Справа №451/1235/16-к
Провадження № 1-кс/451/254/16
УХВАЛА
іменем України
21 грудня 2016 року

Суддя Радехівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Радехів справу за заявою ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

23 листопада 2016 року за вх.№5312 у адресу Радехівського районного суду Львівської області надійшла заява ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 головуючого у судовому провадженні №451/1235/16-к про обвинувачення ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та у провадження до судді ОСОБА_1 зазначені матеріали, за наслідком їх розподілу автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.35 КПК України, надійшли в цей же день.

В обґрунтування заяви про відвід, заявник зазначає, що за час його роботи у Радехівському РВ ГУМВСУ у Львівській області, між ним та суддею ОСОБА_4 склалися неприязні стосунки на особистому ґрунті. Відповідно вважає, що суддя буде упередженим у розгляді справи про його обвинувачення, а тому просить задоволити заяву про відвід такого.

У судове засідання сторони не з`явилися. Про день, час та місце розгляду заяви, повідомлялися належним чином. Про причини неявки в судове засідання не повідомили.

Заявник та його захисник, надавши до суду письмові заяви із підтриманням вимог щодо відводу судді ОСОБА_4 , просили розгляд даного питання провести без їх участі (а.с.8-9).

Згідно ст.107 КПК України розгляд заяви про відвід судді ОСОБА_4 здійснено без застосування технічних засобів фіксування процесуальної дії.

У відповідності до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Відповідно до ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно з ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У національному законодавстві відсутні будь-які роз`яснення щодо визначення критеріїв чи обставин, які би могли враховуватися судом при надані оцінки фактам щодо неупередженості, а саме які складові елементи повинні містити обставини, щоб можна було прийти до висновку в неупередженості суду.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено, що кожна особа має право на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Так, виходячи із основних засад і практики Європейського суду з прав людини, неупередженість (безсторонність) суду відповідно до п.1 ст.6 вказаної вище Конвенції, повинна визначатися за критеріями суб`єктивними, при яких беруться до уваги особисті переконання та поведінка судді та об`єктивними, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Європейський суд стверджує, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Щодо об`єктивної неупередженості, Європейський суд з прав людини у справі «Фей проти Австрії» вказав, що така полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Також у рішенні від 9 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» щодо гарантій розгляду справи незалежним і безстороннім судом було встановлено порушення права особи на розгляд справи безстороннім судом: уряд не оспорював твердження заявниці стосовно того, що голова Артемівського міського суду, який одноособово розглядав справу заявниці у першій інстанції та чиї рішення були залишені без змін судами вищих інстанцій, просив та безоплатно отримував майно від компанії-відповідача. За цих обставин твердження заявниці щодо небезсторонності голови суду можна вважати об`єктивно виправданими, незважаючи на той факт, що Артемівський міський суд задовольнив одну зі скарг заявниці. Більше того, суди вищих інстанцій, розглядаючи скарги заявниці, не взяли до уваги її скарги на упередженість судді.

Крім цього, Європейський суд з прав людини, у справі «Гаусшильдта проти Королівства Данії» зазначив, що згідно з об`єктивним критерієм, необхідно встановити, чи існують, якщо зовсім не брати до уваги особисту поведінку судді, легко з`ясовувані факти, які можуть ставити під сумнів його безсторонність. З цього погляду навіть виступи можуть мати певне значення. Найголовніше це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості і передусім, у разі кримінального провадження, в обвинуваченого. Отже, будь-який суддя, щодо безсторонності якого є законні підстави для побоювань, повинен дати відвід.

Таким чином, піддавши аналізу підстави для відводу та позицію з цього приводу сторін провадження, суддя вважає, що наявні об`єктивні компоненти, які змушують учасників справи сумніватися в неупередженості судді ОСОБА_4 незалежно від його поведінки, оскільки вони не залежать від волі самого суду, однак об`єктивно існують, від так клопотання слід задоволити.

Керуючись ст.ст.76,80-81,110,369-372 КПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 головуючого у судовому провадженні №451/1235/16-к про обвинувачення ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, задоволити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №000321 про обвинувачення ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України спрямувати у канцелярію суду для визначення автоматизованою системою документообігу суду, у відповідності до ст.35 КПК України, складу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з дня її постановлення.

ГоловуючийОСОБА_1