У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.12.2016 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся до суду з указаним клопотанням, посилаючись на те, що 26.11.201 року близько 06-00 год. на 124 км +400 м автодороги Київ-Чоп, поблизу с. Березина Житомирського району водій автомобіля МАН, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , рухаючись в напрямку м. Житомир, здійснив зіткнення з автомобілем ЗІЛ 131 НОМЕР_2 , який стояв на правому узбіччі, частково займаючи проїзну частину, та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який знаходився по переду автомобіля ЗІЛ. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 загинув.
Клопотання обгрунтоване тим, що 26.11.2016 о 08-30 год. в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди на автомобілі МАН д.н.з. НОМЕР_1 , та ЗІЛ 131 НОМЕР_2 виявлено пошкодження, характерні для ДТП, а тому ст. слідчим ГУНП в Житомирській області вилучено автомобілі МАН д.н.з. НОМЕР_1 та ЗІЛ 131 НОМЕР_2 та поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів ГТГ ГУНП в Житомирській області. Згідно зі свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 автомобіль МАН, д.н.з. НОМЕР_1 належить ПП «Транс Логістік», яким фактично керував водій ОСОБА_4 .
Оскільки вилучений автомобіль МАН, д.н.з. НОМЕР_1 є речовим доказом у кримінальному провадженні і являється матеріальним об`єктом, який зберіг на собі сліди злочину, є знаряддям вчинення злочину, слідчий просить накласти на нього арешт.
У судовому засіданні слідчий підтримав дане клопотання та просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.
Володілець майна не заперечував проти задоволення клопотання.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
За правилами ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
26.11.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про те, що близько близько 06-00 год. 26.11.201 року на 124 км +400 м автодороги Київ-Чоп, поблизу с. Березина Житомирського району водій автомобіля МАН д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , рухаючись в напрямку м. Житомир, здійснив зіткнення з автомобілем ЗІЛ 131 НОМЕР_2 , який стояв на правому узбіччі частково, займаючи проїзну частину, та в подальшому здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який знаходився по переду автомобіля ЗІЛ.
За таких обставин, враховуючи, що майно вилучене 26.11.2016 року під час огляду дорожньо-транспортної пригоди, а саме автомобіль МАН, д.н.з. НОМЕР_1 є знаряддям та засобом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 241 КК України, та, будучи речовим доказом, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тому клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль МАН (фургон-рефрижератор-с), д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 є ПП «Транс Логістик», та фактично перебував у володінні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та тимчасово позбавити власника (користувача, володільця) можливості його відчужувати, розпоряджатися та використовувати.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1