ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/5047/15-к
Провадження № 1-кп/636/46/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
1 серпня 2017 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

захисників адвокатів Кузнецова, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

представників потерпілої ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0001161, внесеного 03 вересня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Полково-Микитівка, Богодухівського району, Харківської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого на посаді заступника директора ТОВ «Граківські комбікорма», раніше не засудженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -
в с т а н о в и в:
02 вересня 2015 року приблизно о 15.30 год. ОСОБА_8 , перебуваючи у коридорі адміністративного приміщення ТОВ «Граківські Комбікорми», розташованого за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт. Чкаловське, вул. Польова, № 2, в ході конфлікту з ОСОБА_9 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, з метою спричинення останній тілесних ушкоджень, реалізуючи свій злочинний намір, знаходячись позаду ОСОБА_9 обхватив її правою рукою за шию, в результаті чого ОСОБА_9 , намагаючись звільнитися нахилилася уперед, а в цей час ОСОБА_8 наніс їй три удари кулаком лівої руки по голові. Коли ОСОБА_9 вдалось звільнитись та відійти від ОСОБА_8 , вона повернулась до нього обличчям, після чого ОСОБА_8 один раз вдарив кулаком лівої руки в область обличчя з правої сторони, після чого один раз кулаком правої руки вдарив в обличчя, а саме в область носу з лівої сторони. Після чого конфлікт було вичерпано. В результаті вказаних дій ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 902-А/15 від 07.10.2015р. за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень, кваліфікується за критерієм тривалості розладу здоров`я як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (більш ніж 6 днів, але не менше 21 дня), тілесне ушкодження у вигляді підвивиху першого шийного хребця, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 902-А/15 від 07.10.2015 року за ступенем тяжкості тілесне ушкодження, кваліфікується за критерієм тривалості розладу здоров`я як середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я (більш ніж 21 день).

Вказані дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, як умисне спричинення середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав, пояснивши суду, що він не причиняв тілесні ушкодження потерпілій, а лише відштовхнув від себе, а тілесні ушкодження вона отримала в результаті ДТП, яке було раніше.

Потерпіла ОСОБА_9 не заперечувала проти обставин звинувачення та пояснила суду, що дійсно 02.09.2015р. вона знаходилась в адміністративній будівлі ТОВ «Граківські Комбікорми» і приблизно о 15.30 год. ОСОБА_8 почав її ображати, вимагав документи, які в неї знаходились. Після отримання відмови, ОСОБА_8 правою рукою обхватив її за шию та почав душити, при цьому наніс три удари кулаком лівої руки по голові. При цьому очевидці даної події ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , намагались вгамувати ОСОБА_8 та запобігти спричиненню потерпілій інших ушкоджень, але в цей час ОСОБА_8 вдарив кулаком лівої руки в область її обличчя, після чого кулаком правої руки один раз вдарив її в область носу. Після цих подій до них підійшов ОСОБА_17 та зупинив вчинення ОСОБА_8 дій щодо неї. Також потерпіла зазначила, що протягом розгляду даної справи судом, ОСОБА_8 жодного разу не спробував налагодити стосунки та вибачитись за скоєне, а навпаки, використовуючи мобільний телефон демонстративно фотографує її, записує розмови з адвокатом у коридорі, чим всіляко намагається спровокувати конфлікт.

Представники потерпілої ОСОБА_9 адвокати ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підтримали заявлений позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди, вважаючи що нанесені тілесні ушкодження спричинені обвинуваченим завдали потерпілій значних збитків під час лікування та моральну шкоду, бо тривалий час вона відчувала біль, був порушений звичайний ритм її життя.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини в спричиненні умисного тілесного ушкодження ОСОБА_9 , небезпечного для життя в момент заподіяння, вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, підтверджується показами свідків, допитаних в ході судового розгляду, та дослідженими в судовому засіданні сукупністю доказів, досліджених та перевірених в ході судового розгляду:

- свідченнями свідка ОСОБА_18 , яка пояснила суду, що на момент події вона працювала економістом ТОВ «Граківські комбікорми» і 02.09.2015р. приблизно в 15.20 год., знаходячись у своєму службовому кабінеті адміністративної будівлі стала очевидцем події, як ОСОБА_8 , намагаючись забрати документи у ОСОБА_9 , схопив її за одяг з метою зупинити, в цей час, виражаючись в адресу потерпілої нецензурною лайкою, почав силою забирати у неї документи, в результаті чого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перемістились в коридор приміщення, де між ними продовжувався конфлікт. Почувши гучні крики про допомогу, які надходили від ОСОБА_9 з коридору, вона одразу вибігла в коридор, разом з нею вибігли ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , і побачили в коридорі боротьбу між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , і ОСОБА_21 здійснив спробу відтягти ОСОБА_8 від ОСОБА_9 та зупинити побиття потерпілої;

