Справа № 180/1385/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2017 р. м. Марганець

Слідчий суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, щодо якої заявлено клопотання ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Марганці клопотання прокурора про застосування тимчасового арешту стосовно

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Тулома Кольського району Мурманської області РФ, громадянина Російської Федерації, не одруженого, з середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який перебуває у міждержавному розшуку,

який затриманий 16.08.2017 року працівниками Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, -

В С Т А Н О В И В :
17.08.2017 до суду надійшло клопотання прокурора Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_3 від 17.08.2017 про застосування тимчасового арешту відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується компетентними органами Російської Федерації у зв`язку із вчиненням злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 (незаконне придбання, зберігання без мети збуту наркотичних засобів у великому розмірі) КК Російської Федерації з метою подальшої видачі ОСОБА_4 для відбування покарання за скоєний злочин на території Російської Федерації, на підставі Мінської конвенції «Про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993, ст. 583 КПК України, редакції протоколу до Конвенції 1997 року.

Клопотання обґрунтовано тим, що 16.08.2017 працівниками Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровської області о 21 годині 00 хвилин у приміщенні кабінету № 5 Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровської області по вул. О. Кошового, 1, у м. Марганці, затримано у порядку ст.ст. 208, 582 КПК України ОСОБА_4 , який перебуває у міждержавному розшуку та розшукується ОМВС Росії по Кольському району по кримінальній справі №24-5322 (10) від 05.01.2014 з метою арешту та екстрадиції за вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним придбанням, зберіганням без мети збуту наркотичних засобів, вчинених у великому розмірі, тобто вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 228 КК РФ, що карається позбавленням волі на строк від 3 до 10 років.

Інкримінований ОСОБА_4 злочин за законодавством України відповідає ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України, і є екстрадиційним, оскільки передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, тобто відповідно до ч. 2 ст. 56 «Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22 січня 1993 року діяння вчинене ОСОБА_4 є карним, за здійснення яких передбачається покарання у виді позбавлення волі на термін не менш одного року, а саме більш тяжке покарання.

Строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення злочину відповідно до ст. 49 КК України не закінчився.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив застосувати до ОСОБА_4 тимчасовий арешт на строк 40 діб.

Затриманий ОСОБА_4 заперечував у судовому засіданні проти клопотання прокурора та пояснив, що знає про те, що відносно нього в Російській Федерації було порушено кримінальну справу, але ніякого злочину він не скоював, на території України він знаходиться з 2014 року, з січня 2017 року проживає в м. Марганці та працює.

Захисник ОСОБА_5 також заперечував проти задоволення клопотання прокурора, надав письмові заперечення, з мотивів безпідставності клопотання, оскільки належність та допустимість доданих до нього документів неможливо перевірити, що не відповідає вимогам КПК України та приписам Європейської конвенції з прав людини.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши подане клопотання та додані до нього документи, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Згідно зі ст. 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957, ст. 56 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних, і кримінальних справах від 22.01.1993, ч.1 ст. 573 КПК України, договірні сторони зобов`язуються на вимогу видавати одна одній осіб, які перебувають на їх території, для притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 2 Європейської Конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957, ч. 2 ст. 56 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, і кримінальних справах від 22.01.1993 видача правопорушників здійснюється за правопорушення, за які відповідно до законів запитуваної та запитуючої сторін передбачено покарання на максимальний строк не менше одного року позбавлення волі.

Статтею 60 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 в редакції Протоколу до неї від 28.03.1997 передбачено, що після отримання вимоги про видачу запитувана сторона негайно вживає заходів до розшуку і взяттю під варту особи, видача якої вимагається, за винятком тих випадків, коли видачу не може бути здійснено.

Згідно з ч. 1 ст. 61 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, ч.ч.1, 2 ст.16 Європейської Конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957 особа, видача якої потрібна, за клопотанням може бути взята під варту і до одержання вимоги про видачу.

Частиною 1 статті 583, п.10 ч. 1 ст. 541 КПК України передбачено, що до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу. У разі якщо максимальний строк тимчасового арешту закінчився, а запит про видачу цієї особи не надійшов, особа піддягає негайному звільненню з-під арешту.

