Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/491/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" квітня 2017 р. Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,.
представника установи виконання
покарань ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин в режимі відеоконференцзв`язку між Гусятинським районним судом Тернопільської області та Державною установою «Копичинська виправна колонія № 112» справу про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за клопотанням засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого до засудження не працюючого, раніше судимого:
27.03.2013 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ст.ст. 187 ч.2, 186 ч.1, 70 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленим іспитовим строком терміном на 2 роки 6 місяців.
Засудженого по даній справі: 10.01.2014 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ст. 185ч.2 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.03.2013 року і за сукупністю вироків винесено остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 11.02.2016 року зараховано в строк відбування покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.01.2014 року строк попереднього ув`язнення з 10.01.2014 року по 13.02.2014 року, згідно ст. 72 ч.5 КК України, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, -
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на невідбутий строк покарання.
В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та пояснив, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Представник установи виконання покарань ОСОБА_4 вважає клопотання засудженого необґрунтованим, оскільки останній стає на шлях виправлення, проте не довів своє виправлення.
Прокурор ОСОБА_3 вважав, що клопотання засудженого підлягає до задоволення, оскільки останній довів своє виправлення.
Суд, заслухавши пояснення засудженого, представника установи виконання покарань, думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, прийшов до наступного.
Відповідно до висновку, викладеному в характеристиці, який відповідає матеріалам дослідженої в судовому засіданні особової справи засудженого, ОСОБА_5 відбуває покарання з 10.01.2014 року.
Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі з 14.01.2014 року. За час утримання в слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень вимог режиму утримання не допускав, заохочень та стягнень не мав.
Міру призначеного судом покарання у Копичинській виправній колонії (№112) відбуває з 05.10.2014 року. Працевлаштований на дільниці соціальної реабілітації різноробочим.
За період відбування покарання у Копичинській виправній колонії (№112) допустив 2 (два) порушення установленого порядку відбування покарання, за які були накладені дисциплінарні стягнення. Стягнення достроково зняті у встановленому законом порядку. На даний час характеризується посередньо.
У взаємовідносинах із іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом колонії.
Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.
Виконує роботи по самообслуговуванні, має достатній рівень необхідних навичок.
До виконання робіт по благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Адміністрацією колонії 5 (п`ять) разів заохочувався.
Приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження».
Соціально-корисні зв`язки з рідними та близькими підтримуєш шляхом листування, особистих побачень та телефонних розмов, отримує від них посилки та передачі.
Вину у скоєному злочині визнав повністю. Позову на виконанні за виконавчими листами не має.
09.12.2016 року на засіданні постійно-діючої комісії Копичинської виправної колонії (№112) засудженого ОСОБА_5 , за вживання спиртних напоїв на дільниці соціальної реабілітації, було переведено для подальшого відбування покарання з дільниці соціальної реабілітації колонії середнього рівня безпеки до дільниці ресоціалізації цієї ж колонії (протокол №32 від 09.12.2016 року).
07.04.2017року на засіданні постійно-діючої комісії Копичинської виправної колонії (№112) засудженому було задоволено у застосуванні ст.ст. 100, 101 КВК України, та переведено для подальшого відбування покарання з дільниці ресоціалізації колонії середнього рівня безпеки до дільниці соціальної реабілітації цієї ж колонії, (протокол № 9 від 07.04.2017 року).
Заохочувальній нормі закону щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, у відповідності до ст. 81 КК України, підлягав після фактичного відбуття 2/3 частини призначеного судом строку покарання - 07.12.2016 року. Постійно - діючою комісією Копичинської виправної колонії (№112) (протокол №35 від 30.12.2016 року) засудженому було відмовлено в застосуванні даної заохочувальної норми закону, як такому, що не довів своє виправлення
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, яке може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і саме цей фактор є головною підставою для умовно-дострокового звільнення особи.
З огляду на роз`яснення, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Крім того, розглядаючи питання про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, суди повинні враховувати поведінку засудженого під час всього строку відбування покарання, а також приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи.
Заслухавши засудженого, представника адміністрації колонії, думку прокурора, суд вважає, що ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою, чесним ставленням до праці довів своє виправлення, а тому його слід умовно-достроково звільнити від відбування покарання.
На підставі викладеного клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання підлягає до задоволення.
На підставі наведеного та керуючись ст. 537,539 КПК України, ст.81 КК України, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, -
Клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, задовольнити.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк покарання, який становить 1 (один) рік 1 (один) місяць 17 (сімнадцять) днів.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, засуджений вправі подати апеляції до апеляційного суду Тернопільської області.
Суддя: підпис
З оригіналом вірно
Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1