Єдиний унікальний номер 243/809//17
Провадження номер 1-кп/243/254/2017
В И Р О К
Іменем України
07 березня 2017 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0003277 від 21.12.2015 року по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська, громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , освіта вища, не одруженого, не працюючого, не судимого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
20 грудня 2015 року о 19 годині 40 хвилин водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним належним йому автомобілем ВАЗ-210700-20 реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по вул.. Леніна смт. Билбасівка Слов`янського району з боку м. Слов`янська в напрямку вул..Калініна смт. Билбасівка Слов`янського району. В районі автобусної зупинки «Селищна рада» на вул. Леніна смт. Билбасівка Слов`янського району, всупереч вимог п. 12.2 ПДР України «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги», п. 12.3 ПДР України «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», діючи необережно, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортній події, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, не забезпечив безпечний рух, не врахував дорожню обстановку, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не вжив заходів до зменшення швидкості або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, скоїв наїзд передньою центральною частиною кузову керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_4 , яка переходила проїзну частину вул. Леніна смт. Билбасівка Слов`янського району зліва направо по ходу руху автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_4 заподіяно закритий перелом зовнішнього мищелку правої великогомілкової кістки, які віднесені до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а допущені водієм ОСОБА_5 порушення вимог п. 12.2,12.3 ПДР України знаходились в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав частково, не заперечував, що при зазначених у вироку обставинах скоїв дане кримінальне правопорушення та суду пояснив, що 20.12.2015 року після 19 години керував належним йому автомобілем ВАЗ-2107 н.з. НОМЕР_2 та на вул.. Леніна смт. Билбасівка Слов`янського району в темну пору доби. Він рухався в районі автобусної зупинки «Селищна рада» зі швидкістю 60 км/год. В цей час на проїзній частині стояв маршрутний автобус із пасажирами. Під час наближення до автобусу за 20-25 м автобус почав рух та з вихлопної труби автобусу виходив густий дим, через який ОСОБА_7 був під час руху дезорієнтований, але швидкість не зменшував. Він побачив потерпілу за 2 м перед капотом автомобіля, але не зміг уникнути наїзду, наїзд стався передньою частиною автомобіля, від якого потерпіла вдарилася о лобове скло та впала на землю. Він зупинив автомобіль та намагався викликати швидку допомогу та поліцію. В місці ДТП існує дорожня розмітка та встановлений знак «Пішохідний перехід». Наїзд на потерпілу стався на його смузі руху біля пішохідного переходу в 2м. Вину визнає частково, оскільки не мав можливості уникнути ДТП та вважає, що винними також є водій маршрутного автобуса, який висаджував пасажирів не в спеціальному кармані, а на проїзній частині, а також винною є потерпіла, яка при перетинанні проїзної частини не подивилась вліво та вправо. Цивільний позов прокурора в інтересах лікарні визнає у повному обсязі, цивільний позов потерпілої не визнає повністю, оскільки вважає її винною в події ДТП.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що 20.12.2015 року біля 19:40 вона переходила проїзну частину вул. Леніна смт. Билбасівка Слов`янського району та в цей час на неї скоїв наїзд водій автомобіля ВАЗ-2107 ОСОБА_5 , внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження. Під час переходу проїзної частини вона рухалась біля дорожньої розмітки пішохідний перехід та дивилася ліворуч та праворуч, ніякого транспорту не було видно. Коли вона перебувала вже на зустрічній смузі раптово приблизно за 5 м вона побачила автомобіль обвинуваченого, який наближався до неї на великій швидкості, після наїзду вона втратила свідомість, прийшла у свідомість в кареті швидкої допомоги. Перед наїздом вона не чула звукового сигналу и звуку гальмування. Зі слів чоловіка вона знає, що водій ОСОБА_7 протягнув її на даху автомобіля біля 10 метрів до зупинки автомобіля. ДТП сталося на горизонтальній ділянці дороги на смузі руху ВАЗ-2106. Вона перебувала на стаціонарному лікуванні в КЛПЗ «Місцева клінічна лікарня м. Слов`янська» з 20 по 24.12.2015 року, потім до 04.03.2016 року, а на лікарняному знаходилась по серпень 2016 року. На лікування вона витратила 34931 грн., внаслідок дій обвинуваченого її завдано моральної шкоди, був порушений нормальний ритм її життя, вона тривалий час не могла пересуватися самостійно, а її потрібно навчати та оплачувати навчання дитині, тому оцінює моральну шкоду в 200000 грн.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що 20.12.2015 року біля 19-20 годин він привіз дружину ОСОБА_4 з сестрами на зупинку смт. Билбасівка, де вони проводжали родичів. Він сидів в автомобілі та раптово почув сильний удар, а потім побачив, як через автомобіль перелетіла його дружина. Він сам момент наїзду не бачив, оскільки автомобіль наближався у його позаду, гальмування він не чув. Ця ділянка дороги облаштована дорожніми знаками та розміткою про пішохідний перехід. Дорога була в нормальному стані без вибоїн та ям, опадів не було.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що 20.12.2015 року біля 19-20 години знаходилась біля зупинки автобуса сел. Билбасівка. Коли маршрутне таксі почало рух, то вона почула, як позаду неї відбувся сильний удар, від якого через автомобіль щось перелетіло. Автомобіль зупинився на відстані біля 20м та вона побачила, що був скоєний наїзд на ОСОБА_4 , яка перед ДТП була в нормальному стані. Місце ДТП облаштовано пішохідним переходом та відповідними знаками.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що 20.12.2015 року біля 19-20 години знаходилась біля зупинки автобуса сел. Билбасівка. Коли маршрутне таксі почало рух та від`їхало біля 3м, то вона почула, як позаду неї відбувся сильний удар, від якого через автомобіль щось перелетіло. Автомобіль зупинився на відстані біля 20м та вона побачила, що був скоєний наїзд на ОСОБА_4 , яка перед ДТП була в нормальному стані, не перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Місце ДТП облаштовано пішохідним переходом та відповідними знаками.

