Справа № 461/4197/17
Провадження №1-кп/461/371/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.07.2017 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0005365 від 22.11.2016 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, українця, не працюючого, з середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, зокрема востаннє вироком Галицького районного суду м. Львова від 12.12.2005 року за ч.2 ст.187, ч.2 ст.309, ч.1 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 6 років 6 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України
в с т а н о в и в:

21.11.2016 року, приблизно о 17:00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні банку ПАТ «А-Банк», який знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Коперніка, 32, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, за відсутності уваги сторонніх осіб, таємно викрав із кишені куртки ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Santin A45», вартістю 2600,00 грн., в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 50,00 грн., сім-картка оператора мобільного зв`язку «МТС Україна», вартістю 50,00 грн., карта пам`яті на 2 Гб, вартістю 100,00 грн., спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2800,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив таємне викраденні чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав. Пояснив, що всі обставини, викладені в пред`явленому йому обвинуваченні відповідають дійсності. Зокрема зазначив, що 21.11.2016 року, приблизно о 17:00 год., перебуваючи в приміщенні банку ПАТ «А-Банк», який знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Коперніка, 32, викрав із кишені куртки ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Santin A45», в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» та сім-картка оператора мобільного зв`язку «МТС Україна», а також карта пам`яті на 2 Гб. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України є правильною, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання» при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержуватись вимоги ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України є злочином середньої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_4 вину свою визнав, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, завдану потерпілій матеріальну шкоду відшкодував, раніше судимий, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, не працює, з середньою освітою, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, а тому суд дійшов висновку, що достатнім обвинуваченому буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України та відповідно до ст.75 КК України необхідно звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;.
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1