Справа № 147/468/16-к
Провадження № 1-кп/147/51/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.12.2016 року смт Тростянець
Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючий суддя: ОСОБА_1 ,
секретар: ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Тростянець кримінальне провадження, внесене 08.02.2016 року, 17.11.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000031, №0003067 відносно ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Тростянець Вінницької області, українця, громадянина України, освіта базова загально-середня, не працюючого офіційно, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , марсового боцманської команди, матроса, раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 407 КК України,
сторони провадження: прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и в :

07.02.2016 року, ОСОБА_3 близько 23.00 год., перебуваючи на подвір`ї домогосподарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу через незамкнуті двері, проник до салону автомобіля марки «Фольксваген Пасат» державний номерний знак НОМЕР_1 , що перебуває у власності ОСОБА_8 , звідки скоїв крадіжку автомагнітоли, марки «Kenwood КDC-3054U», вартістю 922,00 грн., разом із USB флешкою-браслетом на 4 Гб, вартістю 267,00 грн., після чого з місця злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, продавши.
Своїми діями ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1 189,00 грн.
Він же, маючи умисел на придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, влітку 2015 року в смт Тростянець Вінницької області на місцевості у вигляді яру знайшов 9 патронів, які являються бойовими припасами до стрілецької нарізної вогнепальної зброї автоматними патронами, калібру 5,45 мм, зразка 1974 року, призначеними для стрільби із автоматів та кулеметів конструкції «Калашникова», «АК-74», «РПК-74», та приніс до місця свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігав до 19.02.2016 року, коли о 10:00 год. під час обшуку житлового будинку вони були виявлені та вилучені працівниками поліції.
Він же, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи службу на посаді марсового боцманської команди військової частини НОМЕР_2 , що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , будучи ознайомленим з порядком проходження військової служби, 12.10.2015 року умисно, з метою тимчасового ухилення від військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин не з`явився на службу із лікувального закладу та був відсутній за місцем проходження служби тривалістю понад один місяць, тобто до 26.02.2016 року.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинах при вказаних вище обставинах визнав частково. Зокрема, визнав фактичні обставини, встановленні в ході досудового розслідування відносно крадіжки автомагнітоли із флешкою-браслетом, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. Просив суворо не карати. В решті обвинувачення, тобто за ст.ст. 263 ч.1 та 407 ч.4 КК України свою вину не визнав. Суду показав, що 07.02.2016 року, прямуючи додому зайшов до домогосподарства ОСОБА_8 . На подвір`ї знаходився автомобіль, який був незачинений. Він вирішив витягнути із автомобіля автомагнітолу, що був разом із флешкою, щоб так пошуткувати із ОСОБА_9 . Він знав кому належить даний автомобіль. Із ОСОБА_9 знайомий давно. У вчиненому кається.
Відносно обвинувачення за ст. 263 ч.1 КК України суду показав наступне. Перебував у зоні АТО, являється учасником бойових дій. Прибув додому в червні минулого року. Після ротації, він їхав до військової частини в АДРЕСА_4 . Тому пронести із зони АТО на судно боєприпаси неможливо. І дома таких боєприпасів не зберігав. Потім у нього дома був вчинений обшук, при якому присутнім не був. Після приїзду додому йому повідомили, що в нього були вилучені боєприпаси. Не заперечує, що були наявні патрони мисливські, що належали прадіду. Він боєприпасів не зберігав взагалі, окрім мисливських патронів прадіда. За його участю проводився слідчий експеримент. Всі його дії під час слідчого експерименту були скоординовані слідчими, які вказували що робити. Складався відповідний документ, зміст протоколу йому було зачитано, ним підписаний. Понятих працівники поліції привезли із собою. При понятих слідчий ОСОБА_10 йому вказував все що потрібно було робити, куди показувати на фото. Будь-якого відношення до обставини, викладених в обвинувальному акті про належність йому 9 патронів, 5,45 мм, що є боєприпасами, зберігання яких заборонено, він немає.
Щодо обвинувачення за ч.4 ст. 407 КК України показав, що вину свою не визнає. Дійсно він із 10.07.2014 року добровільно призваний на військову службу по контракту до військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_4 , служив на посаді марсового боцманської команди. Підписав контракт стоком на 3 роки. Контракт діє до 2017 року. 21.09.2015 року вибув із корабля на стаціонарне лікування у психіатричне відділення Військово медичного клінічного центру. Повернувшись із лікувального закладу виявив, що корабля на причалі не було. Залишатись в м.Одеса до прибуття корабля у нього не було фінансової можливості. Він поїхав додому. Пройти до військової частини у нього не було можливості, оскільки перепустка його була відсутня. Черговим по кораблю з ним інструктаж про те, як він повинен діяти у разі відсутності корабля по поверненню із лікарняного закладу з ним не проводився. В журналах він не розписувався. Розписувався лише в тому, що вибув із корабля, як їхав у лікарню. Здійснював спроби повідомити командування корабля про дану подію. Про те, що йому потрібно було йти на інший корабель йому відомо, однак без перепустки його б не пропустили. Всі дії, які він повинен виконувати при таких обставинах, йому відомо. Він точно не знав коли корабель пішов і коли він повернеться. З дому із корабля із ним ніхто не зв`язувався і він не зв`язувався. Повертатись він не хотів на корабель. Були випадки коли із корабля не випускали взагалі. Він через страх закритого приміщення не може заходитьсь на кораблі. Згідно медичних документів він не придатний до служби на кораблі та із корабля списаний. Переводити його до військової частини на суші відмовлялись. Він неодноразово звертався до командира з даного приводу. Чи наявний на даний час його рапорт у командира йому невідомо. Безпосередньо до командира частини його не пускали. Прагне до служби у військах, однак сухопутних. Контракт він підписав добровільно. Боязнь закритого приміщення у нього виникла у 2014 році за обставин несення служби саме на кораблі. До служби про це не знав. Вважає себе невинуватим.
Щодо обвинувачення за ч.1 ст. 185 КК України.