З протоколу огляду місця події та огляду транспорту від 20.12.2015 року вбачається, що місцем огляду є ділянка місцевості по вул.. Леніна смт. Билбасівка Слов`янського району, яка освітлена вуличним освітленням, ширина проїзної частини 8.1м, ДТП сталося в зоні дії дорожнього знаку «Пішохідний перехід» та відповідної дорожньої розмітки, автомобіль має технічні пошкодження у вигляді деформації переднього капоту, бамперу, номерного знаку, решітки радіатору, сліди гальмування відсутні, що підтверджує показання обвинуваченого та потерпілої про місце та спосіб вчинення злочину.

Відповідно до висновку експерта № 51 від 10.02.2016 року, виявлені у ОСОБА_4 закритий перелом зовнішнього мищелку правої великогомілкової кістки віднесені до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Відповідно до висновку експертизи технічного стану транспортного засобу № 2/19-14 від 24.01.2017 року, рульове управління, ходова частина, гальмівна система автомобіля ВАЗ 210700-20 держ.номер НОМЕР_2 безпосередньо перед подією ДТП знаходилися в працездатному стані і несправностей, які б могли сприяти втраті курсової стійкості оглядового автомобіля, не виявлені. Експертним оглядом, наявності непрацездатного стану вузлів та агрегатів оглядового автомобіля, які могли вплинути на його керованість безпосередньо перед подією ДТП, що настала, поза межами впливу водія на керованість, не встановлено.

Відповідно до висновку № 2/19-15 від 24.01.2017 року судової автотехнічної експертизи в даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-210700-20 держномер НОМЕР_2 ОСОБА_5 повинен був керуватися вимогами п. 12.4, п.12.9»б», п.12.2, п.12.3 ПДР України, тобто він повинен був вести транспортний засіб з такою швидкістю, щоб була можливість зупинити автомобіль у межах видимості елементів дороги, але не більше ніж 60 км/год., а з моменту об`єктивної видимості, з робочого місця водій автомобіля ВАЗ-210700-20, пішохода-жінку, що рухалася в напрямку смуги руху автомобіля ВАЗ 210700-20 держномер НОМЕР_2 , водій ОСОБА_5 зобов`язаний був застосувати гальмування.

