підготовчого судового засідання
10.04.2017 року м. Львів
Суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислав Львівської області, українця, громадянина України, відповідно до вимог ст.. 89 КК України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2
за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України,
Сторона обвинувачення - прокурор
Львівської місцевої прокуратури № 3
ОСОБА_4

Потерпіла сторона: ОСОБА_5
Сторона захисту: Адвокат ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:
Згідно змісту обвинувального акта, затвердженого прокурором 10 серпня 2016 року, КрільВ.Р обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пе-редбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 186 КК України.
Як зазначено в обвинувальному акті: « Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.07.2016 року, близько 20:00 год., ОСОБА_3 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), перебуваючи на зупинці громадського транспорту по вул. Стрийській, 244 у м. Львові, з метою протиправного збагачення, відкрито, шляхом ривка, заволодів особистим майном ОСОБА_5 , а саме: золотим ланцюжком, золотою підвіскою у вигляді хрестика, золотою підвіскою із зображенням «Божої Матері», загальною вартістю 1784,84 грн., однак свого злочинного умислу ОСОБА_3 , не довів до кінця, оскільки був виявлений та затриманий очевидцями даного кримінального правопорушення.
За обвинувальним актом, слідчий та прокурор вважають, що ОСОБА_3 своїми діями вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна ( грабіж), вчинений повторно , тобто кримінальне правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 - ч.2 ст. 186 КК України.
Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, поступили до Франківського районного суду м. Львова 22 березня 2017 року із супровідним листом з Апеляційного суду Львівської області , відповідно до ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області від 09.03.2017 року.
Згідно з ухвалою апеляційного суду Львівської області - вирок Франківського районного суду м. Львова від 11 листопада 2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 скасовано, із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Матеріали судового провадження з обвинувальним актом передані для розгляду судді, визначеному у порядку, передбаченому ст.. 35 КПК України 22 березня 2017 року.
В ході вирішення питань, передбачених ст. ст. 74,75 та ч. 1 ст. 314 КПК України, встановлено, що Франківським районним судом м. Львова вирок постановлено за двома обвинувальними актами, які були об`єднані в одне провадження відповідно до ухвали Франківського районного суду м. Львова від 05 жовтня 2017 року ( ас 2 7, ас. 28 40).
Згідно ухвали апеляційного суду Львівської області про скасування вироку, вирок скасовано з підстав процесуальних порушень, у тому числі й щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 та ч. 2 ст. 186 КК України.
Відповідно до вимог ст.. 416 КПК України, після скасування судом апеляційної інстанції вироку або ухвали про закриття кримінального провадження, суд першої інстанції здійснює судове провадження згідно з вимогами розділу 4 цього Кодексу в іншому складі суду.
Згідно з розділом 4 вказаного Кодексу, судовий розгляд проводиться зі стадії підготовчого судового засідання.
З обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, вони не відповідають вимогам процесуального законодавства.
Так, обвинувальний акт поданий до суду не прокурором, який здійснював повноваження про-курора у конкретному кримінальному провадженні, а керівником Львівської місцевої прокуратури № 3, що суперечить вимогам ст. 40 КПК України, згідно якої: слідчий подає обвинувальний акт на затвердження прокурору, у даному випадку прокурору ОСОБА_4 , а останній відповідно до вимог ст.. 36 КПК України, повинен скерувати його до суду. Разом з тим, прокурор Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 покладені на нього обов`язки звернутися до суду з обвинувальним актом не виконав. До суду звернулася особа, процесуальні права та обов`язки якої, у даному кримінальному провадженні, не підтверджені.
Покликання керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 у супровідному листі на ст. ст. 283, 291 КПК України, стосується прокурора призначеного у порядку, передбаченому ст. 37 КПК України,який зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну із дій, передбачених ч. 2 ст. 283 КПК України.
Відповідно до змісту обвинувального акта та висновків апеляційного суду, кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 та ч. 2 ст. 186 КПК України, не відповідає фактичним обставинам, які слідчий та прокурор вважали встановленими, що вплинуло на правову кваліфікацію, відтак, обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Також, обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 та п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в анкетних даних обвинуваченого вказано його місце реєстрації, а не проживання, що суперечить прямій вимозі закону, а в анкетних даних потерпілої, невірно вказано місце її народження, замість с. Велика Плавуча Козівського району Тернопільської області зазначено м. Львів, що теж суперечить прямій вимозі закону, щодо змісту обвинувального акта.
Незважаючи на невідповідність акта вимогам процесуального законодавства та висновків апеляційного суду, що стали підставою для скасування обвинувального вироку, прокурор ОСОБА_4 орієнтував суд на те, що акт може розглядатися в судовому засіданні, а щодо зміни обвинувачення, то на підготовчому судовому засіданні він позбавлений можливості вирішити питання кваліфікації . Твердження апеляційного суду викладені в ухвалі, вважає баченням апеляційного суду, а у нього протилежна думка.
З огляду на викладене, є очевидною невідповідність обвинувального акта вимогам процесуального законодавства, його пряма невідповідність п. 2, 3, 5 ч.2 ст. 291, ст.. 293 КПК України, а тому, за даних обставин, обвинувальний акт не може бути предметом судового розгляду та згідно з вимогами п. 3 ч.2 ст. 314 КПК України, підлягає поверненню прокурору для приведення його у відповідність вимогам процесуального Закону.
Адвокат в судовому засіданні просить звернути у вагу суду на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.. 291 КПК України та просить повернути його прокурору для приведення до вимог процесуального законодавства. Обвинувачений погодився із своїм захисником, а потерпіла поклалася на суд.
Дослідивши в підготовчому судовому засіданні питання, передбачені ст.ст. 314 316 КПК України, заслухавши доводи прокурора та думку інших учасників процесу, вважаю, що обвинувальний акт належить повернути прокурору для приведення його у відповідність до вимог процесуального законодавства.
Відповідно до ст. 113 - 114 КПК України та з метою забезпечення обвинуваченому прав, передбачених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», для приведення обвинувального акта у відповідність вимогам процесуального Закону, слід встановити строк, який не може перевищувати 3 ( трьох) днів з часу закінчення строку на апеляційне оскарження проголошеної ухвали.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 28, 91, 113 -114, 217, 291, 293, 314 - 316, 369 - 372 КПК України,-
У Х В А Л И В:
Встановити строк на приведення обвинувального акта у відповідність до вимог процесуального законодавства, який не може перевищувати 3 (трьох) днів з часу закінчення строку на апеляційне оскарження даної ухвали.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення через суд, який ухвалив судове рішення.

Суддя ОСОБА_7