- свідченнями свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які у судовому засіданні підтвердили покази ОСОБА_18 , потерпілої ОСОБА_9 . Зокрема свідок ОСОБА_22 доповнив, що в час коли ОСОБА_24 намагався запобігти побиттю ОСОБА_8 . ОСОБА_9 , той наносив удари рукою по голові потерпілій, знаходячись ззаду неї, в цей час правою рукою душив потерпілу за горло, а свідок ОСОБА_24 доповнив, що потерпіла після цих подій була значно перелякана, на її обличчі та шиї були сліди почервоніння шкіри;

- свідченнями свідка ОСОБА_17 , працюючого на момент події в ТОВ «Граківські комбікорми», що 02.09.2015р. приблизно в 15.20 год. знаходячись у своєму службовому кабінеті адміністративної будівлі даного підприємства, почув крики в коридорі, і коли вийшов з кабінету побачив як ОСОБА_8 знаходиться позаду ОСОБА_9 , тримає її рукою за шию та наносить удари в область голови, а ОСОБА_24 намагається зупинити ОСОБА_8 , відтягуючи його від потерпілої, на що він зробив ОСОБА_8 зауваження і той закінчив протиправні дії;

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінальне правопорушення від 02.09.2015р., в якому потерпіла ОСОБА_9 просила прийняти міри до ОСОБА_8 , який завдав їй тілесні ушкодження 02.09.2015р. о 15.30 год. у адміністративній будівлі ТОВ «Граківські комбікорма», що знаходиться у с. Чкаловське, вул. Польова, № 1 (а.к.п. 7);

- консультативним висновком лікаря КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» № 10/13415 від 02.09.2015р., згідно якого у ОСОБА_9 встановлений діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканей потиличної області голови та обличчя зліва, підвивих С1 вправо, синдром вертебро-базилярної недостатності (а.к.п. 39);

- довідкою КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги» № 16/82 від 11.09.2015р., відповідно до якої ОСОБА_9 перебувала на стаціонарному лікуванні у 1-му нейрохірургічному відділенні з 04.09.2015р. з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, підвивих С1 вправо, міозит м`язів шиї, ликворно-гіпертензіоний, вестибуло-атактичний, астено-невротичний синдроми, забій м`яких тканей голови, алкотест 0 %о (а.к.п. 14);

- випискою з медичної картки стаціонарного хворого 1-го н/х відділення КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги» № 25450, відповідно до якої ОСОБА_9 перебувала на стаціонарному лікуванні з 04.09.2015р. по 18.09.2015р. з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, підвивих С1 вправо, міозит м`язів шиї, ликворно-гіпертензіоний, вестибулоатактичний, астеноневротичний синдроми, забій м`яких тканей потиличної області (а.с. 36);

- листком непрацездатності серії АГР № 290070, згідно якого ОСОБА_9 перебувала на стаціонарному лікуванні з 04.09.2015р. по 18.09.2015р. (а.к.п. 38);

- листком непрацездатності серії АГЦ № 436396, згідно якого ОСОБА_9 перебувала на амбулаторному лікуванні з 19.09.2015р. по 02.10.2015р. (а.к.п. 37);

- висновком експерта № 902-А/15 від 07.10.2015р., згідно якого у зв`язку з подією, можливо 02.09.2015р., у ОСОБА_9 мали місце ушкодження: закрита черепно-мозкова травма с клінічними проявами струсу головного мозку, ликворно-гіпертензіоного, вестибуло-атактичного, антено-невротичного синдромів, підвивих першого шийного хребта вправо, які виникли від впливу тупого твердого предмету, та могли виникнути при обставинах викладених потерпілою, та відносяться до: закрита черепно-мозкова травма до легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я; підвивих першого шийного хребта до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які потягли за собою тривалий розлад здоров`я (а.к.п.64, 65);