Крім визнання обвинуваченим своєї вини, вона доводиться також показаннями потерпілого, свідків, дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що в лютому цього року він після роботи приїхав додому. Близько 11:00 год. до нього зателефонував ОСОБА_11 просив приїхати. В той момент в машині помітив, що із його автомобіля зникла автомагнітола із флешкою на 4 ГБ. Із ОСОБА_12 знайомий, однак товариських стосунків не підтримує. На даний час викрадене майно повернуто, завдану шкоду відшкодовано, а тому жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Просив суд не застосовувати до обвинуваченого вид покарання пов`язаний з позбавленням волі.
Свідок ОСОБА_13 суду показав, що обвинувачений йому відомий зі школи. 2016 року перебуваючи в центрі до нього зателефонував ОСОБА_12 і попросив приїхати. Приїхавши, ОСОБА_14 запропонував придбати у нього автомагнітолу із флешкою на 4 Гб. Події відбувались на перехресті вулиць Жовтневої та ОСОБА_15 , в автомобілі близько 00:00 год. Він погодився придбати. Де придбав ОСОБА_12 дану автомагнітолу він не цікавився. Він грошові кошти йому за дану магнітолу не передавав. Наступного дня до нього зателефонували працівники поліції, повідомили про дану крадіжку. Він в тому стані, в якому отримав від ОСОБА_12 автомагнітолу віддав працівникам поліції.
Також вина обвинуваченого ОСОБА_3 доводиться дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зібраними в межах кримінального провадження, відомості про злочин у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст. 185 КК України, а саме:
-протоколом огляду місця події від 08.02.2016 року з фототаблицею до нього, згідно якого оглянуто домогосподарство за адресою АДРЕСА_3 , встановлено місце зберігання викраденої автомагнітоли «Kenwood КDC-3054U» разом із USB флешкою-браслетом на 4 Гб (а.с.212-216, т1);
-протоколом огляду місця події від 08.02.2016 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого гр. ОСОБА_13 добровільно видано, після чого оглянуто автомагнітолу «Kenwood КDC-3054U» разом із USB флешкою-браслетом на 4 Гб, яку він отримав від знайомого ОСОБА_3 (а.с.218-219,т.1);
-протоколом огляду предмету від 08.02.2016 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого оглянуто автомагнітолу, марки «Kenwood КDC-3054U» та USB флешку-браслет на 4 Гб та постановою від 09.02.2016 року про приєднання вказаних речей до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів (а.с.220-223,226 т.1);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 18.03.2016 року з фототаблицею, відповідно до якого встановлено місце та спосіб вчинення ОСОБА_3 крадіжки автомагнтоли разом із USB флешкою-браслетом (а.с.39-40,т.2)
-висновком експерта №186 від 18.02.2016 року, відповідно до якого залишкова вартість, з урахуванням зносу, автомагнітоли, марки «Kenwood КDC-3054U» та USB флешки-браслета на 4 Гб могла б становити 922,00 та 267,00 грн. (а.с.49-50, т.2).
За таких обставин, дослідивши всі обставини кримінального провадження по даному епізоду, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) автомагнітоли, марки «Kenwood КDC-3054U» разом із USB флешкою-браслетом на 4 Гб, а тому ці його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України.
Щодо обвинувачення за ч.1 ст. 263 КК України
Не дивлячись на невизнання ОСОБА_3 своєї вини у протиправному зберіганні, придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, вона підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків та дослідженими судом доказами, які не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості.
Так, допитаний свідок ОСОБА_16 суду показав, що обвинувачений йому відомий зі школи. Товариських відносин із ОСОБА_12 не підтримує. Мають спільних друзів. Минулого року ОСОБА_12 повернувшись з АТО при їхній зустрічі дав йому боєприпаси, а саме декілька патронів. Відомо, що то були патрони до автомата. Була розмова про те, що у нього було близько 5 пачок із такими ж патронами. Про дану розмову розказував друзям, одним із яких був ОСОБА_9 . Працівниками поліції у нього в дома були знайдені гільзи від тих патронів, що дав йому ОСОБА_12 . В боєприпасах не розуміється, однак вважає, що дані патрони саме для автомата, оскільки вони великі на розмір.
Свідок ОСОБА_8 суду показав, що восени минулого року перебуваючи в ОСОБА_11 дома він розповів, що ОСОБА_12 подарував йому патрони, в кількості більше ніж два. Що то були за патрони він не знає. В боєприпасах не розуміється. Йому відомо лише той факт, що ОСОБА_12 йому подарував патрони.
Свідок ОСОБА_17 суду показала, що обвинувачений приходиться їй рідним братом. 19.02.2016 року вона разом із мамою повертались додому із міста. По дорозі додому їх підвезли працівники міліції. Крім працівників міліції в машині були ще люди, як виявилось то були поняті при обшуку. Їм вручили ухвалу суду про обшук житла та почали обшук. Згідно ухвали поліція шукала патрони. Спочатку шукали в будинку. В бронежилеті поліція знайшла патрони в кількості 5 штук. 3 патрони знайдено біля грубки і ще одну в шухлядці. Не розуміє де взялись патрони, оскільки під час прибирання будинку ні вона, ні мати їх не знаходили, хоча працівники поліції їх знаходили в тих місцях, що прибираються постійно. Мама знаходилась в іншій кімнаті. Патрони були знайдені в кімнаті ОСОБА_14 . Протокол обшуку був їм зачитаний та ними підписаний. Обшук здійснювався без будь-яких порушень. Також були знайдені ще старі мисливські патрони діда. Перед днем обшуку вона здійснювала генеральне прибирання, в тому числі в кімнаті ОСОБА_18 . Даних предметів, що вилучились там не бачила. В кімнаті крім неї було три оперативника, понятий один, слідчий та практикант. Всі боєприпаси знайшли в одній кімнаті. Місця, де знаходились патрони були порізно. Їй показували, де вони знаходились. 5 патронів було знайдено на «плиті» від бронежилета під каскою. Патрони просто лежали в ряд. В шухлядках були знайдені ще патрони. Їй по факту показали, вже знайдені патрони. Сам ОСОБА_14 при обшуку присутній не був.
