Справа № 140/2436/14-к
Провадження №11-кп/772/912/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі :
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретарів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянув «06» грудня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000272 від 18.05.2014 року відносно:
ОСОБА_7 ,
народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Глинянець Немирівського
району Вінницьької області, в силу
ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_8
потерпілої: ОСОБА_9
представника потерпілої: ОСОБА_10
обвинуваченого: ОСОБА_7
за апеляційною скаргою із доповненнями прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 ; апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_10 в інтересах потерпілої ОСОБА_9 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від «02» червня 2015 року, -
В С Т А Н О В И В :
Вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 02 червня 2015 року ОСОБА_7 визнаний винуватим за ст. 124 КК України і йому призначено покарання у виді 2 років обмеження волі.
Частково задоволено цивільний позов, стягнуто з ОСОБА_7 на користь Медведської 23203 грн. майнової шкоди та 30000 грн. моральної шкоди та 5000 грн. за надання правової допомоги. В решті позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_7 1 573 грн. 74 коп. за проведення експертиз, на користь держави.
Вирішено питання з речовими доказами.
Згідно вироку суду, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 скоїв умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони. Так 20.04.2014 року в приміщенні кафе с. Кудлаї Немирівського району Вінницької області між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_9 і її співмешканцем, виник конфлікт, який перейшов в бійку. Однак, конфліктна ситуація залишилася невирішеною.
В травні 2014 року потерпіла ОСОБА_9 зателефонувала до своїх друзів у м. Вінницю до ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 із проханням приїхати до неї: с. Кудлаї Немирівського району, Вінницької області для вирішення конфліктної ситуації із ОСОБА_7
17 травня 2014 року, в період часу з 20-00 до 21-00 год. потерпіла ОСОБА_9 спільно із друзями ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 автомобілем «Daewoo Lanoz» приїхали до домогосподарства обвинуваченого ОСОБА_7 в АДРЕСА_1 . Де в дворі, на грунті раніше виниклих неприязних відносин, вчинила сварку із сім`єю ОСОБА_7 нанесла останньому удар рукою в обличчя та удар рукою ОСОБА_17 , прийомному сину обвинуваченого, в результаті чого від завданого удару спричинила йому тілесні ушкодження у вигляді синця в тімяно-скроневій ділянці голови зліва, які в свою чергу, згідно висновку судово-медичної експертизи № 89 від 20.05.2014 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасний розлад здоровя. При цьому потерпіла ОСОБА_9 та її друзі висловлювали в бік обвинуваченого, членів його сімї, синів та дружини погрози щодо фізичної розправи.
Обвинувачений ОСОБА_7 В розуміючи, що перед ним знаходяться особи фізично здорові, які значно переважають його за фізичними даними, захищаючись від спричинення йому тілесних ушкоджень, та тілесних ушкоджень більш тяжкого ступеню тяжкості прийомному сину ОСОБА_17 , бажаючи припинити протиправні дії прибулих, та маючи раптово виниклий намір на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони, і реалізуючи його, та не маючи іншої змоги припинити протиправні дії по відношенню до нього та членів його сім`ї в тій ситуації, яка склалася, побіг до господарського приміщення господарства, звідки взяв незареєстровану мисливську гладкоствольну рушницю та швидко підійшов до прибулих і наразі здійснив постріл з рушниці, влучив в область правого плеча ОСОБА_9 , спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді вогнепального (дробового) поранення правого плеча з відкритим багато уламковим переломом правої плечової кістки, з контузією променевого нерва, які ускладнилися в послідуючому після травматичною нейропатією правого променевого нерва, що відповідно висновку експерта відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили загрозливі для життя явища в момент їх заподіяння.
В апеляційній скарзі із доповненнями прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_18 ставить питання про скасування вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 02.06.2015 року відносно ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ст. 124 КК України, в зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим та призначити покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі.
