Провадження № 11-кп/795/177/2017
Категорія - ст.81 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 січня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 29 листопада 2016 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Києва, українки, громадянки України, освіта неповна середня, до засудження не працювала, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживала за адресою: АДРЕСА_2 , була засуджена по даній справі 15.07.2014 року за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області за ч.2 ст.307, 69, ч.2 ст. 309, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

представника ЧВК-44 ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:

Засуджена ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням, в якому просила застосувати відносно неї умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, згідно ст. 81 КК України.

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 29 листопада 2016 року у застосуванні до засудженої ОСОБА_6 умовно - дострокового звільнення згідно ст.81 КК України відмовлено.

В основу свого рішення суд поклав те, що своєю поведінкою та ставленням до праці засуджена ОСОБА_6 не довела своє виправлення і застосування відносно неї умовно - дострокового звільнення від відбування покарання буде передчасним. Під час перебування в слідчому ізоляторі, засуджена допускала порушення вимог режиму утримання, за що на неї було накладено п`ять стягнень правами начальника СІЗО, які погашені у встановленому законом порядку. Із засудженою проводились бесіди профілактичного характеру з приводу порушення режиму утримання та встановлення міжкамерного зв`язку. Поведінка засудженої не є сумлінною, вона не надає позитивного прикладу іншим засудженим відділення, пристосувалась до умов позбавлення волі, ставлення до праці засудженої також не є сумлінним, так як працює задовільно, не виконує в повному обсязі денне завдання.

Не погоджуючись з рішенням суду, засуджена ОСОБА_6 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу місцевого суду та прийняти нову, якою задовольнити її клопотання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вона відбула покарання з 26 лютого 2014 року по 1 листопада 2016 року, що становить 32 місяці (без врахування заліку попереднього ув`язнення в подвійному розмірі). За весь час відбування покарання вона перебувала в Чернігівській виправній колонії тільки 9 місяців. Згідно наданої характеристики в період перебування в СІЗО вона залучалася до праці швачкою, до праці відносилась сумлінно, за що мала подяки та дострокове зняття накладеного раніше стягнення. В колонії також залучалась до праці швачкою, у вересні та жовтні 2016 року її показники виконання денних завдань були вищі середньобригадних. Наголошує, що своєю поведінкою вона також показала, що заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Виконує правила внутрішнього розпорядку та правила відбування покарання, приймає участь у культурно-масових заходах, що проводяться в колонії. Також залучена до програм виховного впливу на засуджених. Вказує, що нетривалий час перебуває в колонії і з перервами, тому не приймає участі у гуртках, самодіяльних організаціях, не входить до ради колективу засуджених. Усі накладені у СІЗО стягнення на даний час є погашені.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора та представника ЧВК-44, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги засудженої, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Як вбачається з матеріалів особової справи та з характеристики засуджена ОСОБА_6 фактично відбула встановлену частину строку покарання, однак при цьому своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення. Під час перебування в слідчому ізоляторі , засуджена допускала порушення вимог режиму утримання, за що на неї було накладено п`ять стягнень правами начальника СІЗО, які погашені у встановленому законом порядку. По прибуттю до установи засуджена була поставлена на облік як злісний порушник вимог установленого порядку відбування покарання за злісні порушення, допущені в СІЗО.

Хоча вказані стягнення і погашені у встановленому законом порядку, однак недотримання правил внутрішнього розпорядку протягом всього строку відбування покарання, посередні характеристики, те, що вона не надає позитивного прикладу іншим засудженим відділення, її ставлення до праці, яке також не є сумлінним, так як працює задовільно, не виконує в повному обсязі денне завдання свідчить про несумлінну поведінку засудженої та перешкоджає застосуванню відносно неї умовно-дострокового звільнення.

До того ж, засуджена ОСОБА_6 вже звільнялась з іспитовим строком, але належних висновків для себе не зробила та скоїла новий тяжкий злочин, не відшкодовує заборгованість за виконавчим листом, що надійшов до установи. Адміністрація установи не має впевненості у її правослухняній поведінці.

Також, з матеріалів справи вбачається, що стосовно засудженої ОСОБА_6 на засіданні комісії розглядались питання щодо зміни умов тримання засудженої ОСОБА_6 згідно ст.100, 101 КВК України та питання щодо застосування до засудженої заміни невідбутої частини строку покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України. У двох випадках комісія дійшла висновку, що засуджена не стала на шлях виправлення.

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи клопотання засудженої ОСОБА_6 прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у застосуванні до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання через те, що засуджена своєю поведінкою не довела своє виправлення.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується та не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги засудженої.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 417, 419, 539 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 29 листопада 2016 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка відбуває покарання в місцях позбавлення волі з моменту отримання копії рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4