Свідок ОСОБА_19 суду показала, що обвинувачений приходиться їй сином. Вона, її син, донька та чоловік проживають в АДРЕСА_2 . Дозволу на зберігання зброї члени її родини не мають. Зброю в будинку не зберігають. 19.02.2016 року в будинку було здійснено обшук. Працівники поліції виявили та вилучили 9 патронів та 5 патронів до рушниці, якої дуже давно вже в будинку немає. 5 патронів було вилучено в шафі в кімнаті сина на бронежилеті, 3-біля грубки в шухлядці та один в пакеті. Виявлення патронів особисто не бачила, оскільки знаходилась в іншій кімнаті. Там була присутня її донька, зі слів якої їй відомі дані факти. Звідки в будинку з`явились патрони вона не знає. Син перебував у зоні АТО. Після служби син привіз додому амуніцію, формений одяг. Від сина про те, що він привіз патрони не чула. Таких розмов не було. Місце де знайшли патрони, біля грубки являється таким, яким вони в домі постійно користуються. Не помітити там такі речі вони не могли. В її присутності патрони не вилучались. Все їй розповіла донька. Безпосередньо при виявлені патронів не була.
Свідок ОСОБА_20 суду показав, що як понятий приймав участь під час здійснення обшуку в будинку ОСОБА_3 в АДРЕСА_2 , під час якого в будинку були виявлені та вилучені патрони до вогнепальної зброї. Дані патрони були виявлені в одній із кімнат будинку, а саме шафі, шухляді, пакеті біля грубки, в кількості біля 5 і більше штук. Зауважень до обшуку не мав. Із присутніх також був слідчий, оперуповноважені. В процесі обшуку складались відповідні документи, зміст яких їм зачитувався, в чому він підписувався. Права понятого йому зачитували, роз`яснювалось. Зачитували ухвалу суду про обшук.
Свідок ОСОБА_21 суду показав, що обвинувачений приходиться йому двоюрідним братом. Був присутній під час проведення слідчого експерименту. Його та ОСОБА_22 працівники поліції забрали для участі в якості понятих в справі, по якій обвинувачується ОСОБА_12 , а саме про виявлені у нього патрони. На місці події слідчий під час фіксування обставин, що відбувались в «сосні» вказував ОСОБА_12 що роботи. На місці були гільзи від патронів. Сокур під час цього нічого не розповідав. Їх сфотографували, склали протокол, він підписався, працівники поліції відвезли присутніх додому.
Свідок ОСОБА_23 суду показав, що був присутній під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_12 спочатку дома у Кирницького, після вони всі поїхали в сторону «сосни». В дома у Кирницького Сокуру слідчий говорив, що робити, як і куди показувати, а він фіксував його рухи. В «сосні» на місці де були залишки від костра слідчий також розказував ОСОБА_12 , що той повинен робити та куди показувати. Під час даних подій складались протоколи, їм зачитувались, в якому він підписався. Права понятого йому не зачитували, працівниками поліції було пояснено, що ОСОБА_12 знайшов у «соснах» патрони і вони повинні бути присутні під час цього. Під час даних подій ОСОБА_12 нічого не розповідав і пояснював. Виконував те, що говорив слідчий. Дані події відбулась в обідню пору.
Свідок ОСОБА_24 суду показав, що як понятий приймав участь під час здійснення обшуку в будинку ОСОБА_3 в АДРЕСА_2 , під час якого в будинку були виявлені та вилучені патрони до вогнепальної зброї. Дані патрони були виявлені в одній із кімнат будинку, а саме шафі, шухляді, пакеті біля грубки. Під час даної процесуальної дії складались відповідні документи, протоколи, які були зачитані та ним підписані. Обставини, що були викладені в протоколі відповідали дійсності.
Крім того, як вбачається з протоколу обшуку від 19.02.2016 року, законність проведення якого підтверджена ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 18.02.2016 року, за місцем проживання ОСОБА_3 , що за адресою: АДРЕСА_2 в присутності ОСОБА_19 співвласниці будинку та матері обвинуваченого, а також ОСОБА_17 сестри обвинуваченого, мешканки вказаного будинку, та двох понятих в кімнаті житлового будинку на полиці, що біля груби у полімерному пакеті виявлено бойові припаси в кількості 3 шт., у шафі у підсумку до військової форми виявлено бойові припаси в кількості 5 шт. та в шухляді цієї ж шафи виявлено 1 бойовий припас, в кармані однієї з курток виявлено гільзу невідомого походження. Крім того, на горищі вказаного будинку в чохлі коричневого кольору наявні патрони до рушниці в кількості 8 шт. Всього виявлено та вилучено патронів, гільз 18 одиниць (а.с.51-56, т.2).
Як видно з вказаного протоколу обшуку присутніми під час проведення обшуку співвласницею, мешканкою будинку, понятими, вказаний протокол не оспорювався, зауважень до слідчої дії присутні не мали. Вказані особи були ознайомлені із змістом цього документу, про що свідчать їх підписи, будь-яких зауважень до змісту вказаного протоколу всі учасники слідчої дії не мали.
Згідно довідки інспектора ДС Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області №1543/207-2016 від 16.03.2016 року відомості по обліках дозвільної системи Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області про реєстрацію за ОСОБА_3 нарізної вогнепальної зброї, гладкоствольної вогнепальної зброї, спеціальних засобів активної самооборони, пристроїв для відстрілу гумових кіль вітчизняного виробництва чи зарубіжного виробництва не зареєстровано (а.с.1, т.2).
Відповідно до протоколу огляду предмету від 19.02.2016 року за участю ОСОБА_19 - співвласниці будинку, де проводився обшук та матері обвинуваченого, оглянуто бойові припаси в кількості 9 штук до вогнепальної зброї, гільза, патрони до мисливської зброї, які упаковані до спецпакетів експертної служби. Зауважень до форми та змісту протоколу присутня ОСОБА_19 , а також поняті ОСОБА_24 та ОСОБА_20 не мали, про що без застережень поставили свої підписи (а.с.11, 12, т.2).