Провести часткове судове слідство у суді апеляційної інстанції допитати обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілу ОСОБА_9 , свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , для усунення розбіжностей в їх показах та дослідити висновки судово-медичних та криміналістичних експертиз долучених до матеріалів кримінального провадження та надати їм належну оцінку.
Захисник-адвокат ОСОБА_10 в інтересах потерпілої ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі ставить питання про скасування вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 02 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 , та ухвалити новий вирок, яким визнати останнього винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання в межах санкції даної статті. Захист в своїй апеляційній скарзі зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Судом не враховано покази обвинуваченого ОСОБА_7 , що він не мав наміру оборонятись, а постріл пролунав випадково. Крім того судом не дано належної оцінки висновку судово-медичної експертизи свідка ОСОБА_24 і суд безпідставно не визнав даний доказ недопустимим.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважає вирок суду незаконним та просив винести новий вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 ; потерпілої ОСОБА_9 та в її інтересах захисника-адвоката ОСОБА_10 , які також вважають вирок суду щодо обвинуваченого ОСОБА_7 незаконним та необґрунтованим.; обвинуваченого ОСОБА_7 , який вважає апеляції з доповненнями прокурора та захисника-адвоката ОСОБА_10 безпідставними, дослідивши доводи апеляцій, матеріали кримінального провадження, провівши судове слідство, суд вважає, що апеляційні скарги із доповненнями прокурора та захисника-адвоката ОСОБА_10 в інтересах потерпілої ОСОБА_9 не підлягають до задоволення.
Згідно ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення має бути обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтоване рішення це таке, що достатньо, добре арґуметоване, підтверджене науково, певним досвідом, переконливими доказами, доведеними фактами.

Обґрунтованим є судове рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для кримінального провадження, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються дослідженими доказами, дослідженими в судовому засіданні. Обґрунтованість судового рішення полягає у правильності встановлення фактичних обставин справи та правильній оцінці доказів.
Обґрунтованим судове рішення слід вважати, якщо: 1) суд повністю встановив обставини, що мають значення для кримінального провадження; 2) ці обставини доказані; 3) висновок суду відповідає викладеним у рішенні обставинам кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Дані вимоги судом першої інстанції при винесені вироку щодо ОСОБА_7 виконані в повному обсязі.
Допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою винність в інкримінованому йому діянні, передбаченого ст.. 121 ч. 1 КК України не визнав, пояснивши, що 20.04.2014 р. він із дружиною зайшли в кафе села Кудлаї Немирівського району. На той час там знаходилася компанія, серед якої була потерпіла ОСОБА_9 між ними виник конфлікт, в ході якого остання розбила пляшку йому на голові, однак після закінченню конфлікту він та дружина пішли додому, та конфлікт було вичерпано.
17.05.2014 року біля 22-00 год. він, дружина, два сини та їх односельчанин знаходилися в його житлового будинку, розташованому в селі Кудлаї Немирівського району і до будинку підїхав легковий автомобіль, вони подумали, що приїхали друзі молодшого сина та вийшов у двір, де і його обступили невідомі чоловіки. Із салону автомобіля вийшла потерпіла ОСОБА_9 нанесла рукою удар йому по обличчю та сину, при цьому крикнула «бий лохів». Невідомі на той час йому, три фізично здорові чоловіки почали висловлювати погрози «в цих бурянах закопаємо і ніхто шукати не буде».
На дворі, на той час, було вже темно, освітлення було лише у веранді. Оцінюючи погрозу розправи реальною для себе і своєї сімї, він побіг за приміщення будинку де в схованці взяв двохствольну рушницю, 16 калібру, яка була заряджена одним патроном, і мала відламаний приклад. Тримаючи обома руками рушницю, стволами вгору, вийшов до нападаючих, рахуючи, що невідомі чоловіки побачать рушницю і втечуть. Однак, невідомі на той час особи накинулися на нього, почали виривати рушницю з рук, при цьому стався постріл.