З технічної точки зору, в даній дорожній ситуації, водій автомобіля ВАЗ-210700-20 ОСОБА_5 в умовах руху автомобіля зі швидкістю, яка відповідала видимості дороги, з робочого місця водія, при своєчасному застосуванні гальмування, мав технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній пригоді.

За 1-ю групою даних (покази водія ОСОБА_5 про швидкість його руху 60 км/год) з технічної точки зору, в умовах розглянутої ДТП дії водія автомобіля ВАЗ-210700-20 держномер НОМЕР_2 ОСОБА_5 відповідали вимогам п. 12.4, п. 12.9»б» ПДР України і не відповідали вимогам п. 12.2 та п. 12.3 ПДР України. Дії останнього, які не відповідали вимогам п. 12.2 та п. 12.3 ПДР України, знаходились у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

За 2-ю групою даних (покази свідка ОСОБА_8 про швидкість руху автомобіля під керуванням ОСОБА_5 75-80 км/год.) з технічної точки зору, в умовах розглянутої ДТП дії водія автомобіля ВАЗ-210700-20 держномер НОМЕР_2 ОСОБА_5 не відповідали вимогам п. 12.4, п. 12.9»б» ПДР України і не відповідали вимогам п. 12.2 та п. 12.3 ПДР України. Дії останнього, які не відповідали вимогам п. 12.2 та п. 12.3 ПДР України, знаходились у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вказані вище докази є достовірними, доповнюють один одного, перебувають між собою у взаємозв`язку, тобто подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що в події ДТП саме вина потерпілої ОСОБА_4 , яка перед перетинанням дороги не дивилася по сторонам та була неуважною, бо перебувала у стані алкогольного сп`яніння, суд до уваги не приймає, з досліджених медичних документів не вбачається, що потерпіла знаходилась у стані алкогольного сп`яніння, а водій ОСОБА_5 як володілець джерела підвищеної небезпеки мав дотримуватись ПДР України, його дії перебували у причинному зв`язку з подією ДТП та наслідками у виді завдання тілесних ушкоджень потерпілій.

Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року (із змінами та доповненнями), суди, вирішуючи питання про вид і розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у скоєнні злочину, зобов`язані дотримуватися загальних принципів призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, брати до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину, дані щодо винної особи та обставини справи, які обтяжують або пом`якшують покарання.

Відповідно до досудової доповіді від 14.02.2017 року про обвинуваченого, проведеної органом пробації, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_5 низький, ризик небезпеки для суспільства середній. Слов`янський МРВ з питань пробації вважає можливим перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства з урахуванням того, що обвинувачений раніше не судимий, має мотивацію до змін.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги досудову доповідь, конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (вчинений необережний злочин, віднесений до категорії невеликої тяжкості), сукупність усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, характер, ступінь його суспільної небезпеки, ступінь негативної майнової шкоди і наслідків, судом враховується та обставина, що потерпіла наполягала на суворому покаранні обвинуваченого, відомості про особу обвинуваченого (характеризується за місцем проживання посередньо, здоровий, працездатний, раніше не судимий), тому суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі з застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, додаткове покарання має важливе значення для запобігання вчинення нових злочинів засудженим.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_5 буде досягнуто при призначенні йому покарання у виді обмеження волі з випробуванням, оскільки вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів. З урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, вчинення кримінального правопорушення під час керування транспортним засобом, поведінки обвинуваченого та невжиття заходів протягом тривалого часу з моменту скоєння правопорушення щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди лікарській установі та потерпілій, суд вважає необхідним застосовувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Заявлений прокурором цивільний позов на суму 2147,36 грн. в інтересах держави за лікування потерпілої ОСОБА_4 обвинувачений визнав повністю, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно приписів ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Судом встановлено, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 були заподіяні тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_4 , яка в період з 20 по 24.12.2015 року перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КЛПЗ «Місцева клінічна лікарня м. Слов`янська», держава понесла витрати на лікування потерпілої у сумі 2147,36 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди обвинувачений ОСОБА_5 не визнав повністю.

Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 були завдані тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому зовнішнього мищелку правої великогомілкової кістки, внаслідок чого ОСОБА_4 з 20.12.2015 року тривалий час перебувала на лікуванні, під час лікування потерпілою були витрачені кошти на придбання медикаментів та імплантантів.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків законом віднесено витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У реальні збитки включається фактична оцінка тих матеріальних благ, які зазнала особа, а також ті додаткові витрати, яких зазнала чи повинна (може) зазнати особа для поновлення свого цивільного права для повернення до первісного стану.

Ст.ст. 1166, 1167 ЦК України передбачають, що майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її спричинила. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Ст. 1192 ЦК України передбачає способи відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілого, де, враховуючи обставини справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка спричинила шкоду, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_4 понесла витрати, пов`язані з придбанням лікарських препаратів. Нею заявлені вимоги про відшкодування суми 34931 грн. 40 коп.

Суд розглядає цивільний позов потерпілої відповідно до приписів ст..ст.10,11,60 ЦПК України, тобто на підставі наданих сторонами доказів з урахуванням принципу диспозитивності та змагальності, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається у позові або запереченнях проти позову.

Суд розглядає цивільний позов з урахуванням правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 26.10.2016 року по справі №6-954цс16 (яке згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим), відповідно до якої право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди.

Дослідивши надані суду докази на підтвердження завданої матеріальної шкоди, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню у сумі 4885,60 грн., оскільки цей розмір матеріальних збитків об`єктивно підтверджений наданими суду фіскальними чеками та належними письмовими доказами. Суд не приймає до уваги зазначені у фіскальних чеках від 27.12.2015 року та 21.12.2015 року витрати на придбання дезінфікуючих засобів та шампуню для волосся, оскільки ці витрати не пов`язані з лікуванням потерпілої.

Також на підтвердження понесених витрат на лікування потерпілою надані товарні чеки ФОП ОСОБА_11 від 28.12.2015 року про вартість кісної крихта, пластини та винта блокуючого загальною вартістю 30000,00 грн.

Вказані товарні чеки суд приймає до уваги в якості належних та допустимих доказів завдання потерпілій матеріальних збитків, оскільки ці товарні чеки містять відомості про те, що вони оплачені, а надані потерпілою медичні документи свідчать про те, що вказані медичні імплантанти були використані під час лікування потерпілої ОСОБА_4 . Тому в цій частині позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди задоволенню підлягають.

Що стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

З урахуванням обставин справи, характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань ОСОБА_4 , погіршення здібностей потерпілої до самостійного пересування, ступеня вини ОСОБА_5 , а також з урахуванням вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 завдано моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. В решті позову про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

ОСОБА_4 заявлені вимоги про стягнення з ОСОБА_5 на її користь 400 грн. за надання правової допомоги, що підтверджено квитанцією адвоката ОСОБА_12 від 10.02.2017 року.

Заявлена ОСОБА_4 вимога про стягнення з відповідача 400 грн. за надання правової допомоги, сплаченої за квитанцією б/н від 10.02.2017 року не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до пункту 47 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (з відповідними доповненнями): «право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).
Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати наступне, розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».
Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.
Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено у пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені».
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).
Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати(прожиткового мінімуму для працездатних осіб) у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Адвокат ОСОБА_12 не приймав участі у судових засіданнях, доказів обґрунтування витрат саме у цьому розмірі за надання правової допомоги поза судовим засіданням суду не надано

Судові витрати за проведення судових експертиз слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази по справі слід залишити у власника.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання за цією статтею Кримінального Закону у виді двох років обмеження волі, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням протягом одного року шести місяців, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави задовольнити, стягнувши з ОСОБА_5 на користь КЛПЗ «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська» 2147,36 грн. із зарахуванням на р/р 9258 в ГУ ДКСУ в Донецькій області, МФО 834016.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в відшкодування моральної шкоди 5000 грн., в відшкодування матеріальної шкоди 34885,60 грн., а всього 39885 (тридцять дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят п`ять грн..) грн. 60 коп. В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу 879,60 грн., а також за проведення автотехнічної експертизи 879,60 грн.

Речові докази автомобіль ВАЗ-210700-20 р.н. НОМЕР_2 залишити у власника ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1