Як видно з дослідженого в судовому засіданні висновку експерта №127-Б від 12.03.2016 року, виявлені та вилучені у ОСОБА_3 9 патронів - є бойовими припасами до стрілецької нарізної вогнепальної зброї автоматними патронами калібру 5,45 мм, зразка 1974 року, призначеними для стрільби з автоматів та кулеметів конструкції Калашникова («АК-74, РПК-74»), патрони придатні для стрільби та мають достатньо вражаючу здатність (а.с.21-25, т.2).
Суд приймає до уваги, що вказаний висновок є належно мотивованим, науково обґрунтованим, складений висококваліфікованим експертом, що має достатній фах (вища технічна освіта, експертна спеціальність), досвід і стаж експертної роботи, на підставі ретельного дослідження всіх матеріалів провадження, яким не суперечить, відповіді та висновки експерта повні та вичерпні, не допускають подвійного тлумачення і суперечностей, які потребували б роз`яснення, а тому суд кладе його в основу свого висновку про належність вилучених у ОСОБА_3 предметів бойових припасів.
Крім того, в ході слідчого експерименту 18.03.2016 року ОСОБА_3 розповів та показав на місці місцевість, що являє собою ділянку яру поряд із насадженнями саду, неподалік Тростянецької ветеринарної лікарні, обкладену цеглою навколо згаслого вогнища, де він у літку 2015 року знайшов виявлені у нього дома 9 патронів (а.с.36-37,т.2).
Протокол слідчого експерименту від 18.03.2016 року захист просив визнати недопустимим доказом. Мотиви захисту наступні: по завершенню досудового розслідування позиція ОСОБА_3 щодо визнання вини по даному епізоду змінилася. Вину він на даний час не визнає, слідчий експеримент був повністю зрежесований слідчим, який усім присутнім надав вказівки щодо виконання певних дій на камеру фотоапарату. Захисник зазначив, що був відсутній під час проведення цієї слідчої дії, був про неї повідомлений. Протокол підписав по її закінченню, таким чином посвідчивши лише форму процесуального документу. У зв`язку з чим його підпис під протоколом слідчого експерименту нічого не вартий. Свої твердження захисник жодним чином не довів. Допитані в судовому засіданні свідки, які були залучені в якості понятих під час вказаної процесуальної дії ОСОБА_25 , ОСОБА_23 як і сам обвинувачений показали про відсутність будь-якого тиску з боку працівників міліції на них під час слідчої дії.
Твердження захисту у цій частині є надуманими та голослівними.
Всебічно оцінюючи всі обставини справи, зокрема й ті, які можуть бути використані на користь обвинуваченого, судом була ретельно перевірена версія захисту про фальшування в зазначеному протоколі результатів обшуку. Проте ця версія захисту спростована сукупністю досліджених судом доказів.
Суд бере до уваги, що описаний свідками порядок проведення вказаної слідчої дії в деталях узгоджується з даними про хід та результати її проведення, які містить досліджений вище протокол обшуку від 19.02.2016 року та додатки до нього, в тому числі і щодо фотофіксації вилучених предметів.
В судовому засіданні свідки зазначили, що протокол складений у їх присутності, за їх участі і за результатами вказаної і описаної ними вище слідчої дії, вказали про боєприпаси виявлені та вилучені у ОСОБА_3 , доповнень, заяв та уточнень до цього протоколу як вони, не мали, що і засвідчили підписами.
Показання свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , ОСОБА_23 в тій часині, де вони поставили під сумнів законність дій слідчого та оперативних працівників, суд оцінює критично оскільки вказані особи в силу родинних та дружніх стосунків намагаються пом`якшити відповідальність ОСОБА_3 .
За таких обставин, провівши всебічне, повне та неупереджене дослідження всіх обставин даного кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 придбав, зберігав бойові припаси без передбаченого законом дозволу, а тому ці його дії кваліфікує за ч.1 ст. 263 КК України.
Щодо обвинувачення за ч.4 ст. 407 КК України.
Не дивлячись на не визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.4 ст. 407 КК України, його вина за викладених вище обставин, доводиться крім власне його показів, в яких не заперечуються окремі обставини з фактичного боку, усією сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не викликають жодних сумнів у своїй достовірності та допустимості.
Так, 10.07.2014 року ОСОБА_3 призвано на військову службу в добровільному порядку командиром військової частини НОМЕР_2 та направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_4 , призначено на посаду марсового боцманської команди.
Обвинуваченим ОСОБА_3 10.07.2014 року підписано контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, строком на три роки, згідно якого останній зобов`язався проходити військову службу у Збройних Силах України протягом строку контракту відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулює порядок проходження військової служби та цим контрактом, свято та неухильно дотримуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів (начальників) та виконувати інші обов`язки (а.с.83, т.2).
Відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 року №15/2015 на території України діє особливий період, що триває по даний час.
Згідно витягу з наказу №169 від 21.09.2015 року, на підставі направлення фельдшера медичної служби №1195 від 17.09.2015 року, матрос ОСОБА_3 вибув у Військово медичний клінічний центр Південного регіону. З 22.09.2015 року знятий з продовольчого забезпечення (а.с.70, т.2).
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 19.10.2015 року №683 «Про призначення службового розслідування по факту неприбуття на службу з лікувального закладу матроса ОСОБА_3 », 19.10.2015 року фельдшером військової частини НОМЕР_2 старшим сержантом м/с ОСОБА_26 під час перевірки хворих військовослужбовців в/ч НОМЕР_2 у ВМКЦ ПР було виявлено, що матрос ОСОБА_3 , виписаний з ВМККЦ ПР 12.10.2015 року. До військової частини НОМЕР_2 матрос ОСОБА_3 не прибув (а.с.57,т.2).
