Апеляційний суд міста Києва

У Х В А Л А
Іменем України

14 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
та обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0008196 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року, щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сухини, Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, раніше неодноразово судимого, останній раз 28.04.2012 Ватутінським міським судом Черкаської області за ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням ст. 71 цього Кодексу до 5 років 2 місяців позбавлення волі, звільненого умовно достроково на підставі ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.11.2015, з невідбутою частино покарання 1 рік 1 місяць і 18 днів, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и л а:

Згідно з вироком Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та засуджено до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 187 КК України, суд частково приєднав не відбутий строк покарання за вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 28.04.2012 року та за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначених покарань, визначив ОСОБА_6 остаточне покарання 8 (вісім) років та 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд зарахував обвинуваченому ОСОБА_6 у строк відбування покарання час його перебування в установах попереднього увязнення за період з 23.07.2016 по 26.07.2016 та з 13.09.2016 по 07.04.2017 включно з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.
Цим же вироком суд вирішив питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Як встановлено вироком суду, 23.07.2016 близько 19 год. 20 хв. ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, знаходячись поблизу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, проник на територію домоволодіння, де знайшовши металеву трубу, за допомогою якої намагався зламати вхідні двері до сараю з метою викрадення майна, що там знаходиться. В цей час невстановлена слідством особа знаходилась неподалік паркану, що веде на територію домоволодіння, де слідкувала за навколишньою ситуацією та у разі появи будь-яких осіб, які могли викрити їх протиправні дії, повинна була повідомити про це ОСОБА_6 , що забезпечило безперешкодне зникнення з місця чинення злочину з чужим майном.

В час намагань злому дверей сараю розташованого на території домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_2 , двері з будинку відчинила ОСОБА_7 та помітила ОСОБА_6 . Останній, будучи поміченим у вчиненні протиправних дій, зайшов до будинку та, схопивши за горло ОСОБА_7 , почав її душити з метою подолати волю потерпілої до опору. В цей момент з кімнати вийшла ОСОБА_8 , та ОСОБА_6 відразу наніс останній удар кулаком в обличчя, від чого ОСОБА_8 впала на підлогу. В цей момент ОСОБА_7 вибігла на вулицю та покликала на допомогу. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 взяв кухонний ніж, який знаходився на столі, та погрожуючи ОСОБА_8 фізичною розправою вибіг на вулицю, де наздогнав ОСОБА_7 та приставивши їй ніж до шиї, примусив відчинити двері сараю. Продовжуючи свої протиправні дії, направленні на заволодіння чужим майном, діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, поєднані із насильством небезпечним для життя потерпілих з проникненням у житло та інші приміщення потерпілих, ОСОБА_6 зайшов до сараю та заволодів чужим майном, а саме, велосипедом марки «Ренджер», синього кольору, вартістю 2000 гривень, разом з яким, із невстановленою особою з місця вчинення злочину зникли, маючи можливість розпорядитись вказаним майном на власний розсуд. Цього ж дня близько 19 год. 50 хв. неподалік будинку за адресою: м. Київ, вул. Лісна, 8, ОСОБА_6 був затриманий працівниками поліції разом із викраденим майном.

Таким чином, ОСОБА_6 скоїв напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я осіб, які зазнали нападу, та з погрозою застосування такого насильства, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло та інше приміщення, тобто вчинив злочин передбачений ч. 3 ст. 187 КК України.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням внесених під час її розгляду уточнень, просить вирок Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року змінити. Виключити із вироку посилання на застосування ст. 71 КК України та залишити міру покарання, призначену судом за ч. 3 ст. 187 цього Кодексу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 посилається на те, що в суді першої інстанції він не заперечував своєї вини у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, як не заперечує цього і тепер, однак суд першої інстанції не взяв до уваги того, що сторона обвинувачення не надала копію вироку Ватутінського міського суду Черкаської області від 28 квітня 2012 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив залишити вирок суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження; проаналізувавши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у скоєнні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя і здоров`я осіб, які зазнали нападу, та з погрозою застосування такого насильства (розбою), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло та інше приміщення, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація дій ОСОБА_6 , не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги, а саме в межах призначеного йому судом покарання.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, згідно вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має неповнолітню дитину, 2007 року народження, а також стан його здоров`я.

Також суд визнав обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, його щире каяття, а обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, рецидив злочину.

Враховуючи характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, позицію потерпілої ОСОБА_7 , суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, має бути кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч. 3 ст. 187 КК України.

Крім цього, враховуючи ту обставину, що злочин був вчинений ОСОБА_6 протягом невідбутої частини покарання за вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 28.04.2012 року, суд першої інстанції, відповідно до вимог ч. 4 ст. 71 КК України, визнав за необхідне частково приєднати до призначеного покарання, невідбуту частину покарання за вищевказаним вироком у вигляді 6 місяців позбавлення волі.

Виходячи з наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що призначене ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 187 КК України, як за своїм видом, так і розміром, слід визнати таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо зміни вироку та виключення з його резолютивної частини посилання на застосування ст. 71 КК України з огляду на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги того, що сторона обвинувачення не надала копію вироку Ватутінського міського суду Черкаської області від 28 квітня 2012 року, слід визнати безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та суперечать дійсним обставинам справи.
По-перше, всупереч доводам апеляційної скарги, під час судового розгляду, сторона обвинувачення надала суду першої інстанції копію вироку Ватутінського міського суду Черкаської області від 28 квітня 2012 року щодо ОСОБА_6 , а також копію довідки про те, що 17 листопада 2015 року останнього було звільнено з місць позбавлення волі умовно-достроково на один рік, один місяць і 18 днів на підставі ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.11.2015 року.

По-друге, виходячи з того, що ОСОБА_6 після постановлення щодо нього вироку Ватутінського міського суду Черкаської області від 28 квітня 2012 року, до повного відбуття покарання, в період умовно-дострокового звільнення, вчинив новий злочин, суд першої інстанції обґрунтовано призначив йому остаточне покарання за сукупністю вироків, із застосуванням ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, з урахуванням положень ч. 4 цієї статті про те, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

По-третє, сам ОСОБА_6 не заперечував і не заперечує того факту, що новий злочин вчинив до повного відбуття покарання за вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 28 квітня 2012 року.
За таких обставин, за наслідками розгляду апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року, колегія суддів вважає необхідним залишити вказаний вирок суду без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Разом з тим, в порядку ст. 404 КПК України, колегія суддів знаходить за можливе зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення за період з 08 квітня 2017 року по 14 червня 2017 року відповідно до вимог, передбачених ч. 5 ст. 72 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року щодо ОСОБА_6 без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення за період з 08 квітня 2017 року по 14 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/796/1263/2017
Категорія: ч. 3 ст. 187 КК України
Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_9
Доповідач - суддя ОСОБА_1