Справа № 296/9651/16-к
У Х В А Л А
Іменем України

16 січня 2017 року.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі підготовче судове засідання кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 258-3, ч.2 ст. 260 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2016р. до Корольовського районного суду м. Житомира від прокурора надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015 від 11 листопада 2016р. відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.258-3, ч.2 ст. 260 КК України.

18 листопада 2016р. ухвалою суду дане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.

Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за необхідне направити дане кримінальне провадження для визначення підсудності.

Інші учасники процесу підтримали думку прокурора.

Суд, заслухавши думки учасників підготовчого судового розгляду, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд в межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Згідно ст. 34 КПК України, якщо до початку судового розгляду виявилось, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду. Питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів вирішується колегією суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за поданням суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 314 ч.3 п.4 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення щодо направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину на території Донецької області.

При цьому порушення правил територіальної підсудності тягне за собою обов`язкове скасування відповідного судового рішення.

За таких обставин, обвинувальний акт підлягає направленню до апеляційного суду Житомирської області для направлення відповідного подання до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ для визначення підсудності.

Оскільки судове провадження по даному кримінальному провадженню фактично не було розпочате та не було завершено, то виникла необхідність розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого вважає необхідним замінити обвинуваченому міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений повністю підтримав позицію свого захисника.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, що відноситься до категорії тяжких та особливо тяжких, за вчиненні яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, характер злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_6 , дають підстави вважати, що існують обгрунтовані ризики щодо негативної поведінки їх в суспільстві, суд вважає необхідним з урахуванням часу надходження обвинувального акту до суду, продовжити строк застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою.

Крім того, за змістом ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, особа може бути позбавлена свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її до провадження до компетентного судового органу за наявності обгрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.

При цьому суд враховує, що відповідно до неодноразових рішень Європейського Суду з Прав Людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

При цьому клопотання сторони захисту про зміну міри запобіжного заходу відносно обвинуваченого з тримання під вартою на інший, не пов`язаний із позбавленням волі, задоволенню не підлягає з мотивів, що викладені вище.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.32, 34, 314, 331 ч.3, 369 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт № 0000015 у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 258-3, ч.2 ст. 260 КК України, направити до апеляційного суду Житомирської області для направлення відповідного подання до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ для визначення підсудності.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 діб, а саме до 16 березня 2017 року, включно.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

суддя ОСОБА_3

суддя ОСОБА_2