По факту неприбуття на військову службу з лікувального закладу військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 матроса ОСОБА_3 проведено службове розслідування.
Згідно акту службового розслідування розслідуванням встановлено, що матрос військової служби за контрактом ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , освіта середньо-спеціальна, у ЗС України з 10.07.2014 року, призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 у 2014 році, на посаді марсового боцманської команди військової частини НОМЕР_2 з 10.07.2014року.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 21.09.2015 року №169 матрос ОСОБА_3 , убув на стаціонарне лікування у психіатричне відділення ВМКЦ ПР з метою визначення придатності до військової служби.
19.10.2015 року близько 13.00 фельдшером військової частини НОМЕР_2 старшим сержантом м/с ОСОБА_26 , під час перевірки хворих військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 у ВМКЦ ПР було виявлено, що матрос ОСОБА_3 , був виписаний з ВМКЦ ПР 12.10.2015 року, виписний епікриз № НОМЕР_3 начальника клініки ВМКЦ ПР. Про даний факт фельдшер військової частини НОМЕР_2 старший сержант м/с ОСОБА_26 відразу доповів командиру військової частини НОМЕР_2 капітану 2 рангу ОСОБА_27 , та заступнику командира військової частини НОМЕР_2 з виховної роботи капітану 2 рангу ОСОБА_28 .
Отримавши доповідь від старшого сержанта ОСОБА_26 , заступник командира військової частини НОМЕР_2 з виховної роботи капітан 2 рангу ОСОБА_28 та старший боцман - старшина команди військової частини НОМЕР_2 головний корабельний старшина ОСОБА_29 , почали телефонувати на мобільний телефон матросу ОСОБА_3 , за номером НОМЕР_4 , щоб з`ясувати де він знаходиться, але матрос ОСОБА_3 спочатку на дзвінки не відповідав, а потім взагалі вимкнув мобільний телефон. Також намагалися додзвонитися до матері матроса ОСОБА_3 громадянки ОСОБА_19 на номер НОМЕР_5 , але і в неї мобільний телефон був вимкнений.
За наказом командира військової частини НОМЕР_2 старший боцман - старшина команди військової частини НОМЕР_2 головний корабельний старшина ОСОБА_29 та боцман боцманської команди старшина ОСОБА_30 , розпочали пошук матроса ОСОБА_3 в місцях, де він міг з`явитися, але розшукові дії матроса ОСОБА_3 результатів не дали.
19.10.2015 року близько 17.00 командиром військової частини НОМЕР_2 капітаном 2 рангу ОСОБА_31 , на виконання вимог наказу MO України від 02.07.2013 року №444 було надано доповідь за підпорядкованістю та по лінії оперативних чергових про факт неприбуття на військову службу матроса ОСОБА_3 . Також по даному факту було повідомлено військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України.
Повідомлення про виписку матроса ОСОБА_3 на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 не надходило. До військової частини НОМЕР_2 матрос ОСОБА_3 не прибув.
Згідно вказаного акту по службі військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 матрос ОСОБА_3 , характеризується незадовільно. Даний факт трапляється не вперше та має систематичний характер.
Службовим розслідуванням встановлено, що крім того даний факт трапився внаслідок неповідомлення командуванням ВМКЦ ПР за п`ять днів командування військової частини НОМЕР_2 про виписку матроса ОСОБА_3 , з лікувального закладу.
Згідно постанови Військово-лікарської комісії Південного регіону України про придатність до військової служби від 09.10.2015 року на підставі статей 17- в, 53-в графи II Розкладу хвороб та графи ІІ ТДВ «Б» матроса ОСОБА_3 визнано не придатним до служби на надводних кораблях, придатним до військової служби та виписано до військової частини НОМЕР_2 для реалізації рішення ВЛК. Рішення ВЛК від 09.10.2015 року реалізувати на даний час неможливо у зв`язку з тим, що матрос ОСОБА_3 з 12.10.2015 року на військову службу не прибув і місце його знаходження невідомо.
Висновок: військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 матрос ОСОБА_3 порушив ст.12,49,241 Статуту внутрішньої служи Збройних Сил України, за що його запропоновано притягнути до дисциплінарної відповідальності. В його діях вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 407 та 408 КК України, у зв`язку з чим запропоновано матеріали службового розслідування передати військовому прокурору Одеського гарнізону Південного регіону України для прийняття правового рішення (а.с.61-64,т.2).
За підсумками службового розслідування 22.10.2015 року командиром військової частини НОМЕР_2 за №683 видано наказ, яким прийнято рішення на військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 матроса ОСОБА_3 за порушення ст.12,49,241 Статуту внутрішньої служи Збройних Сил України накласти дисциплінарне стягнення сувора догана. За відсутність на службі без поважних причин з 12.10.2015 року позбавити грошової премії за жовтень 2015 року. Матеріали службового розслідування по факту неприбуття на військову службу матроса ОСОБА_3 передати військовому прокурору Одеського гарнізону Південного регіону України для прийняття правового рішення, оскільки в його діях вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 407 та 408 КК України (а.с.58-60, т.2).
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_32 , ОСОБА_33 та ОСОБА_34 вказані вище обставини підтвердили у своїх показаннях.
Зокрема, свідок ОСОБА_32 суду показав, що являється військовослужбовцем по контракту. З 28.04.2014 року безперервно проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 в АДРЕСА_4 . Такий військовослужбовець, як ОСОБА_3 йому відомий. Разом проходили військову службу у вказаній військовій частині. Останній у військовій частині відсутній вже протягом року. За час відсутності ОСОБА_12 з ним не спілкується. Службу ОСОБА_12 на кораблі « ОСОБА_35 » може охарактеризувати як посередню. Корабель, на якому він проходить службу, періодично виходить в море на навчання. Кожен військовослужбовець діє у відповідності до Статутів, підписаного контракту. Кожного разу, коли військовослужбовець йде у відпустку чи лікарняний, з ним черговий по кораблю проводить інструктаж як потрібно діяти у разі відсутності корабля на причалі, про що в певному журналі військовослужбовець ставить підпис про проходження даного інструктажу.