Після вистрілу невідомі чоловіки та ОСОБА_9 автомобілем відїхали з території його будинковолодіння. Після відїзду нападаючих він та дружина автомобілем поїхали до Немирівського райвідділу міліції, дали пояснення щодо нападу та передали працівникам міліції рушницю.
Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснила, 20.04.2014 року вона в колі своїх друзів знаходилася в кафе с. Кудлаї Немирівського району Вінницької області, пили каву. В кафе приїхав обвинувачений ОСОБА_7 з компанією, влаштував сварку, яка переросла в бійку біли викликані працівників міліції, яким вона давала пояснення з приводу конфлікту та бійки.
17.05.2014 року, на її прохання, до неї в с. Кудлаї приїхали із м. Вінниці друзі, яким вона запропонувала поїхати до будинку обвинуваченого ОСОБА_7 для встановлення справедливості, та повідомити того, щоб його син припинив погрожувати їй розправою.
Коли вони приїхали до будинку вона вийшли з машини та направилися до будинку ОСОБА_7 його діти, дружина вийшли із будинку і почали їй погрожувати, а потім останній побіг за хату і зразу ж вибіг з рушницею в руках, направився до неї, при цьому здійснив постріл, від чого вона отримала вогнепальне поранення. Друзі доставили її до Немирівської районної лікарні, де вона тривалий період часу лікувалася, перенесла фізичний біль, стала інвалідом внаслідок поранення, змінився спосіб свого життя, на даний час не працює, і у неї виникли труднощі в побуті. Тому просила призначити обвинуваченому найсуворішу міру покарання та стягнути з нього на її користь майнову шкоду в розмірі 23 255 грн. та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 5 000 грн.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснив, що 17.05.2014 року, приблизно о 16-17 год. разом з ОСОБА_25 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 на запрошення ОСОБА_9 приїхали до неї в село Кудлаї Немирівського району, і він був присутніми при розмові з потерпілою, оскільки вона боялася сама сходити до обвинуваченого, з приводу негативної поведінки сина останнього. Через 2 години після приїзду вони на автомобілі під керуванням ОСОБА_15 приїхали до будинку обвинуваченого. Приїхавши до будинку, вони вишйшли із автомобіля і направилися до будинку, в автомобілі залишився ОСОБА_15 . На подвір`ї знаходився молодший син, який на їх вимогу покликав батька, і з будинку вийшов обвинувачений ОСОБА_7 , за ним вийшов старший син та дружина обвинуваченого. Вони представилися, почали говорити із обвинуваченим, скільки можна зачіпати потерпілу і не давати їх проходу. Так виникла сварка, при цьому ніхто нікого не бив. Після чого із салону автомобіля вийшла потерпіла ОСОБА_9 , яку побачивши обвинувачений побіг за хату, на разі вибіг з одноствольною рушницею в руках і вистрілив у потерпілу поранивши руку. Поранену ОСОБА_9 вони автомобілем доставили до районної лікарні, де їй було надано медичну допомогу. Ніхто із присутніх на місці пригоди не погрожував ОСОБА_7 ні членам його сімї. Відібрати рушницю у обвинуваченого ніхто не намагався, так як були вражені діями обвинуваченого.
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні апеляційної інстанції показав, що в травні 2014 року він разом з друзями ОСОБА_22 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 приблизно о 18 год.00 хв. приїхали в с. Кудлаї Немирівського району до потерпілої ОСОБА_9 на прохання останньої, з метою вирішення питання з одним чоловіком, який її ображав. Приїхавши автомобілем до потерпілої, взяли останню і за її вказівкою поїхали до будинку обвинуваченого. Водій ОСОБА_15 залишився в салоні автомобіля, а вони та потерпіла направилися до будинку. Біля будинку, на той час, знаходився син обвинуваченого., який покликав батька. Вони тільки почали розмову, як обвинувачений ОСОБА_7 побіг за будинок, і зразу ж повернувся із рушницею, та вистрелив в потерпілу. Після поранення потерпілої вони привели потерпілу із простріленою рукою до районної лікарні, де надали медичну допомогу .
