АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/175/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 617/111/14-к
Категорія: ч.1 ст.115 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0000844 за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 01 червня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вовчанська Харківської області, з базовою середньою освітою, неодруженого, українця, громадянина України, який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 15.05.2009 р. вироком Вовчанського районного суду Харківської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, із застосування ст.ст.75,76 КК України, звільненого з дворічним іспитовим строком;
- 03.06.2010 р. вироком Вовчанського районного суду Харківської області за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.12.2012 р. звільненого від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 4 місяці,
- 03.12.2014 р. вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 ч.4 КК України, до 4 років позбавлення волі,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від 03.12.2014р. у виді 1 року позбавлення волі, і призначено остаточне покарання ОСОБА_8 за сукупністю злочинів у виді 10 років позбавлення волі, та зараховано покарання, яке частково відбуте за попереднім вироком. Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з 18 год. 00 хвилин 25 вересня 2013 року, тобто з часу початку строку відбування покарання за попереднім вироком.
На підставі п."ґ" ч.5 ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме з 19.08.2015 року, з часу його перебування в установі попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді згідно ухвали Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 19.08.2015 р.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 1369,20 грн. за проведення у НДЕКЦ ГУ МВС України в Харківській області судової-дактилоскопічної експертизи № 229 від 22.10.2013 року та 3530,40 грн. за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи № 20-950 від 10.01.2014 р., а всього 4899,60 грн.
Речовий доказ: ніж, вилучений у ході огляду місця події від 26.09.2013 р. загальною довжиною 14.3 см., довжиною рукоятки 7.1 см., довжиною леза 7 см, з пристроєм на ньому для відкривання пляшок, товщиною леза 3.2 мм., з речовиною бурого кольору на ньому, який був оглянутий у судовому засіданні визначено знищити.
Згідно вироку, 24.09.2013 р. близько 23 год. ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку №9 по вулиці Гоголя в м. Вовчанськ Харківської обл., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел, спрямований на заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин під час сварки наніс ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , один удар ножем в область черева зліва, чим завдав колото-різане поранення черевної стінки, з ушкодженням кореня брижжі тонкого кишківніку, поперечно ободочної кишки, ускладнене крововтратою, внаслідок чого настала смерть потерпілого. Таким чином, ОСОБА_8 вчинив умисне вбивство ОСОБА_9 , а саме кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України.
В апеляційних скаргах:

- прокурор просить вирок в частині призначеного покарання скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком 10 років; відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від03.12.2014 року у виді 1 року позбавлення волі, та призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком 11 років. Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу прокурор посилається на те, що суд при призначенні покарання не в повному обсязі врахував, що обвинувачений раніше був неодноразово судимий, в тому числі, до покарання у виді реального позбавлення волі, але на шлях виправлення ОСОБА_8 так і не став, знову вчинив злочин, що вказує на свідчить про кримінальну спрямованість поведінки засудженого. Таким чином, на думку апелянта, призначене обвинуваченому покарання не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

- захисник ОСОБА_7 просить вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. В своїх апеляційних доводах захисник вказує на те, що інкримінований злочин ОСОБА_8 не вчиняв, суд дослідив істотні по справі обставини не повному обсязі, з порушенням кримінального процесуального закону, дав неправильну та упереджену оцінку добутим по справі доказам, але деякимдоказам не давоцінку взагалі, деякідокази проігнорував,в основу вироку поклав припущення, а висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішення, місять істотні суперечності, у зв`язку з чим, на думку захисника, рішення суду ухвалено незаконно та необґрунтовано;

- обвинувачений ОСОБА_8 , з доповненими апеляційними доводами та вимогою, просить вирок районного суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким його виправдати. Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу обвинувачений зазначає про незаконність, необґрунтованість та невмотивованість вироку, оскільки судовий розгляд проведено однобічно, упереджено, з обвинувальним уклоном, версія сторони захисту судом не перевірена, а висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Крім того, апелянт вказує на те, що наявні докази по справі не підтверджують його вини в інкримінованому злочині, а показання свідків, наданих під час судового розгляду, є суперечливими та неправдивими.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, а також доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги сторони захисту в повному обсязі, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що подані апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого та захисника підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
Апеляційні доводи сторони захисту в частині неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду та необґрунтованості судового рішення у порівнянні зі змістом відомостей, досліджених судом під час судового розгляду, а також наявності істотних порушень КПК України, на думку колегії суддів не позбавлені правових та фактичних підстав.
Зокрема, вказівка суду у мотивувальній частині вироку (т.5 арк.144-145) про аналогічність показань, що надавалися свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , спростовуються відомостями, що містяться на звукозаписі їх допиту в суді, а саме ОСОБА_10 вказував на наявність сторонніх осіб у залі судових засідань до початку огляду та до того, як ці свідки потрапили у зал судового засідання.
Крім того, свідок ОСОБА_11 вказує на застосування фотозйомки під час огляду місця події 26 вересня 2013 року при вилученні ножа, але таких відомостей матеріали кримінального провадження не містять, а суд не з`ясував достеменно ці обставини, хоча вони мають істотне значення для дослідження версій сторін.
Поряд з цим належить врахувати, що згідно відповіді на запит Апеляційного суду Харківської області до начальника Харківської установи виконання покарань (№27), не вбачається даних щодо наявності тілесних ушкоджень у обвинуваченого ОСОБА_8 тобто не знаходять підтвердження відомості, визнанні судом доведеними, які пов`язані з будь-якою травмою та втратою крові ОСОБА_8 у день події злочину або після неї при виявленні та вилученні ножа, що свідчить на наявність припущень у версії сторони обвинувачення щодо крові ОСОБА_8 на ножі, який є знаряддям злочину (т.1 арк.196-202, т.5 арк.146).
Всупереч вимог та можливостей, наданих суду нормами ст.333 КПК України, суд першої інстанції не перевірив версію ОСОБА_8 щодо витрачання фактичного часу та можливості на подолання відстані з місця його перебування, за показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , до місця події злочину. Фактично така версія обвинуваченого судом першої інстанції не досліджувалася та не спростована стороною обвинувачення під час судового розгляду. Більш того, судом не оцінювалися хронологія та послідовність подій стосовно затримання ОСОБА_8 , хоча ці обставини можуть мати істотне значення для перевірки доводів сторони захисту та обвинувачення.
За наявністю вищенаведених суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, що є належними підставами, згідно п.п.2,3 ч.1 ст.411 КПК України, для скасування оскаржуваного вироку.
В порушення вимог чинного кримінального процесуального закону, суд першої інстанції ігноруючи «загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини» не доклав належних процесуальних заходів, передбачених ст.ст.206 та 214 КПК України, у зв`язку з численними скаргами ОСОБА_8 щодо застосування до нього працівниками міліції недозволених методів ведення досудового розслідування.
Натомість суд послався на висновок прокурора ОСОБА_15 (т.3 арк.284-285), який по суті містить його незгоду з процесуальною позицією обвинуваченого, який оспорює свою причетність до інкримінованого йому злочину.

Також суд, всупереч вимог ч.6 ст.22 КПК України, під час судового розгляду проігнорував свої обов`язки щодо об`єктивності та неупередженості, змагальності сторін, а також створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав, в тому числі стосовно забезпечення ефективного права на захист, коли безпідставно відхилив клопотання захисника ОСОБА_7 щодо огляду в судовому засіданні одягу потерпілого ОСОБА_9 та можливості призначення повторної або комісійної судово-медичної експертизи щодо дослідження механізму заподіяння ОСОБА_9 вилученим ножем тілесного ушкодження, яке за версією обвинуваченого призвело до смерті потерпілого.
Разом з цим, у формулюванні обвинувачення визнаному судом доведеним відсутні відомості щодо фактичного часу та місця смерті потерпілого ОСОБА_9 , що свідчить про неконкретність обвинувачення, що є істотним порушенням, оскільки зашкоджує реалізації права на захист обвинуваченого.
У міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини 3 статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимими при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення права на захист, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередності дослідження доказів і змагальності сторін у процесі, законності та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.

Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність декількох істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п. 1,2,3 ч. 1 ст. 409; п. 2 ст. 410; п.п.2, 3 ч.1 ст.411 КПК України.

Оскільки внаслідок скасування оскаржуваного вироку призначається новий судовий розгляд в суді першої інстанції, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості розгляду решти апеляційних доводів прокурора та сторони захисту, що обумовлює часткове задоволення поданих апеляційних скарг.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить дотримуватися вимог чинного КПК України, в тому числі норм ст.415 ч.3 та ст. 416 КПК України.

Вирішуючи питання про подальший рух провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вимог п.2 ч.3 ст.374, ст. 370 КПК України про зміст мотивувальної частини обвинувального вироку та загальних засад судочинства не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п.1,2,10,13,15, ч.1 ст.7 КПК України - верховенство права, законність, а також забезпечення права на захист, змагальності сторін, презумпції невинуватості, забезпечення доведеності вини та одночасно обґрунтованість і вмотивованість судового рішення, що передбачено як обов`язкові вимоги у ст. 370 КПК України.
Колегія суддів, в силу вимог ч.3 ст.415 КПК України, звертає увагу суду першої інстанції на те, що висновки і мотиви з яких скасовані судові рішення є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді. При цьому належить врахувати необхідність ретельного дослідження доводів сторін, в тому числі сторони захисту висловленні нею під час апеляційного розгляду.
Разом з цим належить врахувати те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду (справа «Омельченко проти України» п.п.46, 47, 53; справа «Леонід Лазаренко проти України» п.51; справа «Шабельник проти України» п.п.55, 57, 59, 60) та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.

З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, оскаржуваний вирок належить скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Оскільки ОСОБА_8 відбуває покарання за вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від 03 грудня 2014 року за ч.3 ст.185 КК України та ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24 вересня 2015 року ОСОБА_8 тимчасово залишено в Харківській установі виконання покарань (№27) на час розгляду даної справи, а сторони кримінального провадження не заявляли клопотань про обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченогопри апеляційному розгляді, колегія суддів відповідно до вимог ч.4 ст.176 КПК України позбавлена процесуальної можливості вирішувати це питання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407 ч. 1 п. 6; ст. 409 ч. 1 п.п. 1,2,3; ст. 412 ч. 1; 410 ч.1 п.2; 411 ч.1 п.п.2, 3; 418, 419 та главою 2 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 задоволити частково.
Вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 01 червня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_16 ОСОБА_4