Свідок ОСОБА_33 суду показав, що він військовослужбовець та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді мічмана. Сокура знає з 2014 року, з початку проходження ним служби у військовій частині. Являвся його керівником. У військовій частині ОСОБА_12 відсутній вже протягом 6 7 місяців і по даний час. Спроби зв`язатись із ОСОБА_12 були, однак останній на зв`язок не виходив, на дзвінки не відповідав. Службу ОСОБА_12 може охарактеризувати як неналежну. Дії ОСОБА_12 були спрямовані не небажання проходити військову службу. Вважає, що ОСОБА_12 взагалі немає бажання служити. У разі відсутності корабля на причалі військовослужбовець зобов`язаний звернутись до військової частини та доповісти, що він прибув на службу. Із військовослужбовцями проводиться відповідний інструктаж про дії, які військовослужбовець повинен вчинити в разі відсутності корабля на причалі. Про що він розписується у відповідному журналі інструктажів. Даний інструктаж був проведений із ОСОБА_12 , про що останній підписався у журналі. Уникнути даного інструктажу неможливо. Можливо лише у випадках самовільного залишення корабля. Даний інструктаж проходять військовослужбовці від матроса до капітана. За період служби ОСОБА_12 вибував на лікування до закладу охорони здоров`я, однак після лікувального закладу на службу ОСОБА_12 не з`явився. Йому також відомо, що ОСОБА_12 певний період проходив службу в зоні АТО.
Свідок ОСОБА_34 суду показав, що він військовослужбовець та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , корабель « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на посаді головний старшина. Одним із безпосередніх його командирів є ОСОБА_36 . Військовослужбовця ОСОБА_12 знає із першого дня несення ним служби на кораблі, починаючи із липня 2014 року. Службу ОСОБА_12 може охарактеризувати як неналежну. У військовій частині ОСОБА_12 відсутній вже протягом більше 5 місяців і по даний час. Спроби зв`язатись із ОСОБА_12 були, однак останній говорив про те, що на службу повертатись не хоче. У разі відсутності корабля на причалі, військовослужбовець повинен піти на сусідній корабель, що підпорядкований загальній базі військової частини та доповісти про дану подію. Про кораблі підвідомчі військовій частині військовослужбовцям доводиться до відома із перших днів служби. Йому відомо, що восени минулого року ОСОБА_12 звертався до лікувального закладу у зв`язку із розладами здоров`я. Із військовослужбовцями перед їх відбуттям на лікування, відпустку проводиться відповідний інструктаж про те, як повинен діяти військовослужбовець у разі виходу корабля в море, та наслідки невиконання військовослужбовцем певних дій. Про це робиться запис у відповідному журналі інструктажів.
Судом встановлено, що відповідно до виписного епікризу №15014 матрос військової служби за контрактом в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_3 знаходився на лікуванні у ВМКЦ Південного регіону з 21.09.2015 року по 12.10.2015 року з діагнозом: Рецедивуючі помірно виражені короткотривалі панічні атаки.
Із анамнезу: «…Морально-психологічний стан пригнічений. Накази та вказівки виконує, але потребує постійного контролю зі сторони начальників. В розмові виказує небажання проходити службу на кораблі, хоче списатися та повернутися в зону АТО в якості добровольця. На критику реагує, але належних висновків не робить. Хворим себе вважає з моменту підписання контракту, коли «вперше вступив на корабель». В жовтні 2014 року перебував на стаціонарному лікуванні у ВМКЦ Південного регіону з діагнозом: «Ситуаційно обумовлена дезадаптаційна реакція, що розв`язалася». З проходженням військової служби психологічний стан погіршився при перебуванні на кораблях, всякий раз, коли перебував на плавзасобах з`являлися панічні розлади, які проявлялися серцебиттям, пітливістю, страхом «втратити свідомість». За рішенням командування направлений на ВЛК для визначення придатності до проходження військової служби на надводних кораблях у ВМКЦ Південного регіону.
Постанова ВЛК від 08.10.2015 року: на підставі статей 17-в, 53-в графи ІІ Розкладу хвороб та графи ІІ ТДВ «Б» непридатний до служби на надводних кораблях, придатний до військової служби. У задовільному стані виписаний у частину для реалізації рішення ВЛК (а.с.71,т.2).
Свідоцтво про хворобу №368 від 08.10.2015 року ВЛК ВМКЦ Південного регіону містить ту ж інформацію про перебіг хвороби, діагноз,висновки, що і виписний епікриз №15014. Згідно його п.12 захворювання рецедивуючі помірно виражені короткотривалі панічні атаки, пов`язане з проходженням військової служби; п.13 на підставі статей 17-в, 53-в графи ІІ Розкладу хвороб та графи ІІ ТДВ «Б» непридатний до служби на надводних кораблях, придатний до військової служби; п.14 у супроводжуючому не має потреби.
Постанова ВЛК Південного регіону затверджена головою комісії полковником м/с ОСОБА_37 09.10.2015 року №2057 (а.с.88,т.2).
Посилаючись на зазначені свідоцтво про хворобу та виписний епікриз захист переконував суд у тому, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад злочину, що йому інкримінується, адже ВЛК постановила, що до служби на надводних кораблях не придатний. Крім того, захист посилаючись на численну кількість нормативно-правових актів, якими встановлено порядок проходження військової служби вказав на те, що у постанові ВЛК повинно бути вказано строк, протягом якого військовослужбовець зобов`язаний прибути з цією постановою та зазначено орган, до якого слід йому прибути. Постанова ВЛК такої вказівки не містить, прокурором не зазначено та не надано доказів яким актом встановлено строк, протягом якого військовослужбовець зобов`язаний прибути після виписки з лікувального закладу. На думку захисту за відсутності вказівки на такі строки у нормативних правових актах, медичних документах, ОСОБА_3 не може інкримінуватись їх порушення. Крім того, захист вказав на те, що ОСОБА_3 звертався до командування Військово-Морських Сил за переведенням до іншої військової частини, на підтвердження чого суду надано лист командира в/ч НОМЕР_6 капітана 1 рангу ОСОБА_38 від 27.01.2016 року №154/54/14/262, адресований Військовому прокурору Південного регіону та ОСОБА_3 .