Допитаний в судовому засіданні першої інстанції в якості свідка ОСОБА_21 показав, в травні, приблизно 15-18 числа 2014 року йому зателефонував ОСОБА_7 і попросив забрати поросята, які він мав у нього купити. Приблизно о 21 год.00 хв. він приїхав автомобілем до обвинуваченого та кинули поросята в багажник автомобіля і сіли в хаті пити чай. В цей час у вікні появилось світло автомашини і вони подумали,приїхали друзі сина. Коли син обвинуваченого вийшов у двір то повернувшись повідомив,що прибули невідомі особи. Обвинувачений його сини та дружина вийшли у двір. По виходу їх, почув крики у дворі, підійшовши до вікна він побачив, що 3 особи чоловічої статі підійшли до обвинуваченого ОСОБА_7 , погрожуючи розправою. В цей момент із салона автомобіля, який знаходився на віддалі приблизно 5 м. до будинку вийшла жінка і сказала «бий лохів», підійшла до обвинуваченого і нанесла «ляпас» по обличчю. Останній відштовхнув її від себе, жінка підійшла до стоявшого поряд сина та нанесла йому удар рукою в голову, від чого той впав. ОСОБА_7 побіг за хату і на разі повернувся, тримаючи в руках рушницю. Почалася суматоха, три невідомих чоловіки накинулися на обвинуваченого, істали відбирати у нього рушницю і в цей момент стався вистріл. Після пострілу всі від ОСОБА_26 відступили і направилися до автомашини, яка на той час від`їхала від хати на віддаль приблизно 25-30 метрів. Після всіх подій, ОСОБА_7 зайшов до будинку, відправив його додому, а сам з дружиною поїхали в райвідділ міліції.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 89 від 20.05.2014 року, який був предметом дослідження в суді першої інстанції та в апеляційному суді, у громадянина ОСОБА_22 мало місце ушкодження у вигляді синця в тімяно-скроневій ділянці голови зліва. Дане ушкодження виникло від дії тупого, твердого предмета, можливо 17.05.2014 року, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, які не спричиняють короткочасний розлад здоровя (а/с 248-249, т 1) .
По заяві ОСОБА_22 від 21.01.2015 року, відповідно до витягу з кримінального провадження № 00000 Немирівського РВ УМВС України у Вінницькій області проводиться досудове розслідування за ст.. 125 ч. 1 КК України щодо ОСОБА_9 (а/с 247, т.1).
Тобто суд першої інстанції обґрунтовано визнав допустимим даний доказ по кримінальному провадженню, оскільки він отриманий в порядку, встановленому процесуальним законом(ст. 86 КПК України).
Із протоколу огляду місця події від 18.05.2014 року, який був предметом дослідження в суді першої інстанції вбачається, предметом огляду було домогосподарство, яке належить ОСОБА_7 та розташоване в с. Кудлаї Немирівського району, Вінницької області. Вхід на територію даного господарства здійснюється через присадибну ділянку, огорожа навколо домогосподарства відсутня. Господарство складається з житлового будинку із задньої сторони будинку розташований дверний прохід, через який здійснюється вхід до кімнати, яка використовується як підсобне приміщення, в якій зі слів обвинуваченого він зберігав мисливську гладкоствольну рушницю.
Біля входу в житловий будинок розташована ділянка території домогосподарства, на якій зі слів власника 17.05.2014 року він здійснив постріл вгору під вуглом 30-40 градусів. ( а.с. 170-175 т.1)
Протоколом огляду місця події від 17.05.2014 року проведеного в м. Немирів встановлено, предметом огляду є легковий автомобіль марки ВАЗ 2108 № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 . В багажному відділенні вказаного автомобіля виявлено загорнутий в капроновий білий мішок предмет - двоствольну рушницю куркову. При огляді ствола було виявлено, що лівий канал ствола є пустим, а в правому каналі міститься патрон червоно-золотистого кольору з написом «картечі, 6, 5 мм 16/70, 26 гр». На стволі рушниці міститься серійний номер рушниці НОМЕР_2 , на прикладі рушниці НОМЕР_2 , на цив`ї рушниці НОМЕР_3 . При огляді рушниці виявлено пошкодження у виді розламаної рукоятки (а/с 167-168).
