Справа № 741/874/14-к
Провадження № 1-в/610/218/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.06.2017 Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації Покровської виправної колонії №17- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду спільне подання державної установи « Покровська виправна колонія (№17)- спеціалізована туберкульозна лікарня» та спостережної ради при Балаклійській РДА Харківської області про умовно - дострокове звільнення на підставі ст.81 КК України стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, розлученого, судимого:

1) 30.01.1985 року Ніжинським міським судом Чернігівської області за ч.2 ст. 206, ч.2 ст.122, ст. 208, ст.42 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі п. "Е" ст. 9 Закону України "Про амністію" строк скорочено на 1/2 частини і до відбування 3 років 3 місяців 8 днів позбавлення волі, звільненого 01.03.1988 року з заліком 9 робочих днів;

2) 16.03.1993 року Ніжинським окружним судом Чернігівської області за ч.3 ст. 101, ст.14 КК України до 8 років позбавлення волі, звільненого 16.03.2001 року по кінцю строку;

3) 28.01.2003 року Ніжинським міським судом Чернігівської області за ч.1 ст. 186 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; звільненого 04.07.2004 року по кінцю строку;

4) 17.05.2005 року Ніжинським міським судом Чернігівської області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; звільненого 19.09.2008 року по кінцю строку;

5) 30.03.2011 року Ніжинським міським судом Чернігівської області за ч.1 ст. 309 КК України до 3 місяців арешту; звільненого 18.06.2011 року по кінцю строку;

6) 23.08.2011 року Ніжинським міським судом Чернігівської області за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;

7) 28.08.2013 року Ніжинським міським судом Чернігівської області за ч.1 ст. 213 КК України до 120 годин громадських робіт. 28.03.2014 року знятий з обліку в зв`язку повторним скоєнням злочину;

8) 09.01.2014 року Носівським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст. 310, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців 10 днів позбавлення волі;

9) 20.02.2014 року Ніжинським міським судом Чернігівської області за ч.2 ст. 309, ч.2 ст.389, ст.70, ст.71 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі;

10) 26.06.2014 року Ніжинським міським судом Чернігівської області за ч.1 ст. 263, ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі.

11) 31.07.2014 року Носівським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст. 263 КК України , із застосуванням ст. 71 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі.

Початок строку: 13.06.2014 року. Кінець строку: 13.03.2018 року -,

ВСТАНОВИВ:

06.01.2017 року адміністрація державної установи «Покровська виправна колонія (№17)- спеціалізована туберкульозна лікарня» звернулася до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що за час відбування покарання він має сумлінну поведінку та ставлення до праці.

У зв`язку із захворюванням на туберкульоз він прибув 17.10.2014 року до Покровської виправної колонії №17, відбув необхідну частину покарання, що є підставою для умовно-дострокового звільнення.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 13.01.2017 року ОСОБА_5 було звільнено умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 31.07.2014 року за ч.1 ст.263 КК України у виді 3 років 9 місяців позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20.04.2017 року було частково задоволено апеляційну скаргу прокурора та вищезазначену ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 13.01.2017 року стосовно ОСОБА_5 скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.

Представник адміністрації державної установи «Покровська виправна колонія (№17) - спеціалізована туберкульозна лікарня» у судовому засіданні підтримав подання та просив звільнити засудженого умовно-достроково від відбування покарання, так як він відбув передбачену законом частину покарання та своєю поведінкою довів своє виправлення.

ОСОБА_5 подав до суду заяву з проханням розглянути питання про умовно-дострокове звільнення без його участі.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність даних , які б свідчили про виправлення засудженого.

Ознайомившись з матеріалами справи та особовою справою засудженого, вислухавши пояснення представника адміністрації виправної колонії та думку прокурора, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання адміністрації виправної колонії, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений фактично відбув необхідну частину покарання, передбаченого вироком суду, та своєю сумлінною поведінкою довів своє виправлення.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у звязку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно зясувати : ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Адміністрацією ПВК суду надано характеристику на засудженого від 05.01.2017 року: за час відбування покарання ОСОБА_5 має 3 заохочення, стягнень не має. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. За власним бажанням працевлаштований у лікувально-трудовій майстерні підсобним робітником. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних переговорів, отримує посилки.

Однак з наданих суду матеріалів особової справи засудженого встановлено, що ОСОБА_5 неодноразово засуджений за умисні корисливі злочини та має 11 непогашених судимостей. Вперше був засуджений в 1985 році у віці 18 років і впродовж останніх 30 років продовжував скоювати нові злочини. В місцях позбавлення волі ОСОБА_5 загалом провів майже 21 рік.

Наявність стійких даних про особу засудженого, які характеризують його упродовж останніх 30 років з одного боку та висновок адміністрації установи, наданий за 2 роки 3 місяця перебування в ній з іншого боку, може свідчити або про пристосування засудженого до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільги УДЗ або необ`єктивної оцінки адміністрацією колонії поведінки засудженого, оскільки інших даних, які це підтверджують, матеріали особової справи не містять. До того ж у засудженого залишилась значна частина невідбутого покарання - 9 місяців.

Відповідно до ст. 6 Кримінально-виконавчого Кодексу України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Незважаючи на позитивну характеристику ОСОБА_5 , надану адміністрацією ПВК №17 безпосередньо при направленні матеріалів до суду, дані про особу засудженого і його значний кримінальний досвід свідчать про виняткову зухвалість, стійку злочинну та антисоціальну спрямованість, небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання, а тому суд приходить до переконання, що засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення, а тому відмовляє в задоволенні подання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, ст.ст. 537,539 КПК України, ст.ст. 6,152, 154 КВК України, суд
УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державної установи « Покровська виправна колонія (№17)- спеціалізована туберкульозна лікарня» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд протягом 7 днів з дня винесення ухвали.

СУДДЯ ОСОБА_6