У листі зазначено, що з моменту отримання висновку ВЛК щодо непридатності до військової служби на надводних кораблях, рапорт на ім`я командира в/ч НОМЕР_2 від матроса ОСОБА_3 про перевід до іншої часини не надходив, що підтверджується відсутністю запису у книзі реєстрації вхідних документів стройової частини.
На адресу командування ВМС Збройних Сил України було отримано звернення від 16.10.2015 року №С-12 щодо переводу матроса ОСОБА_3 до іншої військової частини. У відповіді від 27.10.2015 року за вих.№154/12/1/3854 матросу ОСОБА_3 запропоновано прибути до військової частини НОМЕР_2 для реалізації звернення (а.с.89, т.2).
За твердженнями захисту даний лист доводить те, що ОСОБА_3 приймав заходи до переведення до іншої військової частини. Строк його нез`явлення без поважних причин на службу з лікувального закладу перерваний зверненням 16.10.2015 року до ВМС за переведенням, у зв`язку з чим повинен бути по суду виправданий.
Аналізуючи наведені доводи захисту суд дійшов висновку, що вказані доводи безпідставні, не ґрунтуються на актах законодавства, що регулюють установлений порядок проходження військової служби військовослужбовцями, у тому числі за контрактом, а тому судом відкидаються.
Встановлений порядок проходження військової служби (військовий правопорядок) зобов`язує військовослужбовців, у тому числі за контрактом, перебувати в розташуванні військової частини чи місці служби у службовий час і не залишати їх без дозволу відповідного начальника. Цей порядок закріплено у Законі України «Про військовий обов`язок і військову службу», Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, Положенням про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, затверджених Указом Президента України від 07.11.2001 року №1053/2001, Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року №170. Згідно із зазначеними актами до складу військового правопорядку, що є об`єктом злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України належить: порядок підлеглості та військової честі; порядок проходження військової служби; порядок експлуатації озброєння і військової техніки та користування військовим майном; порядок несення спеціальних служб; порядок зберігання військової таємниці; порядок здійснення своїх повноважень військовими службовими особами Збройних Сил України та інших військових формувань; порядок виконання військового обов`язку в бою та в інших особливих умовах; порядок дотримання звичаїв та правил ведення війни.
У відповідності до ст.ст. 20,23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» обвинувачений ОСОБА_3 з підписанням контракту набув статусу військовослужбовця, з виконанням обов`язків, покладених на нього цим Законом, Статутами, положеннями.

Відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець. Військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові (п.12); військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом (п.26); військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах (п.27); начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником (п.31); рядовий (матрос) підпорядковується командирові відділення (п.127); начальник (командир) лікувального закладу (частини) зобов`язаний за 5 днів до виписки військовослужбовців повідомити про це командирові військової частини, з якої вони прибули. У день виписки військовослужбовцеві лікувальним закладом (частиною) видаються відповідні документи, і він самостійно (якщо не прибув супровідник з частини) направляється у військову частину, з якої прибув; після повернення до військової частини і доповіді безпосередньому командирові (начальникові) військовослужбовці направляються до медичного пункту частини, де здають медичні документи; інші документи здаються старшині роти (п.262).
На підставі письмових доказів, з показань свідків, показань самого обвинуваченого вставлено, що матрос ОСОБА_3 12.10.2015 року, отримавши постанову ВЛК про непридатність до військової служби на надводних кораблях та придатність до військової служби, прибув до місця розташування в/ч НОМЕР_2 , якою є корабель, на якому він проходив службу. Не маючи можливості пройти через КПП за відсутністю перепустки, з`ясував, що корабель відбув на навчання у море. Отримавши вказівку дочекатись прибуття корабля, повернувся до місця свого проживання, що в смт Тростянець. Після чого, як показав сам обвинувачений, не вживав жодних заходів для відновлення перепустки, не намагався з`ясувати чи повернувся корабель із навчань та реалізувати постанову ВЛК від 08.10.2015 року та повідомити про своє місце знаходження. Як показали свідки ОСОБА_33 , ОСОБА_32 , ОСОБА_34 , 19.10.2015 року встановлено відсутність матроса ОСОБА_3 у медичному центрі, та факт його неприбуття до військової частини. Спроби встановити місце його знаходження, у тому числі за допомогою мобільного зв`язку із ним та його матір`ю, позитивного результату не дали, на дзвінки вони не відповідали, в подальшому телефони вимкнули. Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти таких показань свідків. Крім того, сам показав, що не мав наміру з`являтись у розташуванні військової частини, прибувати на корабель, оскільки не бажав там проходити службу, мав відповідні рекомендації ВЛК, які звільняли його від служби на кораблі. Вказав, що мав побоювання, що його силою будуть утримувати на кораблі.
Твердження ОСОБА_3 про те, що своєму безпосередньому керівнику надав рапорт, ним та його захисником у спосіб та порядку, передбаченому КПК не доведені. Крім того, вони спростовуються листом командира в/ч НОМЕР_6 від 27.01.2016 року, наданим суду стороною захисту, згідно якого на ім`я командира в/ч НОМЕР_2 від матроса ОСОБА_3 рапорту про переведення до іншої частини не надходило.
Таким чином, статут внутрішньої служби Збройних сил України зобов`язує військовослужбовця після виписки з лікувального закладу прибути до військової частини, доповісти про прибуття, та згідно направлення здати до медичної частини медичні документи. Після чого, відповідно до виданого наказу, на підставі представлених медичних документів повинен відбути до військової частини призначення. Вказаних дій ОСОБА_3 виконано не було. Направлення командуванню Військово-морських сил звернення про перевід не звільняло його від обов`язку прибути до місця розташування військової частини НОМЕР_2 з метою реалізації рішення ВЛК.