Як вбачається із копій наданих суду матеріалів:

- 05.01.2014 слідчим СВ УФСКН Росії по Мурманській області ОСОБА_6 порушено кримінальну справу за № 24-5322 (10) за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації;

- Постановою слідчого СВ УФСКН Росії по Мурманській області від 17.02.2014 ОСОБА_4 оголошений у розшук;

- Постановою оперуповноваженого ОМВС Росії по Кольському району від 08.05.2017року ОСОБА_4 оголошений у міждержавний розшук;

-Постановою судді Кольського районного суду Мурманської області від 11.05.2017 ОСОБА_4 змінено запобіжний захід з підписки про невиїзд та належну поведінку на тримання під вартою строком на 2 місяці.

Враховуючи те, що інкримінований ОСОБА_4 злочин за законодавством України відповідає ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України, і є екстрадиційним, оскільки передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, тобто відповідно до ч. 2 ст. 56 «Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22 січня 1993 року діяння вчинене ОСОБА_4 є карним, за здійснення яких передбачається покарання у виді позбавлення волі на термін не менш одного року, а саме більш тяжке покарання, с строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення злочину відповідно до ст. 49 КК України не закінчились, слідчий суддя вважає, що клопотання про застосування тимчасового арешту на 40 діб відносно ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Адвокат ОСОБА_5 зазначає, що прокурором проігноровано вимоги ст.584 КПК України, щодо відсутності перекладу документів доданих до клопотання на державну мову. Однак, всі вказана норма закону регулюють інститут видачі особи іноземній державі (екстрадицію). В даному ж провадженні розглядається інститут тимчасового арешту, який передує в часі екстрадиційному арешту і регулюється іншими процесуальними нормами, зокрема ст.ст. 582, 583 КПК України. А тому вимоги захисника не узгоджуються з положеннями п.2 ч.6 ст.583 КПК України.
Доводи захисника щодо відсутності достатніх доказів як для застосування тимчасового арешту так і доказів його причетності до вчинення інкримінованого йому злочину, суд до уваги не приймає, оскільки на стадії вирішення питання про застосування тимчасового арешту не надається правова оцінка обставинам кримінального правопорушення, як і не перевіряється законність процесуальних рішень, прийнятих компетентним органом іноземної держави. Крім того, у судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив той факт, що на території РФ відносно нього порушено кримінальну справу, що крім цього підтверджується копією постанови слідчого Російської Федерації від 05.01.2014 року про притягнення в якості обвинуваченого ОСОБА_4 , де мається підпис ОСОБА_7 та його захисника.
Крім того, суд вважає, що доводи захисника не узгоджуються з вимогами ст. 583 КПК України, оскільки для тимчасового арешту ОСОБА_4 існують відповідні підстави, оскільки він перебуває у міжнародному розшуку правоохоронних органів іноземної держави. При цьому, чинний КПК України передбачає негайне звільнення особи з-під арешту у випадку, коли будуть встановлені обставини, за якими буде неможлива екстрадиція. Останні обставини можуть бути встановлені лише при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для забезпечення видачі затриманої особи (екстрадицій ний арешт), що передбачено статтею 584 КПК України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 56, 61 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, Протоколом до неї від 28.03.1997, ст.ст. І, 2, 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957, Протоколами до неї від 15.10.1975 та від 17.03,1978, ст. 10 КК України, ст. 583 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасового арешту на 40 діб - задовольнити.

Застосувати до громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується компетентними органами Російської Федерації, уродженця с. Тулома, Кольського району, Мурманської області, у зв`язку із вчиненням злочину, передбаченому ч. 2 ст. 228 Кримінального кодексу Російської Федерації, тимчасовий арешт на строк 40 (сорок) діб, до надходження запиту від компетентних органів Російської Федерації про його видачу (екстрадицію), з утриманням в Дніпропетровській установі виконання покарань № 4 УДПтС України у Дніпропетровській області.

Строк арешту обчислювати з моменту його затримання з 16 серпня 2017 року з 21 години 00 хвилин по 24 вересня 2017 року 21 години 00 хвилин.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1