Справа № 487/903/17
Провадження № 1-кп/487/214/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.03.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березівка Березівського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, жонатого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_7 , 2007 року народження та ОСОБА_8 , 2016 року народження, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що 22.11.2016 року близько 10.30 год., ОСОБА_6 , керував технічно справним автомобілем «ЗАЗ 110307-42», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у світлий час доби по сухій, чистій, проїзній частині пр. Центрального зі сторони вул. Шосейної в напрямку вул. Бузника зі швидкістю приблизно 30 км/год.

Рухаючись у обраному напрямку, при проїзді в районі будинку №10, по проспекту Центральному, в порушення вимог п.п. 2.3 «б»; 12.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, із відповідними змінами та доповненнями, а саме: рухаючись по проїзній частині проспекту Центрального, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 «Пішохідний перехід» ПДР України, та дорожньою розміткою білого кольору 1.14.1 додатку 2 ПДР України «Пішохідний перехід», перед яким з права зупинились автомобілі, водії яких надавали перевагу у русі пішоходу ОСОБА_4 , яка рухалась з права наліво по пішохідному переходу, не вибрав безпечної швидкості руху, своєчасно не вжив заходів до зниження швидкості, аж до повної зупинки керованого ним автомобіля, не переконався, що на пішохідному переході відсутні пішоходи, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, продовжив рух у вибраному ним напрямку, внаслідок чого допустив контактування передньою лівою частиною автомобіля з пішоходом ОСОБА_4 .

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому великої гомілкової кістки та перелому голівки малої гомілкової кістки, які згідно висновку судово-медичної експертизи №107 від 24.01.2017 року, відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, терміном понад 21 день.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 2.3 «б»; 12.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому, причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Вина ОСОБА_6 у скоєнні вказаного злочину підтверджується зібраними під час здійснення досудового розслідування доказами.

Висновком судово-медичної експертизи №107 від 24.01.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому великої гомілкової кістки та перелому голівки малої гомілкової кістки, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, терміном понад 21 день.

Висновком авто-технічної експертизи №09-1-698 від 16.01.2017 року, відповідно до якого автомобіль «ЗАЗ 110307-42», реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди знаходився у технічно справному стані.

Висновком судової транспортно-трасологічної експертизи №09/1-965 від 17.01.2017 року, відповідно до якого встановити якою саме частиною автомобіля «ЗАЗ 110307-42», реєстраційний номер НОМЕР_1 стався наїзд на пішохода та в якому взаємному положенні знаходились транспортний засіб та пішохід в момент первинного контактування, не є можливим, проте слід вказати, що при відносно невеликих швидкостях руху за відсутності інтенсивної контактної взаємодії, слідів цього контакту на частинах транспортних засобів могло не залишитися.

Висновком судової авто-технічної експертизи по дослідженню обставин ДТП №17-68 від 23.01.2017 року, відповідно до якого водію автомобіля «ЗАЗ 110307-42», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у своїх діях необхідно було керуватися пунктами 12.1, 18.4 ПДР, а саме: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека». Водій автомобіля «ЗАЗ 110307-42», реєстраційний номер НОМЕР_1 належним і своєчасним виконанням п.п. 12.1, 18.4 ПДР мав технічну можливість запобігти ДТП. Дії водія автомобіля «ЗАЗ 110307-42», реєстраційний номер НОМЕР_1 не відповідали п.п. 12.1, 18.4 ПДР і з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП, що сталося.

Дії ОСОБА_6 органами досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому.

15.02.2017 року у приміщенні Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 було складено клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 у зв`язку з примиренням з потерпілою ОСОБА_4 та закриття провадження в порядку ст. 46 КК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з примиренням з потерпілою.

Підозрюваний ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та не заперечував проти задоволення даного клопотання.

Потерпіла ОСОБА_4 підтвердила досягнуте між нею та ОСОБА_6 примирення. Не заперечувала проти закриття провадження у справі за вказаних підстав.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, а відповідно до приписів ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

За положеннями ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року за наявності, передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, суд дійшов висновку про наявність всіх передбачених ст. 46 КК України підстав для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності.

Так, ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягається вперше, злочин, у вчиненні якого він обвинувачується, у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості та є необережним, свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаюється у вчиненому, повністю відшкодував потерпілій заподіяні збитки та примирився з нею, а також в добровільному порядку відшкодував витрати з лікування потерпілої, понесені лікарською установою, позитивно характеризується по місцю проживання. Сумнівів з приводу того, що примирення між підозрюваним та потерпілою досягнуто добровільно, немає.

Питання про речові докази вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 2 ст. 284, ст. 285, ч. 1, 4 ст. 286 КПК України, ст. ст. 44, 46 КК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою.

Кримінальне провадження №0005487 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.11.2016 року відносно ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрити.

Речовий доказ автомобіль марки «ЗАЗ 110307-42», реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити власнику ОСОБА_6 .

На ухвалу протягом 7 діб з дня її оголошення може бути подано апеляцію до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва.

Суддя: ОСОБА_1