Початком нез`явлення вчасно без поважних причин на службу військовослужбовців, у тому числі за контрактом, є закінчення встановленої тривалості правомірного перебування поза службою, кінцем нез`явлення час повернення в частину або затримання.
Захист акцентував увагу суду на тому, що законодавство не містить, а прокурор не навів та не довів тривалості установленого строку з`явлення, по закінченню якого військовослужбовець може бути притягнутий до кримінальної відповідальності.
Однак, захистом залишено поза увагою те, що такі строк встановлено відповідними часинами статті 407 КК України.
Так, військовим злочином, передбаченим ст. 407 КК України, визнається незаконна відсутність військовослужбовця, яка продовжувалась понад три доби для військовослужбовців строкової служби (частина 1) і понад десять діб, або хоч і менше десяти діб, але більше трьох діб вчинена повторно протягом року для офіцерів, прапорщиків, військовослужбовців за контрактом (частина 2), а також понад один місяць для обох категорій військовослужбовців (частина 3). Незаконна відсутність тривалістю до десяти діб, вчинена вперше військовослужбовцем за контрактом розглядається як дисциплінарний проступок.
Таким чином, ОСОБА_3 залишивши військову частину на законній підставі та маючи об`єктивні можливості для повернення в установлений час (цікавитись поверненням корабля з тим, щоб невідкладно прибути до в/ч), своєчасно в частину не з`явився і перебував поза її розташуванням понад установлений строк. Стороною обвинувачення доведено, а захистом не спростовано відсутність об`єктивних факторів, що перешкоджали ОСОБА_3 своєчасно з`явитись на службу.
Доводи захисту про те, що на підставі постанови ВЛК від 08.10.2015 року ОСОБА_3 визнаний непридатним до служби на надводних кораблях, та придатний до військової служи, а на даний час на підставі постанови ВЛК від 07.12.2016року, отриманої в межах іншого кримінального провадження відносно ОСОБА_3 про непридатність до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, ОСОБА_3 не є суб`єктом злочину суд відкидає. Як зазначив суд вище, наявність висновку ВЛК про непридатність до служби на надводних кораблях, але придатність до військової служби, не звільняє військовослужбовця від передбаченого контрактом, Статутами обов`язку своєчасно прибути до військової частини після медичного закладу з метою реалізації постанови ВЛК.
Крім того, суд звертає увагу на те, що питання придатності особи до військової служби та її осудності, як передумови вини, мають різні критерії, військовослужбовець на час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого нормами Особливої частини КК, може бути одночасно: придатним до військової служби і осудним; осудним, але непридатним до військової служби внаслідок захворювання, яке отримано ним під час її проходження (або за час ухилення від неї) і яке не знаходилося в причинному зв`язку з його злочинним ухиленням від служби; осудним, але непридатним до військової служби внаслідок захворювання, яке отримано ним під час її проходження і яке знаходилось у причинному зв`язку з його ухиленням від неї; осудним, але незаконно призваним внаслідок непридатності до військової служби за станом здоров`я чи за віком. Тому, у випадку, коли військовослужбовця, який не з`явився у встановлені строки до військової частини, визнано непридатним до військової служби внаслідок отриманого ним під час її проходження захворювання, він є суб`єктом відповідного військового злочину і підлягає кримінальній відповідальності на загальних підставах.
За таких обставин, провівши всебічне, повне та неупереджене дослідження всіх обставин, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 не з`явився без поважних причин на службу з лікувального закладу тривалістю понад один місяць, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, а тому ці його дії кваліфікує за ч.4 ст. 407 КК України.
Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка); за ч.1 ст. 263 КК України, як зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу; за ч.4 ст. 407 КК України, як нез`явлення без поважних причин вчасно на службу з лікувального закладу тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, враховуючи при цьому визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин даного провадження.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд бере до уваги тяжкість скоєних ним злочинів, один із яких, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, інші тяжкими злочинами, відомості, що характеризують його особу, а саме: раніше не судимий, за місцем проживання компрометуючі матеріали на нього не надходили, за місцем проходження служби характеризується посередньо, має задовільний стан здоров`я, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, вину в скоєному визнав частково, вину у вчиненні тяжких злочинів не визнав, не розкаявся, що свідчить про неготовність нести передбачену законом відповідальність, усвідомлювати суспільну небезпечність вчиненого, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 по епізоду 185 ч.1 КК України, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також приймаючи до уваги дані про стан здоров`я обвинуваченого, суд приходить до висновку, що перевиховання та виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства. Необхідним та достатнім буде обрання покарання у виді позбавлення волі із застосуванням правил ст. 70 КК України в межах санкцій ст.ст. 185 ч.1, 263 ч.1, 407 ч.4 КК України, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності та справедливості (ст.65 КК України). Застосування такого покарання не потягне за собою порушення засад виваженості та справедливості, які включають наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_3 в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185 КК України, ч.1 ст. 263 КК України, ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.1 ст. 185 КК України у виді позбавлення строком на 2 роки;
-за ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення строком на 3 роки;
-за ч.4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Згідно ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю три роки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 306 (триста шість) грн. 90 коп., за проведення судово-балістичної експертизи в сумі 1 319 (одна тисяча триста дев`ятнадцять) грн. 40 коп., а всього 1626 (одна тисяча шістсот двадцять шість) грн. 30 коп.
Речовий доказ по справі, а саме: автомагнітола, марки «Kenwood КDC-3054U» разом із USB флешкою-браслетом на 4 Гб, що передані на зберігання ОСОБА_8 залишити йому ж.
Речові докази 9 патронів,калібру 5,45 мм, зразка 1974 року, призначеними для стрільби із автоматів та кулеметів конструкції «Калашникова», «АК-74», «РПК-74», що знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Тростянецького ВП - знищити.
Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не застосовувались.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Тростянецький районний суд Вінницької області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя