Номер провадження: 11-кп/785/505/17
Номер справи місцевого суду: 521/6963/13-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.05.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурораОдеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 , на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 15.02.2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001287 від 03.03.2013 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.м.т. Слободзєя Республіки Молдова, громадянки Республіки Молдова, з середньою освітою, не працюючої, заміжню, яка має на утриманні 4-х неповнолітній дітей, зареєстрованої за адресою : АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків,-

встановив
Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0001287 від 03.03.2013 року,органами досудового слідства ОСОБА_8 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків, суд мотивував своє рішення тим, що обвинувальний акт не містить відомостей про анкетні дані та місцезнаходження обвинуваченої ОСОБА_8 на час надходження обвинувального акту до суду, а наявні матеріали справи вказують на те, що обвинувачена не ухиляється від явки до суду їй не відомо про прийняті відносно неї судові рішення.

Крім того районний суд послався на те, що всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті викладено лише перелік обставин, які встановлені органами досудового слідства та правову кваліфікацію дій підозрюваної і не зазначено формулювання обвинувачення, що свідчить про те, що обвинувачення цій особі у встановленому законом порядку висунуто не було.

На підставі цього суд першої інстанції прийшов до висновку, що внаслідок цих дій органів досудового слідства, ОСОБА_8 не набула статусу обвинуваченої, так як обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Не погоджуючись з прийнятим районним судом рішенням, на зазначену ухвалу прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 подана апеляційна скарга, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та суттєвого порушення норм КПК України, прокурор порушує питання про її скасування.

В обґрунтування своїх доводів прокурор послався на порушення судом першої інстанції вимог ч. 2 ст. 314 КПК України, а саме, всупереч зазначеній нормі закону, суд належним чином не прийняв відповідних заходів для сповіщення належним чином обвинувачену щодо підготовчого судового засідання та провів його без обвинуваченої, чим на його думку порушив вимоги кримінально-процесуального закону.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора місцевої прокуратури; вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_7 підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню, виходячи із наступного:

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Крім того, зазначеною статтею передбачений порядок складання обвинувального акту, зазначені відомості, які повинні міститися в ньому та які додатки повинні бути долученими до нього.

Із наведених положень кримінального процесуального закону вбачається, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції, повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Суд першої інстанції вказав в ухвалі на те, що в обвинувальному акті відомості щодо місця мешкання ОСОБА_8 на даний час не відповідають дійсності та є відомості, що ОСОБА_8 може на даний час перебувати за межами України, але відомостей про її дійсне місце проживання відсутні, а в такому разі відсутні можливості для суду повідомити її та викликати в судове засідання. Також суд першої інстанції вважає за неможливим згідно ст. 335 КПК України оголосити ОСОБА_8 у розшук.

Крім того, суд першої інстанції звернув увагу на те, що раніше, згідно попереднього судового рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24.06.2015 року ОСОБА_8 була звільнена від відбування покарання і в подальшому судові засідання відбувались у її відсутності, а крім того відсутні відомості про отримання нею копій судових рішень, з чого не можна зробити висновок про ухилення її від явки в судові засідання.

Однак з таким висновком районного суду погодитись неможливо, так як він спростовується матеріалами кримінального провадження.

Як вбачається з обвинувального акту за № 0001287 від 03.03.2013 року в ньому вказано, що місцем реєстрації ОСОБА_8 є адреса : АДРЕСА_1 , а місцем проживання на момент направлення обвинувального акту в суд вказана адреса: АДРЕСА_2 .

Також з обвинувального акту вбачається, що саме за цією адресою було скоєно кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України в якому обвинувачувалась ОСОБА_8 , а також вказано, що саме за цією адресою вона мешкала спільно зі своїм співмешканцем ОСОБА_9 .

Зважаючи на те, що після скоєння кримінального правопорушення відносно ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з цього слід зробити висновок, що місце мешкання обвинуваченої на момент направлення обвинувального акту в суд органами досудового слідства було вказано правильно.

Також слід звернути увагу на те, що раніше судами обвинувальний акт для усунення недоліків прокурору не повертався в зв`язку з цим вказівка адреси мешкання обвинуваченої ОСОБА_8 не змінювалась.

Також неможливо погодитись з вказівкою суду першої інстанції про те, що обвинувачена ОСОБА_8 не отримувала виклики про необхідність з`явитись у судове засідання, так як в матеріалах кримінального провадження знаходяться свідчення, що ОСОБА_8 , знаходячись в Придністровській Молдавській Республіці, отримала виклик у судове засідання Апеляційного суду Одеської області на 22.09.2016 року але в судове засідання не з`явилась (т.1 а.с.250).

З пояснень в судовому засіданні апеляційної інстанції її захисника ОСОБА_10 , обвинуваченій ОСОБА_8 було відомо про необхідність з`явитись у судове засідання на 22.09.2016 року (диск звукозапису).

Крім того, апеляційний суд враховує обставину належного повідомлення апеляційним судом обвинувачену про явку у судове засідання на 22.09.2016 року та 03.05.2017 року, що також підтверджено наявними у матеріалах справи поштовими повідомленнями, в тому числі про отримання нею особисто судової повістки у судове засідання на 03.05.2017 року (т.3 а.с.32, 38).

Слід вважати обґрунтованими посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що хоча судом першої інстанції направлялись судові повістки в Придністровську Молдавську Республіку за останньою адресою проживання ОСОБА_8 , однак вони повернулись до суду без підтвердження отримання їх обвинуваченою, з цього слід зробити висновок, що обвинувачена не була належним чином повідомлена районним судом про дату та час судового розгляду, що є порушенням вимог ч. 3 ст.111, 136 КПК України.

При цьому апеляційний суд погоджується з твердженням прокурора про те, що в даному випадку суду необхідно діяти за вимогами ч. 7 ст. 135 КПК України про виклик обвинуваченої, яка знаходиться за кордоном України за допомогою дипломатичного (консульського) представництва, але такі дії судом виконані не були.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції не прийняв всіх необхідних можливостей для повідомлення обвинуваченої про проведення підготовчого судового засідання і провів його у її відсутності, в зв`язку суд погоджується з доводами прокурора про грубе порушення судом першої інстанції вимог ч. 2 ст. 314 КПК України, що у відповідності до положень ст.412 та 415 КПК України слугує підставою для скасування судового рішення та призначення нового розгляду.

Тому належить визнати необґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що при складанні обвинувального акту, органами досудового слідства порушені вимоги п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, що на думку суду першої інстанції вимагає повернення прокурору обвинувального акту.

Що стосується відсутності в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, то вирішуючи зазначене питання, апеляційний суд враховує ту обставину, що справа була розглянута як районним судом, за результатами якого був постановлений обвинувальний вирок, який також переглянутий судами апеляційної та касаційної інстанції.

При цьому обвинуваченою та її захисником не було заявлено про незрозумілість висунутого ОСОБА_8 обвинувачення і такі обставини не були встановлені як районним судом, так і судами вищої юрисдикції.

Згідно Постанови Верховного Суду України від 24.11.2016 року у справі № -328кс16 в п. 3 термін «обвинувачення» належить тлумачити на підставі п. 13 частини 1 ст. 3 КПК України, як твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченому законом України кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Це поняття співвідноситься з нормою ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з огляду на недотримання гарантій права на справедливий суд.

Також вищевказана Постанова ВСУ тлумачить, що відповідно до частини другої ст. 42 КПК, обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України.

Висунення обвинувачення здійснюється в умовах змагальності у судовому розгляді, коли прокурор оголошує короткий виклад або повний текст обвинувального акта (ч. 2 ст. 347 КПК), а суд роз`яснює суть обвинувачення і з`ясовує у обвинуваченого, чи зрозуміло воно йому ( ч. 1 ст. 348 КПК).

В даному випадку судова колегія погоджується з доводами прокурора про те, що даний обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення по епізоду кримінального правопорушення, в якому обвинувачувалася ОСОБА_8 та є зрозумілим обвинуваченій, як про те вона особисто повідомляла районному суду під час проведення судового засідання та поясняла, що не визнає себе винною у вчинені кримінального правопорушення.

На думку апеляційного суду складання таким чином обвинувального акту, з урахуванням наведених вище обставин, не вказує на порушення її права на захист та справедливий суд, як того вимагає ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За наведених вище обставин, судова колегія прийшла до висновку про обґрунтованість доводів апеляції прокурора, допущення судом 1-ї інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що у відповідності до вимог ст.409 КПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та призначення нового розгляду обвинувального акту.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 15.02.2017 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0001287 від 03.03.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст.115 КК України - скасувати.
Призначити новий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001287 від 03.03.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст.115 КК Українив тому ж суді, в іншому складі суду.

Ухвала є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 . ОСОБА_11 .