене свідчить про неможливість запобігання ризикам передбачених ст.177 КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, посилаючись на зазначене вище, слідчий просить застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, розмір застави визначити у межах тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 48 000 гривень.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на обставини, викладені у ньому.
Підозрюваний ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечили проти застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили застосувати домашній арешт.
Захисник пояснив, що підозрюваний визнає себе винуватим у вчиненні злочинів, зазначених у повідомленій йому підозрі. Будь-яких доказів існування ризиків, передбачених законом для застосування до ОСОБА_7 такого суворого виду запобіжного заходу як тримання під вартою, стороною обвинувачення не надано.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, вирішуючи питання застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить із такого.
Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до частин 1 та 5 ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом. Затримання особи, взяття її під варту або обмеження в праві на вільне пересування в інший спосіб під час кримінального провадження, здійснене за відсутності підстав або з порушенням порядку, передбаченого цим Кодексом, тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Частинами 1, 2 та 6 ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно із ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено: «що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. Однак, вимога, що підозра має ґрунтуватися на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри.
Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З матеріалів, доданих слідчим до клопотання, вбачається, що ОСОБА_7 15 березня 2017 року біля 16 години 30 хвилин перебуваючи в м. Шаргород по вул. Садовій, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, помітив автомобіль марки «FORD TRANSIT CONNECT» сірого кольору, 2006 року випуску, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 , та який на праві користування належить ОСОБА_9 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , після чого вирішив заволодіти даним автомобілем з метою використання його в особистих цілях. Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 , не маючи будь-якого права керувати чи володіти даним транспортним засобом, умисно, таємно, з метою заволодіння транспортним засобом, шляхом вільного доступу, так як водійські двері не були замкнуті, проник до середини салону автомобіля, де почав шукати ключі, щоб запустити двигун. Далі оглянувши салон автомобіля ОСОБА_7 виявив у речовому ящику три ключі від навісного замка, які засунув в замок запалювання та яким намагався запустити двигун, але у зв`язку з тим, що за допомогою вказаних ключів ОСОБА_7 не вдалося запустити двигун, тобто, з причин що не залежали від нього від не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, тому в подальшому останній залишив ключі у замку запалення та вийшов із салону автомобіля, залишивши даний автомобіль на місці вчинення злочину.
Крім цього, ОСОБА_7 15 березня 2017 року, біля 16 години 50 хвилин, перебуваючи в м. Шаргород по вул.. Садовій, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, помітив автомобіль марки «NISSAN QASHQAI», синього кольору, 2008 року випуску з реєстраційним номером НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_10 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , та який на праві користування належить ОСОБА_11 , після чого вирішив заволодіти вказаним транспортним засобом з метою його використання у власних цілях. Скориставшись тим що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 не маючи будь-якого права керувати чи володіти даним транспортним засобом, шляхом вільного доступу, так як, водійські двері не були замкнені, проник до середини салону автомобіля, де за допомогою ключа який перебував в замку запалювання, запустив двигун та розпочав рух, чим отримав змогу розпорядитись викраденим автомобілем, поїхавши у вибраному ним напрямку. В подальшому ОСОБА_7 поїхав з вул. Садової м. Шаргород до вул. Героїв Майдану м. Шаргород, де був затриманий на даному автомобілі працівниками Шаргородського відділення поліції.
Таким чином ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України.
Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримав, одночасно зазначивши, що в якості підозрюваного ОСОБА_7 на час проведення засідання не допитано.
Наряду з цим, в судовому засіданні ОСОБА_7 вину у інкримінованих йому злочинах визнав.
Отже, з огляду на викладене вище, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється органами досудового розслідування у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України.
15 березня 2017 року ОСОБА_7 о 17 годині 25 хвилин був затриманий у порядку ст. 208 КПК України, як особа, підозрювана у вчиненні злочину, про що складено відповідний протокол.
Визначаючись щодо ризиків, які дають достатньо підстав вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя виходить із такого.
В судовому засіданні встановолено, що після вчинення злочину та при затриманні ОСОБА_7 співробітниками поліції, останній чинив опір та намагався втекти.
Отже, з урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та перешкоджати кримінальному провадженню.
Постановляючи цю ухвалу, слідчий суддя враховує також, що ОСОБА_7 не одружений та не працює, фізично здоровий, притягувався до адміністративної відповідальності, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, має постійне місце проживання, згідно з характеристикою, наданою слідчим разом із клопотанням, проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1 , згідно довідки про склад сім`ї проживає з братом.
Таким чином, ураховуючи зазначене вище, на переконання слідчого судді, прокурором при розгляді клопотання було доведено лише обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, проте не обґрунтовано та не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Отже, ураховуючи те, що під час розгляду клопотання, прокурором жодним чином не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання зазначеного ризику (пункт 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), слідчий суддя вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.
З огляду на викладене, відносно підозрюваного належить застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його фактичного проживання та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись статтями 177, 178, 181, 193, 194, 202, 309 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою-спеціальною освітою, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Покласти на підозрюваного такі обов`язки:
- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду на визначений час;
- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання;
- не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у перід часу з 20 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин, що обґрунтовується необхідністю профілактичного нагляду за ОСОБА_7 та за для недопущення вчинення ним інших злочинів.
Визначити строк дії ухвали - по 17 травня 2017 року включно.
Ухвалу в частині застосування домашнього арешту щодо ОСОБА_7 направити для виконання до Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.
Звільнити ОСОБА_7 з-під варти, негайно після доставлення його до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Згідно зі статтями 309, 392, 395 КПК України на ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1