- протоколом одночасного допиту осіб від 07.10.2015р. проведеного за участю свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_22 та ОСОБА_18 , в ході якого свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_22 підтвердили, що вони бачили як ОСОБА_8 наносив ОСОБА_9 тілесні ушкодження та показали механізм їх нанесення, а свідок ОСОБА_18 вийшла на крики і ОСОБА_8 вже припинив нанесення ушкоджень (а.к.п. 92-95);

- протоколами проведення слідчого експерименту від 09.10.2015р. та фотознімками до нього, проведених зі свідками ОСОБА_24 та ОСОБА_22 , в ході яких свідки повідомили та показали про механізм нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_9 (а.к.п. 101-110);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.10.2015р. та фотознімками до нього, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_9 , в ході якого потерпіла підтвердила та додатково повідомила про обставини нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_8 і показала механізм їх нанесення (а.к.п. 111-116);

- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 1002-А/15 від 20.10.2015р., згідно якого у зв`язку з подією, можливо 02.09.2015р., у ОСОБА_9 мали місце ушкодження: закрита черепно-мозкова травма с клінічними проявами струсу головного мозку, ликворно-гіпертензіоного, вестибуло-атактичного, антено-невротичного синдромів, підвивих першого шийного хребта вправо, які виникли від впливу тупого твердого предмету, та могли виникнути при обставинах, на яку вказує потерпіла ОСОБА_9 та свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_22 в ході проведення слідчих експериментів, та відносяться до: закрита черепно-мозкова травма до легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я; підвивих першого шийного хребта до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які потягли за собою тривалий розлад здоров`я (а.к.п. 123, 124);

- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 347-КЕ/2016 від 12.12.2016р., згідно якого за даними медичної документації (медичної карти № 25450 стаціонарного хворого нейрохірургічного відділення ХМКЛШНМД, рентгенологічного архіву), у ОСОБА_9 мали місце наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку з легкими клінічними проявами, синцями на обличчі та забоєм м`яких тканин потиличної частини; травма шиї у вигляді закритого підвивиху 1-го шийного хребця (СІ) вправо з помірною неврологічною симптоматикою і больовим синдромом. Ці ушкодження утворилися від дій тупих предметів, що не відобразили в даних ушкодженнях своїх індивідуальних особливостей: закрита черепно-мозкова травма - від удару (ударів) з прикладанням сил в обличчя та волосисту частину голови; підвивих 1-го шийного хребця - від непрямої дії предметів за механізмом удару-стиснення, з прикладанням сили поза зони формування ушкодження (в ділянку голови), що супроводжувалося ротацією у верхньо-шийному відділу хребта. За ступенем тяжкості закрита черепно-мозкова травма із синцями та забоєм м`яких тканин голови відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (згідно до п. 2.3.2. «б» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених приказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6); травма шиї, враховуючи відсутність небезпеки для життя та її звичайний клінічний перебіг, - до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я (згідно до п. 2.2.1. «а», «в» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених приказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6). Враховуючи час звернення ОСОБА_9 за медичною допомогою та клінічні прояви всіх тілесних ушкоджень, які зафіксовані в медичній документації, всі вони могли утворитися незадовго до первинного лікарського обстеження потерпілої фахівцями ХМКЛШНМД, яке було проведено 02.09.2015р. (з консультативного висновку № 10/13415), можливо, що і за тих обставин, на які посилалася ОСОБА_9 в судовому засіданні. Згідно даним медичної карти № 9966 стаціонарного хворого нейрохірургічного відділення ХМКЛШНМД, ОСОБА_9 ще до відомих подій, а саме 08.04.2015р., була госпіталізована в стаціонар, де перебувала на обстеженні та лікуванні із заключним клінічним діагнозом «забій м`яких тканин потиличної ділянки». На час госпіталізації надавала скарги на головний біль, запаморочення, шум у вухах, зниження пам`яті, втомленість. До цього, 29.03.2015р., після дорожньо-транспортної пригоди, вона зверталася за медичною допомогою до кабінету політравми приймального відділення лікарні. Було проведено клінічне та рентгенологічне обстеження: будь-якої травматичної патології не було виявлено. Тобто, при первинному огляді ОСОБА_9 , який був проведений 29.03.2015р. та при подальшій госпіталізації в стаціонар 08.04.2015р. в неї не було зафіксовано будь-яких клінічних прояв, характерних для травми шиї. До того ж при дослідженні наданих на експертизу рентгенограм шийного відділу хребта (сегмент С1-С2, № 14521 від 29.03.2015р.) будь-яких травматичних змін, включаючи ротаційний підвивих 1-го шийного хребця, не встановлено. Таким чином, об`єктивних даних, які б вказували на те, що в березні 2015 року ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження, наслідки яких могли проявити себе після подій 02.09.2015р., не існує.

Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку зазвичай, може утворитися і при падінні людини на площину та співударом головою о тверду поверхню, однак надані матеріали не містять даних щодо саме цього способу спричинення черепно-мозкової травми у ОСОБА_9 .

Вірогідність утворення підвивиху 1-го шийного хребця внаслідок падіння людини на площину в цілому виключити не можливо, вразі сформування необхідних до даного виду травми умов. Надані матеріали не містять даних щодо удару твердим предметом в шию ОСОБА_9 . Анатомо-фізіологічні особливості та щільність зв`язкового апарату верхньо-шийного відділу хребта у дорослої людини виключають вірогідність утворення підвивиху С1 при вільному русі людини або при «неправильному» розташуванні тіла під час сну (останнє притаманне лише для дітям раннього віку).

До утворення підвивиху 1-го шийного хребця вправо може сприяти травматична дія із прикладанням сили переважно в ліву бічну поверхню голови, або дія інерційних сил, яка сприяє різкому нахилу (зміщенню) голови вправо. Під час спричинення підвивиху С1 в умовах захвата та фіксації шиї ОСОБА_9 руками нападника, як наполягає потерпіла при відтворенні обставин подій, коли на активні дії нападника вона, чинячи опір, безумовно могла реагувати захисними рухами, що, на думку комісії, ускладнює або унеможливлює встановлення переважного вектора сили.

Існуючі в медичній документації клінічні синдроми (на які є посилання у висновку судово-медичної експертизи № 902-А/15 від 07.10.2015р.), що були встановлені у ОСОБА_9 після її обстеження в нейрохірургічному відділенні ХМКЛШНМД - «лікворно-гіпертензійний, вестібуло-атактичний, астено-невротичний», мають досить специфічні прояви та притаманні саме для найлегшої форми закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку. У експертній комісії не має підстав стверджувати, що вище зазначені синдроми є проявами захворювань, які мали місце у ОСОБА_9 до відомих подій: дані з медичної карти амбулаторного хворого за період спостереження ОСОБА_9 (з 2009) не містять відомостей щодо існування в неї будь-яких хронічних захворювань до подій 02.09.2015р.

Тривалість розладу здоров`я у ОСОБА_9 була викликана характером тілесних ушкоджень, часом їх звичайного клінічного перебігу. Так, при рентгенологічному обстеженні шийного відділу хребта у ОСОБА_9 були виявлені ознаки хронічного патологічного процесу (остеохондрозу), що локалізуються в нижньо-шийному відділу (С5-С6), які є досить характерними для цієї анатомічної локалізації і вікової групі, та вони не могли сприяти формуванню травми шиї у потерпілої.

Медична допомога та обстеження в кінці березня 2015р. були надані ОСОБА_9 в повному обсязі, та відповідно до встановленого у неї діагнозу - «забій м`яких тканин потиличної ділянки», який не потребує спеціального лікування в стаціонарі. Клінічні прояви забою м`яких тканин, звичайно, зникають у термін, що не перевищує 4-6 діб. ОСОБА_9 була оглянута фахівцями, проведена низка необхідних додаткових обстежень: наявність черепно-мозкової травми була виключена. Підстав вважати, що відмова ОСОБА_9 від госпіталізації 29.03.2015р., була причиною її недостатнього обстеження та лікування, у комісії немає.

Клінічні прояви травм у ОСОБА_9 могли суттєво не проявлятися після травматичних впливів, що, очевидно, і було причиною її первинної відмови від госпіталізації, яка була здійснена лише 04.09.2015р.. Але ж це не могло суттєво вплинути на клінічний перебіг даних тілесних ушкоджень, до того ж будь-яких ускладнень травм у потерпілої в подальшому не зафіксовано.

Перевага клінічних симптомів черепно-мозкової травми у ОСОБА_9 після подій з`явилася причиною її госпіталізації та подальшого лікування саме в стаціонарі нейрохірургічного профілю, де їй надавалася медична допомога, об`єм якої відповідав вимогам діючих протоколів надання медичної допомоги хворим з черепно-мозковою травмою. В той же час не зважаючи на те, що з 04.09.2015р. травма шиї у ОСОБА_9 , вже проявлялася болем відповідної, локалізації, який посилювався при рухах головою, з характерною іррадіацією в ліву лопатку (або міжлопаткову ділянку), ригідністю (напруженням) м`язів шиї та парестезією (порушення чутливості) обох кистей, її лікування, на думку комісії, в нейрохірургічному відділенні було забезпечено не повному об`ємі та обмежувалося лише застосуванням знеболювальних препаратів. Це, безумовно, могло негативно сказатися на її стані під час виписки з стаціонару та тривалості подальшого після травматичного періоду. Неврологічні симптоми у ОСОБА_9 у зв`язку із травмою шиї не прогресували, що надало підстав продовжити після виписки із стаціонару амбулаторне лікування у лікаря-вертебролога (травматолога), яким було рекомендовано продовжити іммобілізацію шиї комірцем ОСОБА_25 до 10.10.2015р., що було обумовлено клінічними проявами травми на той період.

На час даної судово-медичної експертизи був проведений консультативний огляд ОСОБА_9 , при якому були виявлені наслідки травми шиї (02.09.2015р.) у вигляді незначного обмеження активних рухів в шийному відділу хребта з помірним больовим синдромом, що, без сумнівів, може бути слідством недостатнього лікування цієї травми, як було вказано вище, або ж недотриманням потерпілою рекомендацій і вимог лікаря-травматолога в період амбулаторного лікування.

Вище зазначене не дозволяє приймати до уваги ці наслідки, а також загальний термін лікування ОСОБА_9 , як основний кваліфікуючий критерій ступеню тяжкості травми шиї, та в цьому експерта комісія керувалася звичайним термінами клінічного перебігу неускладненого підвивиху С1 та реабілітації цього ушкодження.

Згідно даним спеціальної медичної літератури, підвивих атланту С1 є досить поширеною травмою шийного відділу хребта, що обумовлено анатомічними особливостями верхньо-шийного відділу хребта та шийно-потиличної ділянки, а саме наявністю складного зв`язкового апарату, площиною та конгруентністю суглобових поверхонь між 1-м та 2-м шийними хребцями, капсулою, що вкриває ці суглоби, що в цілому забезпечує можливість до поворотів голови (ротації) і її нахилів в сторони у звичній для людини амплітуді. В той же час, це обумовлює вразливість цієї ділянки шиї до деяких механічних навантажень, які призводять до утворення вивихів або підвивихів шийних хребців. Симптоми при таких підвивихах можуть бути виражені як сильно, так і бути ледь помітними, що залежить від індивідуальних особливостей (больового порогу) та приєднання можливих ускладнень травми (стискання артерії, спинного мозку).

Слід зазначити, що взаємне зміщення суглобових поверхонь при даній травмі призводе до розтягнення та перерозтягнення зв`язок, що супроводжується їх мікророзривами, які й обумовлюють відносно довгий період лікування і реабілітації: за даними медичної літератури він складає термін в межах 4 тижнів, що залежить від тяжкості травми та можливих ускладнень, в окремих випадках - до 90 днів, в залежності особливостей конкретного клінічного випадку.

При огляді ОСОБА_9 лікарем швидкої допомоги 02.09.2015р. було діагностовано «ЗЧМТ. Стус головного мозку. Підшкірна гематома в області правої та лівої щоки» (копія карти виїзду № 3173). Але ж цей діагноз був попереднім, таким що ґрунтувався лише на скаргах, що переважали на той час, даних недостатньо поглибленого огляду та опитування потерпілої. Такий діагноз не є заключним та передбачає обов`язкову госпіталізацію в лікувальний заклад з оглядом більш досвідчених фахівців, проведення клініко-лабораторних досліджень та застосування додаткових інструментальних методів обстеження.

Так згідно даним консультативного висновку лікаря-спеціаліста №10/13415 з ХМКЛШНМД, у ОСОБА_9 , після її клінічних оглядів лікарями-фахівцями відділення політравми 02.09.2015р. та проведення додаткових рентгенологічних досліджень, була діагностовано «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин потиличної області, обличчя зліва, підвивих С1 вправо; синдром вертебро-базилярної недостатності» Від за планової госпіталізації відмовилася.

Таким чином, об`єктивних підстав вважати, що тілесні ушкодження у ОСОБА_26 могли утворитися 02.09.2015р., а саме: в період після від`їзду карети швидкої медичної допомоги до її звернення до міської клінічної лікарні № 4, у комісії експертів немає. (т. 2 а.с. 2-7).

Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Аналіз приведених доказів свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Дослідивши, зіставивши та проаналізувавши вивчені у справі докази, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого та невизнання ним вини суд розцінює як спосіб захисту, однак аналіз і дослідження доказів у всій сукупності дозволяють суду зробити обґрунтований висновок про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, доведена повністю.

Суд не вбачає підстав для визнання недопустимими доказів, а саме: протоколу про проведення слідчого експерименту від 09.10.2015 р. за участю свідка ОСОБА_24 ; протоколу про проведення слідчого експерименту від 09.10.2015 р. за участю свідка ОСОБА_22 , протоколу про проведення слідчого експерименту від 09.10.2015 р. за участю потерпілої ОСОБА_9 , так як в ході слідчих експериментів потерпіла підтвердила та додатково повідомила про обставини нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_8 і показала механізм їх нанесення, її показання є послідовними та такими, що не суперечать обставинам справи, свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_22 підтвердили та додатково в судовому засіданні уточнили механізм нанесення тілесних ушкоджень, а також висновків додаткової судово-медичної експертизи № 1002-А/15 від 20.10.2015р., та комісійної судово-медичної експертизи № 347-КЕ/2016 від 14.12.2016 р., оскільки відсутні підстави для визнання протоколів про проведення слідчого експерименту недопустимими доказами, при цьому сторонами у справі факт проведення слідчих експериментів не заперечується.

До того ж, очевидці події не вказують на інших осіб, які могли би бути причетними до нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, а підстав для обмовлення обвинуваченого потерпілою та свідками судом не встановлено.

Доказ захисту копії з журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Чугуївського ВП ГУНП у Харківський області за суд не приймає як допустимий доказ, оскільки вказані в ньому дані щодо перебування в приміщенні Чугуївського ВП ГУНП у Харківський області 09.10.2015 р., ОСОБА_27 та ОСОБА_28 спростовуються даними, що містяться в протоколах про проведення слідчого експерименту від 09.10.2015 р. за участю свідків ОСОБА_24 ; ОСОБА_22 , та за участю потерпілої ОСОБА_9 та фотознімками до нього.

Також посилання захисту та обвинуваченого нате, що потерпіла отримала вказані тілесні пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди спростовуються висновками судово-медичних експертиз, показами свідків допитаних в судовому засіданні та встановленими обставинами в ході судового розгляду справи.

Таким чином, аналіз усіх досліджених в суді доказів дозволяє дійти висновку про те, що вказані докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для постановлення обвинувального вироку.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд, у відповідності до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, даних про особу обвинуваченого та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Суд також приймає до уваги те, що відповідно до ст. ст. 3 та 27 Конституції України людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Обвинувачений ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога і психіатра за місцем реєстрації не перебуває, за місцем реєстрації та минулої роботи характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності не притягувався, одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має.

Обставин, які б обтяжували або пом`якшували покарання обвинуваченому ОСОБА_8 в ході розгляду справи не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Зважаючи характер і локалізацію тілесних ушкоджень, враховуючи також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та суспільну небезпечність скоєного, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих обставин, характеристику обвинуваченого та позицію потерпілої, суд при обранні міри покарання, приходить до висновку та вважає за можливе у даному випадку призначити ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі, застосувавши до нього ст. 75 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог.

За приписами ст. ст.10, 60 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи обставини злочину, суд вважає, що відшкодовувати майнові збитки та моральну шкоду потерпілій повинен обвинувачений ОСОБА_8 , оскільки ця шкода заподіяна потерпілій його злочинними діями за наявності його вини.

Матеріальна шкода в сумі 4944,24 грн. підтверджується наданими чеками та підлягає повному задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, який є злочином середньої тяжкості, глибину душевних страждань потерпілого, вину обвинуваченого, вимоги розумності і справедливості, та вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого моральну шкоду в сумі 20000 грн.

Речових доказів та судових витрат по справі не має.

В ході досудового слідства відносно обвинуваченого ОСОБА_8 обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строк якого закінчився та враховуючи його належну поведінку, який являвся на всі судові засідання, суд рахує, що не має підстав для обрання йому запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з засудженого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 4944 (чотири тисячі дев`ятсот сорок чотири) грн. 24 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 20000 (двадцять тисяч) грн.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілим, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя