Справа № 386/666/17
Провадження № 1-кп/386/103/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 липня 2017 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000241 за обвинуваченням:
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Межирічка Голованівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з професійно - технічною освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , пільг не маючого, не інваліда, не депутата, військовозобов`язаного, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України такого, що не має судимості,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за таких обставин.

19 червня 2017 року близько 10 годин 45 хвилин ОСОБА_5 прийшов до аптеки «Ліки Кіровоградщини», що розташована на території КУ «Голованівська центральна районна лікарня» по вул. Незалежності, 2, в смт. Голованівськ Кіровоградської області, з метою купівлі лікарських засобів. В приміщенні аптеки перебувала ОСОБА_4 , яка купувала лікарські засоби для своєї малолітньої дитини. Придбавши ліки ОСОБА_4 вийшла з приміщення аптеки, залишивши на прилавку свій мобільний телефон марки «FLY-IQ456», вартість якого відповідно до висновку експерта від 29.06.2017 року, становить 780 грн., з сім-картою мобільного оператора «МТС України», вартістю 25 грн., на рахунку якої було 8 грн., та з сім-картою мобільного оператора «Київстар», вартістю 25 грн., на рахунку якої грошові кошти були відсутні. ОСОБА_5 побачив, що ОСОБА_4 залишила на прилавку свій мобільний телефон, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення мобільного телефону. З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, діючи з прямим умислом та з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю власниці телефону та впевнившись у тому, що залишається непоміченим сторонніми особами, ОСОБА_5 таємно викрав та обернув на свою користь вищезазначений мобільний телефон з двома сім-картами, який помістив до кишені верхнього одягу та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, внаслідок чого заподіяв потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 838 грн.
Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), про що складено обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні.
30 червня 2017 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України, та разом з обвинувальним актом направлена до суду.
Відповідно до умов вищезазначеної угоди, сторони угоди у кримінальному провадженні №0000241 у відповідності до ст.ст. 468, 469, 471 КПК України виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 185 КК України, яка ніким не оспорюється. Зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, зокрема те, що обвинувачений під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у вчиненні вищезазначеного злочину і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому засіданні; обвинувачений заподіяну потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 838 грн. повністю відшкодував в ході досудового розслідування, шляхом повернення викраденого мобільного телефону разом із сім-картами; потерпіла від висунення вимог та претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого у рамках даного кримінального провадження відмовилася. При цьому, обвинувачений та потерпіла між собою узгодили покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу розміром 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. Крім цього, у даній угоді зазначені роз`яснені потерпілій та обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання, що в разі невиконання угоди потерпіла має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку, а умисне невиконання ОСОБА_5 умов угоди, буде підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності, встановленої Законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містять усі необхідні реквізити, визначені ст. 471 КПК України.
В судовому засіданні обвинувачений та потерпіла наполягали на затвердженні угоди, вказавши, що вона укладена добровільно, наслідки укладення угоди, передбачені ч. 1 ст. 473, ч. 5 ст. 474 КПК України їм роз`яснені та зрозумілі, крім того, обвинувачений зазначив, що повністю визнає вину у кримінальному правопорушенні, вказаному у висунутому обвинуваченні згідно з обвинувальним актом.
Прокурор в судовому засіданні вважала за можливе затвердити угоду про примирення, зазначивши, що вона відповідає вимогам КПК України та КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
При цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє права та наслідки укладення та затвердження відповідної угоди з потерпілою ОСОБА_4 передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 та ч. 5 ст. 474 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Потерпіла ОСОБА_4 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди та узгоджена між сторонами міра покарання відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості. Разом з цим, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості; особу винного ОСОБА_5 , який добре характеризується, його вік та стан здоров`я, який на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, сімейний стан, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей; відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а тому узгоджена між обвинуваченим та потерпілою міра покарання є необхідною і достатньою для досягнення мети виправлення і попередження вчинення нових злочинів.
Обвинувачений погоджується на призначення узгоджених між ним та потерпілою виду та міри покарання.
Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Судові витрати по справі відповідно до обвинувального акту відсутні.

Підстави до вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого відсутні і такі заходи згідно реєстру матеріалів досудового розслідування не застосовувались.
Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, а саме: мобільний телефон марки «FLY-IQ456» разом з двома сім-картами мобільних операторів «МТС Україна» та «Київстар», які знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_4 , необхідно залишити їй як власнику (а.п. 40-41 Т.1).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 469, 475 КПК України, суд
у х в а л и в:
Затвердити угоду про примирення, укладену 30 червня 2017 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000241 зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 27 червня 2017 року.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Речові докази: мобільний телефон марки «FLY-IQ456» разом з двома сім-картами мобільних операторів «МТС Україна» та «Київстар», які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_9 - залишити їй як власнику.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.
Суддя: ОСОБА_1