АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/103/17 Справа № 186/1294/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000206 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенська Дніпропетровської області, який проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Першотравенська Дніпропетровської області, який проживає по АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захиснику ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187, ст.69 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації особисто належного майна, кожному засудженому.

Ухвалено стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню в розмірі 123 грн.

Вирішено питання речових доказів.

Вироком суду встановлено, що 25 березня 2015 року о 00 годин 5 хвилин, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знаходилися біля пам`ятника загиблим у другій світовій війні, розташованого по вул. Леніна м.Першотравенська Дніпропетровської області, де до них підійшов потерпілий ОСОБА_10 , та попрохав викликати таксі, викликавши таксі ОСОБА_10 , відійшов від вищевказаних осіб, після чого у ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , виник спільний умисел на скоєння нападу на ОСОБА_10 з метою заволодіння його майном, поєднаним із насильством небезпечним для життя чи здоров`я останнього, з корисливих мотивів для власного збагачення, а саме скоєння розбійного нападу на ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на скоєння нападу з метою заволодіння чужим майном поєднаним із застосуванням насильства небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 , за попередньою змовою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та діючи спільно, 25 березня 2015 року о 00 годин 5 хвилин знаходячись біля пам`ятника загиблим у другій світовій війні, розташованого по вул. Леніна в м.Першотравенську, побачивши що потерпілий ОСОБА_10 зайшов у двори між будинками 9 та 13 розташованих по вул. Леніна в м.Першотравенську, побігли в слід за потерпілим де наздогнавши його біля останнього під`їзду, розташованого в буд. АДРЕСА_3 , взявши ОСОБА_10 під руки намагались відтягнути його в сторону гаражів розташованих у дворі будинку АДРЕСА_3 , але останній почав активно чинити опір в ході якого дані особи штовхнули потерпілого і останній впав на асфальт біля вищезазначеного під`їзду, після чого ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 почали наносити удари ногами по корпусу тіла та по голові потерпілому, через що останній не зміг піднятись та почав кликати свою дружину та говорив їй щоб вона викликала міліцію, після чого ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 взявши з обох сторін куртку, потерпілого, площовку, чорного кольору, 48-50 розміру, вартістю 467,50 гривень та зняли її. В куртці знаходились кошти в розмірі 1 680 гривень, перепустка в ДТЕК на ім`я ОСОБА_10 таб. №4450, кредитна картка Приват-Банку, заробітна карта Укрсоцбанку UniCreditCard, ключі від квартири та гаражу, лікарський лист на ім`я ОСОБА_10 .
Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись майном потерпілого ОСОБА_10 на свій розсуд, заподіявши йому матеріальний збиток на загальну суму 2 147, 50 гривень та тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Не погоджуючись з судовим рішенням, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.
Обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляції просить змінити кваліфікацію вчинених ним дій на ч. 1 ст. 122 КК України, призначивши покарання, передбачене відповідною санкцією, із застосування ст. 75 КК України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 зазначається на незаконність та необґрунтованість вироку суду, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, закону України про кримінальну відповідальність.
ОСОБА_7 вказує, що між ним та ОСОБА_6 не було домовленості на напад на потерпілого ОСОБА_10 з метою заволодіння його майном, що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , з якими вони знаходились поряд, до того, як підходив потерпілий ОСОБА_10 .. Також, підтверджують ці свідки і те, як вказує апелянт, що за ОСОБА_10 слідом пішов лише ОСОБА_6 .. ОСОБА_7 зазначає, що залишив свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 саме після дзвінка на мобільний телефон від ОСОБА_6 , який повідомив про бійку з ОСОБА_10 .. Після чого, за версією обвинуваченого, він попрямував допомагати ОСОБА_6 чинити опір ОСОБА_10 , який нападав з фізичним насильством на останнього. ОСОБА_7 зводить до того, що він винний саме у спричиненні тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілому ОСОБА_10 , і не мав умислу на заволодіння майном останнього, при цьому вказує, що куртку не знімав з потерпілого. Звертається увага на принесення вибачень потерпілому зі сторони ОСОБА_7 .
Посилаючись на засади принципу презумпції невинуватості, ОСОБА_7 зводить до того, що між ним та ОСОБА_6 не було домовленості на вчинення розбою щодо ОСОБА_10 , а мав місце ексцес виконавця в діях ОСОБА_6 ..
Крім того, вказує, на порушення в ході досудового розслідування вимог ст. 290 КПК України, а саме: відкриття слідчим матеріалів кримінального провадження за відсутності доручення прокурора, що підтверджується відсутністю підписів потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на дорученнях про повідомлення.
Апелянтом також звертається увага, як на підставу застосування ст. 75 КК України, на міцність соціальних зв`язків, наявність на утриманні малолітньої дитини, постійного місця проживання та роботи, відшкодування потерпілому завданої шкоди.
Обвинувачений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі просить вирок в частині покарання змінити, застосувавши статтю 75 КК України.
ОСОБА_6 , не погоджуючись з висновками суду, вказує на відсутність домовленості із ОСОБА_7 на здійснення розбою відносно ОСОБА_10 . Зазначається на виникнення раптової сварки у нього з потерпілим, яка переросла у бійку, а ОСОБА_7 виключно захищав його. Звертає увагу, що куртку з потерпілого зняв сам, не повідомляючи ОСОБА_7 про такий намір.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який апеляційні скарги як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_6 ввжав безпідставними, та такими, що задоволенню не підлягають, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинувачених не підлягають задоволенню з таких підстав.
Суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинувачених у вчиненні зазначеного злочину за викладених у вироку обставин. Такий висновок ґрунтується на доказах, які були ретельно перевірені у судовому засіданні, належно оцінені судом і детально наведені у вироку.
Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 на неповноту судового розгляду є необґрунтованими.
Вивченням матеріалів кримінального провадження не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження органами досудового розслідування та судом кримінального провадження. Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке вони засуджені, є правильними та підтверджуються сукупністю доказів, які зібрані з додержанням кримінального процесуального закону та перевірені під час розгляду кримінального провадження, яким суд дав належну оцінку, а саме:
- свідченнями, які надали суду потерпілий ОСОБА_10 , свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , висновками судово-медичної експертизи та іншими фактичними даними. Так, з показань потерпілого ОСОБА_10 слідує, що пізно вночі, коли він намагався викликати таксі для своєї невістки, він підійшов до групи молодих людей, серед яких був його знайомий ОСОБА_12 .. Після вирішення питань з викликом таксі, він став повертатися додому. Коли він підійшов до під`їзду, до нього наблизились двоє чоловіків, які взяли його під руки та почали відтягувати до гаражів. Він почав опиратися, а нападники штовхнули його, від чого він впав на асфальт. Ці двоє чоловіків почали його бити ногами по корпусу тіла та по голові. Від отриманих побоїв він не міг піднятись та став кричати і кликати про допомогу. В цей час нападники, взявши з обох сторін його куртку стягнули її з нього та втекли.
- свідченнями, які надав суду свідок ОСОБА_12 , підтвердивши суду, що пізно вночі, коли він стояв на вулиці зі своїми знайомими ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , де вони вживали алкоголь, до них підійшов ОСОБА_10 з приводу виклику таксі. Після того, як ОСОБА_10 пішов від них, за ним пішли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Через деякий час він з ОСОБА_11 почули крики про допомогу з того напрямку, куди пішли ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Вони побігли на допомогу, але побачили тільки ОСОБА_10 , який був без куртки та сказав їм, що його побили та забрали куртку ті хлопці, що стояли разом з ними. В цю ніч, коли вони зустрілися з ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , останні не заперечували свою причетність до нападу на потерпілого ОСОБА_10 .
Об`єктивних підстав ставити під сумнів покази потерпілого ОСОБА_10 , як на це вказують обвинувачені в апеляційних скаргах, у суду першої інстанції не було, а покази потерпілого повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими доказами.
Колегія суддів вважає слушним і те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України визнавали в повному обсязі, добровільно відшкодували потерпілому завдані збитки та щиро розкаялись, що стало підставою для врахування судом першої інстанції цих обставини при призначенні покарання та застосування ст. 69 КК України.
Тому колегія суддів вважає, що при розгляді справи в суді першої інстанції були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для її правильного вирішення, належним чином з`ясовані обставини, що характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторони кримінального правопорушення, допитані всі особи, показання яких мали суттєве значення.
Виходячи з встановленого під час судового розгляду, дії ОСОБА_7 та ОСОБА_6 щодо потерпілого ОСОБА_10 носили узгоджений та спрямований характер, а тому суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що умисел обвинувачених був направлений на розбійний напад за попередньою змовою останніх.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає доводи апеляційних скарг надуманими та нікчемними.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, в розумінні ст.ст.87, 412 КПК України, які були б підставою для визнання деяких доказів недопустимими або для зміни чи скасування вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Призначене обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та пом`якшенню з підстав, наведених в апеляціях, не підлягає.
З огляду на вищенаведене, вирок суду першої інстанції ухвалений згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, а тому колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляцій обвинувачених.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , засуджених за ч.2 ст.187 КК залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 , який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Судді:
______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4