11-кп/775/236/2017(м)
266/3130/16-к

Категорія: ч.2 ст.185 КК України
Суддя 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2017 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
та справах про адміністративні правопорушення
Апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
Відповідно до вироку суду, ОСОБА_7 25 квітня 2016 року, приблизно о 10.30год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщені квартири АДРЕСА_2 , повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно, яке належало ОСОБА_8 , заподіявши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 17 747 гривень.
Не погодившись з судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання та призначити йому менший строк покарання або більш м`яке покарання, посилаючись на те, що він вину визнав повністю, викрав майно у потерпілого, оскільки у нього було скрутне матеріальне становище, гроші були потрібні для цивільної дружини, яка знаходилась напередодні пологів.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, а апеляційні вимоги обвинуваченого без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги обвинуваченого задоволенню не підлягають з таких підстав.
Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 , дав належну юридичну оцінку його діям і у відповідності із вимогами норм КК України кваліфікував його дії за ч.2 ст.185 КК України. Кримінальне провадження розглянуто судом першої інстанції у відповідності з вимогами ч.3 ст.349 КПК України, з цих підстав фактичні обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, доведеність його вини й кваліфікація злочинних дій, в апеляційному порядку не перевіряються.
В апеляційній скарзі обвинувачений оскаржує рішення суду в частині призначеного покарання, він просить змінити вирок та призначити йому мінімальний строк покарання або більш м`яке покарання.
Колегія суддів не може погодитися з вказаними апеляційними доводами.
Суд першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначив відповідно до загальних правил призначення покарання, у межах санкції частини відповідної статті кримінального закону, що передбачає відповідальність за здійснення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно.
Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про призначення ОСОБА_7 покарання, його виду та розміру, суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст. 50, 65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року та належним чином врахував ступень вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься за класифікацією злочинів до категорії середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання, що в сукупності послужило підставою до прийняття рішення суду про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавленням волі, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Так, обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий за корисливі злочини проти власності, судимості у встановленому порядку не погашені, обвинувачується у скоєнні злочину середньої тяжкості, посередньо характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліках в лікувальних та профілактичних закладах міста Маріуполя не знаходиться.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав повне визнання своєї вини обвинуваченим, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставинами, що обтяжують покарання суд визнав рецидив злочину, а також скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння та прийшов до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.
Крім того, колегією суддів враховується думка потерпілого про призначення ОСОБА_7 сурового покарання, а також, що ОСОБА_7 суспільно-корисною працею не займається та не має постійного джерела доходів, вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, встановленого вироком Приморського районного суду Запорізької області від 04.06.2015 року, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, судимості не погашені і не зняті у встановленому законом порядку, повторно вчинив умисний корисливий злочин, що свідчить про його стійке небажання стати на шлях виправлення, а тому колегія суддів вважає, що його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів, неможливо без його ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд дійшов правильного висновку про призначення йому покарання саме у виді позбавлення волі в межах, установлених санкцією частини 2 статті 185 КК України, при наявності в цій статті альтернативних, більш м`яких покарань.
За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 мінімального строку покарання або більш м`якого покарання, оскільки судом першої інстанції вірно та обґрунтовано визначено вид та розмір покарання, приближений до мінімального покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини відповідної статті кримінального закону, що передбачає відповідальність за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно, в апеляційній скарзі обвинуваченого не наведено переконливих доказів які стали би підставою для пом`якшення призначеного йому покарання.
Стосовно доводів обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про збіг тяжких сімейних обставин (пологи цивільної дружини), які на його думку, призвели до вчинення ним злочину, не є слушними та не заслуговують на увагу, оскільки не можуть виправдовувати таку стійку антисоціальну поведінку з його боку, наведені обставини не можна визнати обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання обвинуваченого.
Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та призначення йому більш м`якого покарання, ніж призначив суд першої інстанції. Судом першої інстанції винесено законне, вмотивоване та обґрунтоване судове рішення, матеріальний закон застосований правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при постановленні вироку не встановлено, апеляційних підстав для зміни або скасування вироку колегія суддів не вбачає.
Керуючись статями 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 14.12.2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4