Судом першої інстанції встановлено і дані обставини знайшли своє підтвердження в апеляційному суду, що будинковолодіння обвинуваченого ОСОБА_7 знаходиться на значній відстані від будинків вданому населеному пункті ( 500-700 м), тому покликати на допомогу сусідів останній був позбавлений можливості.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 197 від 28.08.2014 року, який був предметом дослідження в суді першої інстації, у потерпілої ОСОБА_9 мало місце ушкодження у вигляді вогнепального (дробового) поранення правого плеча з відкритим багато уламковим переломом правої плечової кістки, з контузією променевого нерва, які ускладнилися в послідуючому посттравматичною нейропатією променевого нерва. Дане ушкодження виникло при пострілі з вогнепальної (дробової) зброї, можливо, 17.05.2014 року та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили загрозливі для життя явища в момент їх заподіяння. Не виключена можливість утворення вищевказаного ушкодження за обставин на які вказують ОСОБА_9 та ОСОБА_7 а також з відстані з якої був виконаний постріл на який вказують потерпіла та підозрюваний (а/с 194-195 т.1).
Із медичної карти № 2842 стаціонарного хворого Вінницького військово- медичного центру на ім`я ОСОБА_9 вбачається, що 17 травня 2014 року в 21 год. 50 хв. хвора поступила в реанімаційне відділення Немирівської ЦРЛ з діагнозом вогнепальне поранення правого плеча, відкритий багато уламковий перелом правої плечової кістки з осадненням м`яких тканин та кісткової тканини. Тому твердження потерпілої ОСОБА_9 , та свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_27 , ОСОБА_13 , що події мали місце після 18 год 00 хв. не відповідає дійсності, так як з їх же показів вбачається, що на протязі 30 хвилин, після спричинення ОСОБА_9 вогнепального поранення, остання була доставлена в ЦРЛ м. Немирова, тому судом вірно встановлений час скоєння злочину.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку, що покази обвинуваченого ОСОБА_7 в частині, що він не мав наміру заподіяти потерпілій ОСОБА_9 тілесних ушкоджень шляхом пострілу з мисливської рушниці, так як постріл стався в момент коли невідомі на той час намагалися відібрати у нього рушницю, і рушницю він взяв з ціллю захистити сім`ю від невідомих чоловіків, погрозу від яких, щодо «бий лохів» в бур`янах їх ніхто не знайде, він сприйняв як реальну.
Відповідно до ч.3 ст. 337 КПК України, -з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Разом з тим, суд першої інстанції вірно визнав показання потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 в частині, що потерпіла ОСОБА_9 не наносила ударів обвинуваченому ОСОБА_7 та ОСОБА_22 не висловлювали погроз розправи ОСОБА_7 та членам його сім`ї такими, що, не відповідають дійсності, не заслуговують уваги і які, спростовуються їхніми ж показаннями, висновком судово-медичної експертизи № 89 від 20.05.2014 року (а/с 248-249, т.1).
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 , судом першої інстанції, вірно перекваліфіковані з ч.1 ст. 121 КК України, умисного тяжкого тілесного ушкодження на ст. 124 КК України за ознакою умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони.
Захисник-адвокат ОСОБА_10 , в своїй апеляційній скарзі в інтересах потерпілої ОСОБА_9 зазначає, що висновки суду першої інстанції є невмотивованими та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, зокрема п.п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про судову практику в справах про необхідну оборону».
