Справа № 461/1991/17
Провадження № 1-кс/461/1792/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.04.2017 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю: прокурора ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 , та прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за номером 0004150,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся в суд зі скаргою на бездіяльність старшого слідчого Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 , та прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за номером 0004150, покликаючись на те, що слідчим проведено лише одну слідчу дію, зокрема його допит в якості свідка. Крім того, постановою від 27 січня 2017 року слідчим відмовлено йому у задоволенні клопотання про визнання потерпілим. Однак вважає вказану постанову незаконною, оскільки рішенням ВК Львівської міської ради порушено його право ветерана, спричинено матеріальну та моральну шкоду. Також вважає, що об`єднання кримінальних проваджень перешкоджає встановленню істини у справі, проте, прокурор не зважає на його заяви. Просить суд зобов`язати старшого слідчого Галицького ВПГУНП у Львівській області визнати ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні 0004150; зобов`язати прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 ; роз`єднати кримінальні провадження та надати по них вказівки на проведення досудового розслідування.

ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав надавши пояснення, аналогічні викладеним у скарзі та в додаткових поясненнях.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги.

Заслухавши думку прокурора, пояснення свідка, приходжу до наступного висновку.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.4 цієї статті, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Постановою слідчого СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 27 січня 2017 року в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні за номером 0004150 відмовлено.

Підставою відмови слідчим у задоволенні клопотання ОСОБА_4 у визнанні його потерпілим є те, що з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що кримінальним правопорушенням йому завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Крім того, у даному кримінальному провадженні визначено статус ОСОБА_4 як свідка.

З урахуванням положень частини 4 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Згідно ч.5.6 ст.217 КПК України рішення про об`єднання матеріалів досудового розслідування приймається прокурором. Рішення про об`єднання матеріалів досудового розслідування не може бути оскаржене.
Аналіз змісту зазначеної норми закону свідчить про те, що у слідчого судді відсутні правові підстави для зобов`язання прокурора виділити матеріали досудового розслідування, а відтак скарга в цій частині не підлягає до задоволення з цих підстав.
Крім того, оскільки ОСОБА_4 має статус свідка у кримінальному провадженні 0004150, він згідно ст.303 КПК України не має повноважень оскаржувати дії слідчого чи прокурора в частині не проведення тих чи інших слідчих дій.

З огляду на те, що обставин, які б викликали сумнів у повноті, всебічності та неупередженості дослідження слідчим обставин кримінального провадження, що стало підставою для винесення оскаржуваної постанови від 27 січня 2017 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим, не встановлено, відтак висновки та процесуальне рішення слідчого відповідають вимогам кримінального процесуального закону і ґрунтуються на оцінці доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, тому приходжу до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 , та прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за номером 0004150, відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1