печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2017 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого,-

В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із скаргою і просить зобов`язати слідчого в ОВС п`ятого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ ГСУ ГПУ ОСОБА_5 повернути ОСОБА_4 або його захиснику грошові кошти номіналом 500 грн. у загальній кількості 321 шт., номіналом 200 грн. у загальній кількості 387шт., номіналом 100 грн. у загальній кількості 78 шт., номіналом 50 грн. у загальній кількості 1 шт. Всього грошових коштів на суму 245 750 грн. та 2800 доларів США, вилучених в останнього 23.02.2017 року в ході обшуку за адресою: м. Харків, пр-т. Московський, 199-Б, «літ. К-12», № 627-Б.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на доводи викладені в ній.

Інші особи, які беруть участь у справі не з`явились, про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином, завчасно, причина неявки суду не відома.

Слідчим суддею з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, визнано можливим розгляд скарги у відсутність вище зазначених осіб.

В судовому засіданні встановлено, що п`ятим відділом з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ ГСУ ГПУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000008 від 28.02.2014 за фактами вчинення службовими особами ПАТ «Укргазвидобування», службовими особами його структурних підрозділів та іншими суб`єктами господарювання кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч. 4,5 ст. 191, ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 14.02.2017 було надано дозвіл на проведення обшуку у нежитловому приміщенні за адресою: м. Харків, пр-т. Московський, 199-Б, «літ. К-12», № 627-Б, яке використовується в якості офісу ТОВ «ВО «Укрспецкомплект», з метою виявлення та вилучення: чорнової бухгалтерії, записів про фактичних виконавців злочинних дій та матеріальних носіїв, на яких може знаходитися така інформація, комп`ютерної техніки, магнітних та електронних, цифрових носіїв інформації, мобільних телефонів та сім-карток, первинних фінансово-господарських документів (податкові накладні, видаткові накладні, акти виконаних робіт, договори, угоди, рахунки фактур, специфікації, товарно-транспортні накладні, акти прийому-передачі товарів, робіт, послуг та ін.), печаток та штампів, чорнових записів, записних книг з інформацією про подвійну бухгалтерію, бланків з відбитками печаток, грошових коштів, здобутих в результаті вчинення кримінального правопорушення.

23.02.2017 за результатами проведеного обшуку, окрім іншого, були вилучені грошові кошти на загальну суму 245 750 грн. та 2800 доларів США, які знаходились у валізі ОСОБА_4 .

Сторона захисту вказує, що вказані кошти є особисто власністю ОСОБА_4 та призначались для купівлі туристичної путівки в США для нього та членів його родини. При цьому, ОСОБА_4 про підозру у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення не повідомлено.

Більше того, системний аналіз змісту ухвали слідчого судді від 14 лютого 2017 року та протоколу обшуку від 23 лютого 2017 беззаперечно вказує на те, що вилучене майно не міститься в переліку предметів та документів, які зазначені до відшукання в ухвалі слідчого судді про обшук.

Ухвалою слідчого судді від 14.02.2017 було надано дозвіл на вилучення виключно грошових коштів здобутих в результаті вчинення кримінального правопорушення, що не було доведено стороною обвинувачення.

Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право серед іншого, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Крім того, сам по собі факт надання дозволу на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення певних речей та документів, предметів і грошових коштів ще не вказують на те, що вилучені речі, предмети та документи відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України. Зазначене також обґрунтовується тим, що у випадку вилучення майна, яке, за переконанням органу досудового розслідування, містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення чи здобуте злочинним шляхом, тощо, він не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України про його арешт, довівши наявність обставин, визначених ст. 98, ч. 2 ст. 167, ст. 170 КПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З доводів скарги слідує, і зазначені обставини не спростовані, що орган досудового розслідування не звертався до слідчого судді з клопотанням в порядку ст. ст. 170-172 КПК України про арешт вилучено під час обшуку 03.02.2017 майна, а відтак останнє має режим тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Отже, за відсутності судового рішення про арешт майна в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України, воно вважається тимчасово вилученим та підлягає негайному поверненню володільцю, у зв`язку з чим скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 98, 100, 168, 169, 171, 173, 303, 305, 307, 309, 372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Зобов`язати слідчого в ОВС п`ятого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України, ОСОБА_5 , повернути ОСОБА_4 грошові кошти (купюри) номіналом 500 грн. у загальній кількості 321 шт., номіналом 200 грн. у загальній кількості 387 шт.; номіналом 100 грн. у загальній кількості 78 шт., номіналом 50 грн. у загальній кількості 1 шт. Всього грошових коштів на загальну суму 245 750 грн. та 2800 доларів США, вилучених у нього 23 лютого 2017 року в ході обшуку за адресою: м. Харків, пр. Московський, 199-Б, «літ. К-12», № 627-Б.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1