Дата документу Справа № 314/7211/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/416/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 314/7211/16-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з Кам`янською виправною колонією УДПтС України в Запорізькій області (№101), в апеляційному порядку, матеріали про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 01.12.2016 року відмовлено в задоволені клопотання засудженого Кам`янської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№101) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, до Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_7 , який відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№101), надійшло клопотання про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанції погодився з висновками комісії Кам`янської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№101) від 15.06.2016 року про відмову в умовно-достроковому звільнення засудженому ОСОБА_7 як такому, що не довів своє виправлення. Крім того, зазначив, що засудженому ОСОБА_7 вже надавалася пільга у вигляді умовно-дострокового звільнення від покарання, та у цей період він знову вчинив злочин, що не може свідчити про його виправлення та намагання не вчиняти нові злочини. За таких обставин суд не знайшов досить підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити про його виправлення та перевиховання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 зазначає, що суд не взяв до уваги, що Кам`янська виправна колонія №101 є виправною колонією, а не виправно-трудовою колонією; за час перебування в колонії, з 16.04.2015 року та по теперішній час, він мав два заохочення за ремонт відділення та роботу у промисловій зоні. Чотири порушення були отримані ним, коли він знаходився у Запорізькому слідчому ізоляторі № 10, останнє порушення було отримано 15.02.2015 року, тобто до набрання вироком законної сили.

Таким чином, просить суд розглянути апеляційну скаргу щодо його умовно-дострокового звільнення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про сутність судового рішення та аргументи скарги; засудженого, який просив задовольнити його вимоги щодо умовно-дострокового звільнення; прокурора, який вважав, що судове рішення слід залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, вислухавши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 р. "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміни невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 з 16.04.2015 року відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№101). За час відбування покарання заохочувався два рази, порушував вимоги режиму відбування покарання, за що має 4 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, у виправній колонії (№101) був працевлаштований лише у вересні та жовтні 2016 року.
Рішенням комісії установи від 15.06.2016 року засудженому відмовлено в умовно-достроковому звільнення від відбування покарання як такому, що не довів своє виправлення.
Крім того, відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обов`язковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обов`язком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.
За таких обставин на теперішній час суд погодився з висновком комісії Кам`янської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 101) про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 , оскільки останній не довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення.
Сукупність наведених обставин дозволяють зробити висновок, що відсутність стягнень, задовільне ставлення до праці, тактовне відношення до представників адміністрації, участь у програмах диференційованого виховного впливу, дотримання санітарної та особистої гігієни засудженим ОСОБА_7 тощо, носять формальний характер, а тому не можна таку поведінку вважати сумлінною.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 з достатньою переконливістю, не довів своє виправлення, тобто до закінчення призначеного судом строку покарання не досягнута зазначена мета кримінального судочинства, а тому не знаходить підстав для задоволення подання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 01.12.2016 року про відмову в задоволені клопотання засудженого Кам`янської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№101) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4