АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/539/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

з участю:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Експерт» - адвоката ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_11 та накладено арешт на корпоративні права з часткою номінальної вартості 30 10000.00 грн., що становить 100% статутного капіталу ТОВ «Агросет», ідентифікаційний код 34329080, місцезнаходження: 64251, Харківська область, Балаклійський район, село Шебелинка, вул. Центральна, буд. 57, яка належить ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Експерт» (, адреса засновника: 010013, м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. 6) із забороною державному реєстратору здійснювати державну реєстрацію змін до установчих документів, а також змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо зміни учасника ТОВ «Агросет», ідентифікаційний код 34329080; об`єкти нерухомого майна, що на праві власності належать ТОВ «Агросет», ідентифікаційний код 34329080 із забороною розпоряджатися таким майном, а саме на об`єкти нерухомого майна та на все рухоме майно, що використовується для обслуговування вказаних об`єктів (меблі, техніку тощо) та знаходиться безпосередньо всередині об`єктів, які зазначені в ухвалі слідчого судді; рухоме майно (транспортні засоби), що на праві приватної власності належать ТОВ «Агросет» ідентифікаційний код 34329080, із забороною щодо розпорядження ними, які зазначені в ухвалі слідчого судді; транспортні засоби, які на праві приватної власності належать ТОВ «Агросет», ідентифікаційний код 34329080, із забороною щодо розпорядження ними, які зазначені в ухвалі слідчого судді.
Цією ж ухвалою постановлено передати арештоване майно на відповідальне зберігання потерпілому - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податку НОМЕР_1 , та/або її представникам, та зобов`язати таких осіб забезпечити належне зберігання майна.
Приймаючи рішення про задоволення даного клопотання, слідчий суддя врахувавши правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання з метою забезпечення збереження речових доказів.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Експерт» - адвокат ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна в рамках даного кримінального провадження.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення при розгляді даного клопотання територіальної підслідності, оскільки орган досудового розслідування, а саме прокуратура м. Києва, територіально відноситься до Печерського району м. Києва.

Далі, апелянт зазначає, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна всупереч вимогам ч. 1 ст. 172 КПК України відбувся без повідомлення власників даного майна.
Також, представник посилається на те, що слідчим суддею не надано оцінки тим обставинам, що досудове розслідування даного кримінального провадження триває з 12.08.2015 року та протягом цього часу жодних дій по відчуженню арештованого майна не вчинялось, у зв`язку з чим, на думку апелянта, відсутні підстави для накладення арешту та передачі майна і корпоративних прав ТОВ «Агросет» на зберігання ОСОБА_13 .
Крім того, автор апеляційної скарги звертає увагу суду на те, що слідчий суддя не вказує, якими саме доказами підтверджується, що ОСОБА_13 була власником корпоративних прав і майна ТОВ «Агросет» на які накладено арешт, що, на думку апелянта, підтверджує безпідставність обмеження прав ТОВ «ФК «Кредит Експерт», як власника корпоративних прав ТОВ «Агросет» та останнього, як власника майна, на яке накладено арешт.
Також, апелянт вказує, що слідчим суддею не перевірено обґрунтованість віднесення слідчим вказаного майна до категорії речових доказів, оскільки жодних слідів злочину на майні, не міститься, воно так само не було і знаряддям вчинення злочину.
Окрім того, адвокат зазначає, що корпоративні права не можуть бути речовим доказом за своєю правовою природою.
Як висновок, представник зазначає, що оскаржуваною ухвалою не визначено, на підставі яких правовстановлюючих документів та коли ОСОБА_12 володіла корпоративними правами та майном ТОВ «Агросет».
В доповненнях до апеляційної скарги, апелянт зазначає, що судом не надано оцінки всім доказам в їх сукупності.
Так, апелянт вказує, що при постановленні ухвали не наведено доказів, які підтверджують, що зазначені в клопотанні підприємства об`єднувались в господарське об`єднання передбачене Господарським Кодексом України, в тому числі і групу компаній «Агрейн» та зазначає, що слідчим суддею не було досліджено обставин щодо добросовісного набуття ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Експерт» корпоративних прав ТОВ «Агросет». Додає, що ТОВ «Агросет» не є особою, визначеною ч. 6 ст. 170 КПК України, а тому стверджує про відсутність підстав для накладення арешту в рамках даного кримінального провадження.
Також зазначає, що слідчим суддею не враховано наслідків накладення арешту на корпоративні права ТОВ «Агросет», власником яких є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Експерт» та невідповідність арештованого майна вимогам ст. 98 КПК України.
Одночасно, автор апеляційної скарги звертає увагу суду на неповідомлення власника майна про розгляд даного клопотання та вказує, що оскаржувану ухвалу отримано 10.01.2017 р., а тому апеляційна скарга подана в межах строку, передбаченого ст. 395 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, думку апелянта та представника ТОВ «Агросет», які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурорів, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи наведене, п`ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді апелянтом не порушено, а тому і не підлягає поновленню.
Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, у провадженні прокуратури міста Києва перебувають матеріали кримінального провадження № 0001716, відомості про яке 12.08.2015 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Слідчий в особливо важливих справах першого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_11 , звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна, яке ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року задоволено.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Вивчивши апеляційну скаргу представника ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Експерт», колегія суддів вважає, що вимоги в частині порушення територіальної підслідності даного кримінального провадження не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до постанови про створення слідчої групи від 25.11.2016 року визначено місце проведення досудового розслідування даного кримінального провадження третій слідчий відділ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва, який розташований за адресою м. Київ, вул. Каунаська, 3, що знаходиться у Дніпровському районі міста Києва.

Посилання апелянта на те, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без повідомлення власників майна, є необгрунтованими, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, що мало місце в даному випадку.
Твердження представника про те, що протягом часу досудового розслідування дій по відчуженню арештованого майна не вчинялось, не можуть бути визнані самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, оскільки не є визначеною законом підставою для відмови у накладенні арешту, які містяться у ст. 173 КПК України.
Що стосується посилань апелянта на відсутність у даному кримінальному провадженні доказів на підтвердження права власності ОСОБА_13 на корпоративні права і майно ТОВ «Агросет», оскільки оскаржуваною ухвалою не визначено на підставі яких правовстановлюючих документів та коли ОСОБА_12 володіла корпоративними правами, то оцінка даним обставинам буде дана судом при розгляді справи по суті, оскільки на даному етапі провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Посилання автора апеляційної скарги на те, що слідчим суддею не перевірена обґрунтованість віднесення вказаного у клопотанні майна до категорії речових доказів, слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до доданих до клопотання матеріалів, а саме постанови про визнання речовими доказами від 13.12.2016 року майно, на яке слідчий просить накласти арешт, в тому числі і корпоративні права, визнано речовими доказами, оскільки у ході досудового розслідування встановлено, що майно, про яке йдеться, було об`єктом кримінально протиправних дій.
Твердження апелянта про те, що при постановленні ухвали не наведено доказів на підтвердження того, що зазначені у клопотанні слідчого підприємства об`єднувались в господарське об`єднання, в тому числі і групу компаній «Агрейн» та не досліджено обставини щодо добросовісного набуття ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Експерт» корпоративних прав ТОВ «Агросет», колегія суддів визнає необгрунтованими, оскільки вони стосуються доведеності вини особи, що не є предметом розгляду під час вирішення питання про накладення арешту на майно.
Вимоги апеляційної скарги в частині того, що ТОВ «Агросет» не є особою, визначеною ч. 6 ст. 170 КПК України, є необґрунтованими, оскільки у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Більш того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а тому вимоги апеляційної скарги в цій частині слід визнати непереконливими.
Разом з тим, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку про невідповідність ухвали слідчого судді вимогам ст. 173 КПК України, в частині накладення арешту на все рухоме майно (меблі, техніку тощо), що використовується для обслуговування об`єктів нерухомого майна і знаходиться безпосередньо всередині та передачі арештованого майна на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_12 .

Так, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Разом з тим, як вбачається з клопотання, слідчий, серед іншого, просить накласти арешт на нерухоме майно, що на праві приватної власності належить ТОВ «Агросет», а саме на об`єкти нерухомого майна та на все рухоме майно, що використовується для обслуговування вказаних об`єктів (меблі, техніку тощо) та знаходиться безпосередньо всередині об`єктів, зазначених в ухвалі слідчого судді, не зазначаючи при цьому ні кількість майна, ні його родові ознаки, ні найменування, що є грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону України, а накладення арешту на тощо, взагалі не передбачено законом.

Крім того, посилання слідчого судді в ухвалі про передачу арештованого майна на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_12 , не ґрунтується на вимогах закону, з урахуванням відсутності у матеріалах провадження правовстановлюючих документів про те, що ОСОБА_12 володіє корпоративними правами і майном ТОВ «Агросет», зазначеним у клопотанні слідчого.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України та з урахуванням положень ч. 2 ст. 404 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в частині накладення арешту на все рухоме майно (меблі, техніку тощо), що використовується для обслуговування об`єктів нерухомого майна і знаходиться безпосередньо всередині та в частині передачі арештованого майна на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з мотивів викладених апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Експерт» - адвоката ОСОБА_8 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року, скасувати в частині накладення арешту на все рухоме майно (меблі, техніку тощо), що використовується для обслуговування нежитлової будівлі складу № 1 (колишній номер будівлі 43), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і знаходиться безпосередньо всередині зазначених об`єктів та в частині передачі арештованого майна на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податку НОМЕР_1 , та/або її представникам, із зобов`язанням таких осіб забезпечити належне зберігання майна.

В іншій частині ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року, залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4