Разом з тим стаття 124 КК встановлює кримінальну відповідальність за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оброни або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця. Диспозиція цієї норми містить обов`язкові ознаки складу злочину, які відрізняють його від діянь, відповідальність за які настає за частиною 1 статті 121 КК України.
Виходячи із законодавчого визначення необхідної оброни в частині першій статті 36 КК України її сутність полягає у правомірному заподіянні шкоди особі, яка здійснює суспільно небезпечне посягання, особою, яка реалізує своє право на захист інтересів, що охороняються законом. Визначальним для поняття необхідної оборони є правомірність захисту і протиправність посягання.
Дії по зупиненню суспільно небезпечного посягання вважаються правомірними, якщо вони зумовлені потребою негайного відвернення чи припинення посягання.
Протиправність у кримінально-правовому розумінні є однією з ознак злочину поряд із суспільною небезпечністю, караністю, винністю і суб`єктом. Протиправність розуміється як юридичне втілення суспільної небезпечності. В теорії кримінального права загально визнано, що суспільно небезпечне посягання, щодо якого можлива необхідна оборона, -це діяння, що передбачене як злочин однією зі статей Особливої частини КК України.

Разом із тим, необхідна оборона не допускається проти правомірних дій інших осіб, навіть якщо ними заподіюється шкода інтересам, що охороняються законом. Правомірність зазначених дій може зумовлюватися реалізацією прав, які належать особі чи надані законом, в тому числі і вчиненням таких дій за наявності обставин, що виключають їх суспільну небезпечність чи протиправність. Зокрема, не допускається необхідна оборона проти дій особи, які вчинюються нею в стані необхідної оборони, крайньої необхідності, при затриманні злочинця, а також при виконанні нею професійних чи службових функцій із дотриманням умов їх правомірності.
Судом першої інстанції встановлено, що потерпіла ОСОБА_9 разом зі своїми друзями ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_28 , ОСОБА_15 , які є молодими, фізично здоровими людьми, на пропозицію потерпілої, у вечірню пору, приїхали до домогосподарство обвинуваченого ОСОБА_7 , яке розташоване на околиці села, з метою «встановлення справедливості». На території домогосподарства обвинуваченого ОСОБА_7 , куди їх не запрошували, вчинили сварку з обвинуваченим та членами його сім`ї, нанесла рукою по одному удару обвинуваченому, та його прийомному сину, збивши останнього з ніг, тому суд дії потерпілої ОСОБА_9 та її супроводу, вірно оцінив як реальну погрозу розправою обвинуваченого ОСОБА_7 та членам його сім`ї, останній у ситуації яка склалася, розуміючи, що перед ним були молоді особи, фізично здорові, значно переважали його за фізичними даними, почав діяти не з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень, а з ціллю захистити себе та членів своєї родини від нападу стороніх осіб.
Саме при захисті він заподіяв потерпілій ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження при перевищенні меж необхідної оборони.
Його дії суд першої інстанції вірно оцінив як такі, що перевищили межі необхідної оборони, оскільки вони в тій ситуації, яка склалася, не відповідали характеру і небезпечності нападу з боку потерпілої та прибулих.
Потерпіла ОСОБА_9 не надала доказів того, що сам обвинувачений ОСОБА_7 чи члени його сім`ї чинили на неї тиск, чи погрожували їй.
Свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_28 , ОСОБА_15 , які перейнялися долею потерпілої ОСОБА_9 вирішили встановити справедливість, при цьому чоловік останньої, який рахувався в будинку спокійно відпочивав.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуальність вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції враховав характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, що він в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, вини не визнає, за місцем проживання характеризується позитивно, а також враховує думку потерпілої ОСОБА_9 , яка наполягає на суворому покаранні і обґрунтовано дійшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_10 в інтересах потерпілої ОСОБА_9 , та апеляційну скаргу із доповненнями прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , - залишити без задоволення.
Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 02 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга до касаційної інстанції на пртязі трьох місяців з моменту її проголоження.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом: