Провадження 11-кп/792/353/17
Справа № 682/2982/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 272, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366,
ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області в складі :
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
представника потерпілої ОСОБА_10 ,
представника цивільного
відповідача ДП НАЕК
«Енергоатом» ВП ХАЕС ОСОБА_11 ,
захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0000040 за апеляційними скаргами ДП НАЕК «Енергоатом», потерпілого ОСОБА_16 , захисника обвинуваченого ОСОБА_14 ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_15 та його захисника ОСОБА_12 на вирок Славутського міськрайонного суду від 14 березня 2017 року,-
В с т а н о в и л а :
Вироком Славутського міськрайонного суду від 14 березня 2017 року

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Улашанівка, Славутського району Хмельницької області, українця, громадянина України, жителя та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого начальником комплексної дільниці з палива і реактора цеху з ремонту тепломеханічного устаткування реактивного відділення енергоремонтного підрозділу ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом», раніше не судимого, звільненого від кримінальної відповідальності 15.02.2006 року Нетішинським міським судом Хмельницької області на підставі ч. 1 п. 3 ст. 49 КПК України (в редакції 1960 року),
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 272, ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України та призначено покарання:
-за ч. 2 ст. 272 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій у галузі атомної енергетики строком на 3 роки.
На підставі ч. 4 ст. 74, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_18 звільнено від покарання за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.
Ухвалою Славутського міськрайонного суду від 11 квітня 2017 року ОСОБА_18 звільнено від відбування основного і додаткового покарання на підставі ЗУ «Про амністію у 2014 році».
ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Горлівка, Нікітовського району Донецької області, українця, громадянина України, жителя та зареєстрованого в АДРЕСА_2 , з середньою технічною освітою, одруженого, працюючого майстром з ремонту 1 групи комплексної дільниці з палива і реактора цеху з ремонту тепломеханічного устаткування реактивного відділення енергоремонтного підрозділу ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом», раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій у галузі атомної енергетики строком на 2 роки 6 місяців.
Ухвалою Славутського міськрайонного суду від 14 березня 2017 року ОСОБА_14 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.
ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Казань Російської Федерації, українця, громадянина України, жителя та зареєстрованого в АДРЕСА_3 , з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двоє неповнолітніх дітей, працюючого слюсарем з ремонту реактивно-турбінного устаткування 5 розряду комплексної дільниці з палива і реактора цеху з ремонту тепломеханічного устаткування реактивного відділення енергоремонтного підрозділу ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом», раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій у галузі атомної енергетики строком на 2 роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_18 та ОСОБА_14 ухвалено рахувати з моменту їх затримання.
Строк відбуття покарання ОСОБА_15 ухвалено обчислювати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі.
Стягнуто з відокремленого підрозділу Хмельницька атомна електростанція ДП НАЕК «Енергоатом» на користь ОСОБА_8 800 000 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_18 на користь ОСОБА_8 20 000 грн. моральної шкоди та 9 000 майнової шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_8 20 000 грн. моральної шкоди та 9 000 грн. майнової шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_15 на користь ОСОБА_8 10 000 грн. моральної шкоди та 4 600 грн. майнової шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_18 та ОСОБА_14 на користь держави по 7125,23 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.
Стягнуто з ОСОБА_15 на користь держави 3153,23 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_18 та ОСОБА_14 обрано запобіжний захід утримання під вартою, ОСОБА_15 - особисте зобов`язання.
За вироком суду, 03 грудня 2012 року близько 07:40 год. начальником комплексної дільниці з палива і реактора цеху з ремонту тепломеханічного устаткування реакторного відділення енергоремонтного підрозділу ВП ХАЕС ДП НАЕК Енеогоатом ОСОБА_18 , в порушення встановлених норм та правил, відомчих інструкцій, без належного оформлення та без обов`язкового проведення при цьому цільового інструктажу з техніки безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, всупереч положенню, передбаченому п.5.2.5 Правил безпечної експлуатації тепломеханічного обладнання електростанцій і теплових мереж, був виданий проміжний наряд - допуск з підготовки транспортного контейнеру-13, до завантаження відпрацьованим ядерним паливом до загального наряду з капітального ремонту реакторної установки за № 103-11, в якому ці роботи були відсутні.
У вказаному наряді ОСОБА_18 призначив керівником робіт та допускачем майстра КДПР ОСОБА_14 , виконавцем (производителем) робіт слюсаря 5 розряду ОСОБА_15 та членів бригади слюсарів 4-го розряду ОСОБА_21 і ОСОБА_16 .
Цього ж дня, отримавши проміжний наряд-допуск на виконання робіт по підготовці ТК-13 до завантаження відпрацьованим ЯП, майстер ОСОБА_14 , без дотримання відомчих інструкцій та норм, без проведення чіткого і повного інструктажу видав членам бригади завдання відповідно до проміжного наряду здійснити перестановку штуцерів - від`єднати від кришки ТК-13 гумовий рукав подачі стисненого повітря та забезпечити подачу до контейнера ТК-13, який установлений в шахту мийки в приміщенні 1ГА701, 602 азоту за допомогою гумового рукава (ДУ 16) з метою просушування його від вологи; проводити періодичний контроль подачі азоту. В подальшому майстер ОСОБА_14 в приміщенні 1А919 здійснив допуск виконавця (производителя работ) ОСОБА_15 та членів бригади ОСОБА_21 і ОСОБА_16 до виконання робіт без виводу на робоче місце та видав завдання членам бригади ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 здійснювати контроль подачі азоту для осушки ТК-13 № 026 в приміщенні 1ГА701, 602, подавши заявку начальнику зміни енергоблоку №1 на подачу азоту для сушки ТК-13 № 026 в шахті мийки (ШМ) 1ГА602.
Відповідно до заявки о 08:44 год. азот був поданий від компресора азотно-кисневої станції та подавався за тимчасовою схемою. При цьому вентиль перекриття подачі азоту знаходився у приміщенні 1А121 на відмітці +0.0 реакторного відділення, а отже члени бригади ОСОБА_15 , ОСОБА_21 і ОСОБА_16 доступу до цього вентиля не мали. ОСОБА_14 в цей час знаходився в іншому місці у приміщенні 1ГА402, виконуючи завдання за дозиметричним нарядом допуском по завантаженню відпрацьованого ядерного палива (ЯП) в ТК-13 заводський № 15, а тому в порушення правил техніки безпеки не був присутній як допускаючий при виконанні робіт ОСОБА_15 , ОСОБА_21 і ОСОБА_16 у приміщенні 1ГА701. У зв`язку із зниженням тиску азоту (відповідно до записів у оперативному журналі №0.РІІ-5.14/ азотно-кисневої станції) о 09:24 год. ОСОБА_18 повідомив начальнику зміни реакторного цеху про відсутність тиску азоту для осушки ТК-13 №026. За заявкою начальника зміни блоку та за вказівкою начальника зміни ХАЕС були виконані перемикання на азотно-кисневій станції для подачі азоту з реципієнтних балонів (ємностей для зберігання запасу азоту високого тиску) з тиском 18 кгс/см2. Виконавець робіт ОСОБА_15 разом з бригадою знаходились у приміщенні 1А919 та періодично контролювали подачу азоту до ТК-13 №026 у приміщенні 1ГА701. Близько 10:25 год. ОСОБА_15 вирішив ще раз проконтролювати подачу азоту до ТК-13 №026 та першим зайшов до приміщення 1ГА701, де оглянув цілісність гумового рукава з подачею азоту до кришки ТК-13 №026. За ним до приміщення 1ГА701 увійшли ОСОБА_21 та ОСОБА_16 . ОСОБА_21 відразу підійшов до шахти мийки, де був встановлений ТК-13 зав.№026, оглянув його зверху з метою перевірити наявність вологи та по драбині спустився на дно шахти мийки (ШМ) 1ГА602, в якій знаходився контейнер ТК-13 зав. №026. ОСОБА_15 , будучи виконавцем робіт, не проконтролював дії ОСОБА_21 . ОСОБА_21 знаходячись під негативним впливом газового середовища (азоту) з низьким вмістом кисню та повільно почав лягати на підлогу шахти. ОСОБА_16 , побачивши це, з метою надання допомоги спустився по драбині до потерпілого і потрапив під дію того ж газового середовища - азоту. В цей момент ОСОБА_16 , знепритомнівши, сів на підлогу в протилежну від ОСОБА_21 сторону.
ОСОБА_15 , побачивши обох членів бригади у непритомному стані, відразу підбіг до крану подачі повітря, відкрив його та подав кінець гумового рукава з повітрям на дно шахти (ШМ), де знаходились непритомні члени бригади ОСОБА_16 та ОСОБА_21 . Далі ОСОБА_15 , з метою припинити постачання азоту до ТК-13 зав. №026, перегнув гумовий рукав подачі азоту руками і став кликати на допомогу. Близько 10:29 год. ОСОБА_15 , зрозумівши, що його не чують, покинув гумовий рукав подачі азоту і місце нещасного випадку та вибіг з приміщення 1ГА701, гукаючи на допомогу. Почувши вигуки ОСОБА_15 , майстер ОСОБА_14 , знаходячись біля приміщення 1А919, вибіг назустріч ОСОБА_15 та запитав, що сталося. ОСОБА_15 йому повідомив, що два члени бригади знаходяться на дні шахти мийки біля контейнера ТК-13 зав. №026 непритомними. Виклавши ОСОБА_14 інформацію про нещасний випадок та про необхідність застосування засобів захисту органів дихання, ОСОБА_15 став відчувати слабкість, запаморочення та сухість у роті, внаслідок чого попрямував до умивальника з водою. Тим часом майстер ОСОБА_14 побіг до телефону та повідомив начальника зміни блоку ХАЕС і начальника дільниці ОСОБА_18 про нещасний випадок, що стався, та про необхідність відключення азоту. О 10:32 год. ОСОБА_15 повернувся допомагати непритомним членам бригади, знову перегнув гумовий рукав подачі азоту, а іншою рукою взяв гумовий рукав подачі стисненого повітря, потік якого направив у бік потерпілих. Слідом за ОСОБА_15 підбіг ОСОБА_14 та оперативний працівник реакторного відділення ОСОБА_22 , який відразу попрямував за апаратом стисненого повітря (АСП-2). В той час майстер ОСОБА_14 кинув додатковий гумовий рукав із подачею повітря на дно шахти мийки та змінив ОСОБА_15 . В подальшому, близько 10:35 год. майстер ОСОБА_14 передав ОСОБА_15 обидва гумові рукави з подачею повітря і побіг до приміщення 1А919, звідки приніс вірьовку із запобіжним поясом та знову змінив ОСОБА_15 . Близько 10:36 год. оперативний персонал реакторного цеху, а саме інженер з експлуатації ОСОБА_23 та старший оператор ОСОБА_22 прибули до місця події з апаратом стисненого повітря (АСП-2) та ношами. В той момент, зрозумівши про неможливість застосування апарату стисненого повітря (АСП-2) через обмеженість простору у шахті мийки між драбиною та контейнером ТК-13 зав. №026, ОСОБА_15 обв`язався вірьовкою і спустився до непритомного ОСОБА_21 . Слюсар ОСОБА_16 , який прийшов до тями, почав допомагати ОСОБА_15 піднімати непритомного ОСОБА_21 , якого всі разом підняли на поверхню шахти. В подальшому потеплілому ОСОБА_21 надавалася перша медична допомога і проводилися реанімаційні заходи, але ознаки життя у останнього були відсутні. Смерть ОСОБА_21 настала внаслідок потрапляння в середовище з низьким вмістом кисню, що призвело до асфіксії і підтверджується загальноасфіксичними ознаками: субепікардіальними, субплевральними крововиливами, набряком головного мозку та легенів, гострим розпадом кровообігу у вигляді вираженого повнокрів`я судин досліджуваних органів з діапелизними крововиливами у легенях, нирках, ділянками фрагментанії міокарда, помірним набряком міжволоконної сполучної тканини міокарду, поширеним набряком міжволоконної сполучної тканини міокарду, поширеними ділянками гострої емфіземи з дистелектазами в легенях, альвеолярним набряком легенів, численними внутрішньо альвеолярними крововиливами, дистрофією нирок та печінки.
Злочинна діяльність начальника комплексної дільниці з палива і реактора цеху ремонту тепломеханічного устаткування реакторного відділення енергоремонтного підрозділу ВП ХАЕС ДП НАЕК Енергоатом ОСОБА_18 , як особи, що видала проміжний наряд-допуск, виразилася у неврахуванні наявності небезпечних та шкідливих виробничих факторів, визначених п.п. 1.11.1. та 1.11.2.2 Інструкції з охорони праці слюсаря з ремонту ТМУ комплексної дільниці з палива та реактора енергоремонтного підрозділу ХАЕС №0.ЦР.0921.ИО-10, оформленні проміжного наряду-допуску на виконання робіт підвищеної небезпеки за відсутності вказаних робіт в загальному наряді - допуску, що суперечить вимогам п. 3.7.7 посадової інструкції №0.ЦР.0872.ИД-11 та п. 5.1.18 Правил безпечної експлуатації тепломеханічного обладнання електростанцій і теплових мереж, невизначенні необхідності та можливості безпечного виконання даної роботи, невизначенні достатності та правильності вказаних у наряді заходів безпеки, що не відповідає вимогам п. 5.1.3 Правил безпечної експлуатації тепломеханічного обладнання електростанцій і теплових мереж, незабезпеченні бригади оформленим у встановленому порядку технологічним процесом на підготовку ТК-13 зав. №026 до завантаження, що передбачено вимогами п. 3.6.4 Посадової інструкції №0.ПР.0872.ИД-11, призначенні відповідальним за проведення газонебезпечної роботи майстра ОСОБА_14 , який не був звільнений на період проведення такої роботи від ведення технологічного процесу, що мало бути забезпечено згідно з вимогами п. 1.16 Положення з організації безпечного проведення газонебезпечних робіт №0.ТБ. 1067.ПЛ-12 (згідно з висновком комісійної судової інженерно-технічної і в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності експертизи № 4663 від 12.11.2013 року).
Таким чином, злочинна діяльність начальника комплексної дільниці з палива та реактора цеху з ремонту тепломеханічного устаткування реакторного відділення енергоремонтного підрозділу ВП ХАЕС ДП НАЕК Енергоатом ОСОБА_18 , як особи, що видала проміжний наряд-допуск, знаходиться у причинному зв`язку із загибеллю ОСОБА_21 .
ОСОБА_14 , працюючи на посаді майстра з ремонту 1 групи комплексної дільниці з палива та реактора цеху з ремонту тепломеханічного устаткування реакторного відділення енергоремонтного підрозділу ВП ХАЕС ДП НАЕК Енергоатом та будучи службовою особою підприємства, порушив правила безпеки та вимоги своєї посадової інструкції №0.ЦР.0754.ИД-11 під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, що спричинило загибель слюсаря з ремонту реакторного турбінного устаткування комплексної дільниці з палива і реактора 4 розряду - ОСОБА_21 .
Вищевказані вимоги положень та правил безпеки, які зазначені в посадовій інструкції майстра з ремонту 1 групи комплексної дільниці з палива та реактора цеху ремонту тепломеханічного устаткування реакторного відділення енергоремонтного підрозділу ВП ХАЕС ДП НАЕК Енергоатом ОСОБА_14 , як керівником робіт, в силу своєї злочинної діяльності дотримані не були, що призвело до грубого порушення технологічного процесу з сушки контейнера ТК-13 зав. №026 методом продувки внутрішньої порожнини контейнера азотом без скиду його у спецвентиляцію.
Таким чином злочинна діяльність майстра з ремонту 1 групи комплексної дільниці з палива та реактора цеху з ремонту тепломеханічного устаткування реакторного відділення енергоремонтного підрозділу ВП ХАЕС ДП НАЕК Енергоатом ОСОБА_14 , як керівника робіт за проміжним нарядом допуском, знаходяться у причинному зв`язку із загибеллю ОСОБА_21 .
ОСОБА_15 , працюючи на посаді слюсаря з ремонту реакторно -турбінного устаткування 5 розряду комплексної дільниці з палива та реактора цеху з ремонту тепломеханічного устаткування реакторного відділення енергоремонтного підрозділу ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом», будучи призначеним виконавцем робіт (производителем работ), а отже будучи службовою особою підприємства, порушив Правила безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, що спричинило загибель слюсаря з ремонту реакторного турбінного устаткування комплексної дільниці з палива і реактора 4 розряду ОСОБА_21 .
Таким чином, злочинна діяльність слюсаря з ремонту реакторно турбінного устаткування 5 розряду комплексної дільниці з палива та реактора цеху з ремонту тепломеханічного устаткування реакторного відділення енергоремонтного підрозділу ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» ОСОБА_15 , як виконавця (произодителя) робіт за проміжним нарядом-допуском № 15/12-РО, знаходиться у прямому причинному зв`язку із загибеллю слюсаря з ремонту реакторного турбінного устаткування комплексної дільниці з палива і реактора 4 розряду ОСОБА_21 .
Крім цього, начальник комплексної дільниці з палива та реактора цеху з ремонту тепломеханічного устаткування реакторного відділення енергоремонтного підрозділу ВП ХАЕС ДП НАЕК Енергоатом ОСОБА_18 , маючи за мету приховати порушення ним правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, що мало місце 03.12.12 року під час їх виконання в реакторному відділенні блоку № НОМЕР_1 ВП ХАЕС ДП НАЕК Енергоатом, за попередньою домовленістю та діючи спільно, як група осіб, з майстром з ремонту 1 групи комплексної дільниці з палива та реактора цеху з ремонту тепломеханічного устаткування реакторного відділення енергоремонтного підрозділу ВП ХАЕС ДП НАЕК Енергоатом ОСОБА_14 , 04.12.12 року близько 17:00 год., перебуваючи в приміщенні загального коридору терапевтичного відділення ДЗ СМСЧ №4 міста Нетішин, підбурив шляхом вмовлянь та погроз підлеглих йому працівників ОСОБА_15 та ОСОБА_24 внести завідомо неправдиві відомості у два примірники незаповненого бланку проміжного наряду - допуску №15/12-РО до загального наряду допуску №103- 11, зокрема, поставити у два примірники проміжного наряду - допуску № 15/12-РО до загального наряду допуску №103-11 підписи навпроти своїх прізвищ, а сааме: ОСОБА_15 поставити підписи у графі Производитель работ та ОСОБА_24 поставити підпис у графі «Подписи членов бригады, которые прошли инструктаж», що насправді не відповідало дійсності. Після цього ОСОБА_18 сам особисто в період часу з 17:00 год. 04.12.12 року по 12:00 год. 05.12.12 року вніс завідомо неправдиві відомості у два примірники проміжного наряду - допуску №15/12-РО до загального наряду допуску №103-11, а саме: у графу Наряд выдал: дата вніс дату та час - 03.12.12 р 07:40, у графу Разрешение на подготовку робочих мест и на допуск выдал вніс дату та час 03.12.12 р 07:40, скріпивши їх своїми підписами, що не відповідало дійсності, і таким чином створив враження, що вищевказаний проміжний наряд-допуск №15/12-РО до загального наряду - допуску №103-11 виданий перед проведенням робіт з підвищеною небезпекою 03.12.2012 року.
ОСОБА_14 , будучи службовою особою - майстром з ремонту 1 групи комплексної дільниці з палива та реактора цеха з ремонту тепломеханічного устаткування реакторного відділення енергоремонтного підрозділу ВП ХАЕС ДП НАЕК Енергоатом, погодився на прохання та погрози начальника комплексної дільниці з палива та реактора цеху з ремонту тепломеханічного устаткування реакторного відділення енергоремонтного підрозділу ВП ХАЕС ДП НАЕК Енергоатом ОСОБА_18 і умисно вніс завідомо неправдиві відомості в два примірники проміжного наряду - допуску №15/12-РО до загального наряду допуску №103-11, а саме, у графі Инструктаж получил: руководитель работ" вніс запис про дату та час - 03.12.12 07:45, у графі Инструктаж провел допускающий вніс запис про дату та час - 03.12.12 07:45, у графі Выполнение условий производства работ проверил с оборудованием оставшимся в работе, ознакомлены и к работе допущены вніс запис про дату та час - 03.12.12 р 07:50, у графі Ежедневный допуск к работе, перевод на другое рабочее место, окончание работы вніс запис про дату та час - 03.12.12 р 07:50, скріпивши їх своїми підписами, що насправді не відповідало дійсності.

В поданій апеляційній скарзі ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» (далі Хмельницька АЕС) просить вирок місцевого суду в частині вирішення цивільного позову потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати і відмовити в задоволенні позовних вимог. Вважає, що висновки суду, викладені у вироку в цій частині не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки нещасний випадок на підприємстві стався з вини потерпілого ОСОБА_21 , внаслідок його особистої необережності, що стверджується дослідженими в процесі судового розгляду доказами, яким суд належної оцінки не дав.
Акцентує увагу, що визначаючи розмір моральної шкоди спричиненої потерпілій ОСОБА_8 внаслідок вчинення злочину, суд, належним чином не обґрунтував розмір задоволених позовних вимог, що призвело до непомірного завищення стягнутої шкоди, що суперечить засадам розумності, виваженості та справедливості.
Захисник ОСОБА_13 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 , обвинувачений ОСОБА_15 та в його інтересах захисник ОСОБА_12 , вважають, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки вони не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, та мають істотні суперечності. На їх думку, суд не взяв до уваги неправомірні дії самого загиблого ОСОБА_21 , який внаслідок грубої необережності, діючи на власний розсуд, без будь-яких вказівок, самовільно, розширивши зону робочого місця, спустився в шахту мийки, в той час, як ОСОБА_14 за вказівкою безпосереднього керівника ОСОБА_18 , знаходився на іншому об`єкті. Наголошують, що ні ОСОБА_14 , ні ОСОБА_15 навчання по роботі з азотом не проходили, що виключає в їх діях склад злочину.
Звертають увагу, що суд неправомірно, в порушення вимог матеріального закону, ухвалив рішення про стягнення з обвинувачених на користь потерпілої ОСОБА_8 шкоди завданої загибеллю ОСОБА_21 , оскільки така шкода, відповідно до чинного законодавства підлягає стягненню з ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом», з яким обвинувачені та потерпілий ОСОБА_21 перебували в трудових відносинах.
В поданій апеляційній скарзі, як вбачається з її змісту, потерпілий ОСОБА_16 , вважає, що ОСОБА_15 , який навчання по роботі з азотом в умовах підвищеної небезпеки, як і бригада слюсарів, не проходив, а тому не міг передбачити будь-які негативні наслідки, відповідно і не повинен нести відповідальність за загибель потерпілого. Стверджує, що саме внаслідок належних дій ОСОБА_15 на місці події вдалося запобігти більшим негативним наслідкам, що на переконання апелянта є підставою для скасування вироку суду в цій частині із закриттям кримінального провадження.
ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» заперечує проти апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_14 ОСОБА_13 в частині, що стосується цивільного позову. Вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає.
В поданих запереченнях на апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_14 ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_15 та ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та їх представник ОСОБА_10 вважають вирок місцевого суду законним та обґрунтованим, а апеляційні скарги такими, що задоволенню не підлягають.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , їх захисників ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , представника ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» ОСОБА_11 , які підтримали подані апеляційні скарги, з посиланням на зазначені в них доводи, потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх представника ОСОБА_10 , прокурора, які просять апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_16 та ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» до задоволення не підлягають, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_15 , захисників ОСОБА_13 та ОСОБА_12 підлягають до задоволення частково, виходячи з таких підстав.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_18 та ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України при зазначених у вироку та ухвалі обставинах, їх подальше звільнення від покарання та кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно, відповідає матеріалам провадження, ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах і не заперечується в апеляційних скаргах, як не оспорюється і кваліфікація їх дій за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.
За таких обставин, з огляду на те, що названі обставини жодним учасником кримінального провадження не оспорюються, відповідно до ст. 404 КПК України, колегією суддів, не переглядаються.

Як убачається з матеріалів провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами, проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у провадженні не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_18 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_15 , захисників ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_16 , ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» про те, що досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами проведено упереджено, без з`ясування обставин, які мають значення для встановлення істини у справі, є необґрунтованими і спростовуються зібраними у справі та дослідженими судом доказами.
Зокрема, в процесі судового та апеляційних розглядів обвинувачені ОСОБА_18 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не заперечували та ствердили обставини проведення робіт з просушування транспортного контейнеру-13 (далі ТК-13) від вологи за допомогою азоту на початку грудня 2012 року, фактично без дотримання норм та правил встановлених для даного виду робіт, наслідком яких стала загибель слюсаря ОСОБА_21 та створення загрози життю потерпілого ОСОБА_16 , однак викладали свою версію подій. Ствердили, що саме ОСОБА_15 , відповідно до проміжного наряду-допуску, серед членів бригади виконував обов`язки старшого та координував роботу слюсарів ОСОБА_21 та ОСОБА_16 .

Аналогічними показаннями потерпілого ОСОБА_16 , який показав, що в грудні 2012 року, без належного оформлення та без обов`язкового проведення при цьому цільового інструктажу з техніки безпеки, бригада слюсарів у складі обвинуваченого ОСОБА_15 , потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_21 , за вказівкою обвинувачених ОСОБА_18 та ОСОБА_14 , була допущена до виконання робіт з осушення ТК-13 від вологи за допомогою азоту. Ствердив, що в процесі виконання названих робіт стався нещасний випадок, наслідком якого стала загибель слюсаря ОСОБА_21 , який виконуючи вказані роботи спустився в шахту мийки та загинув, а він знепритомнів, однак в результаті надання своєчасної допомоги життя йому було врятовано.

Показаннями потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які показали, що саме внаслідок грубого порушення обвинуваченими техніки безпеки під час проведення робіт з просушування ТК-13, відсутності будь-якого контролю з боку службових осіб підприємства, стався нещасний випадок, внаслідок якого загинув ОСОБА_21 . При цьому, потерпілий ОСОБА_9 показав, що працює на посаді аналогічній посаді ОСОБА_21 та неодноразово виконував роботи, аналогічні тим, які призвели до смерті потерпілого. Ствердив, що в процесі цих робіт, в порушення діючих інструкцій, з відома в тому числі обвинуваченого ОСОБА_18 завжди виконувалося спускання в шахту мийки працівниками для контролю процесу осушки контейнера, що і призвело до трагічних наслідків.

Аналогічними показаннями старшого оператора реакторного відділення реакторного цеху Хмельницької АЕС ОСОБА_22 та слюсаря КДПР Хмельницької АЕС ОСОБА_25 , які ствердили обставини систематичного осушення ТК-13 азотом, за вказівкою керівництва неодноразового спускання в шахту мийки працівників станції для перевірки ступеня сухості ТК-13 під час осушення такого азотом.

Показаннями головного інженера ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» ОСОБА_26 та начальника енергоремонтного підроздіду ОСОБА_27 , які показали, що нещасний випадок з потерпілим ОСОБА_21 стався внаслідок неналежних дій посадових осіб атомної станції, в тому числі ігнорування та невиконання вимог нормативних документів щодо охорони праці обвинуваченими ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , а також самим потерпілим ОСОБА_21 . Оскільки фактично цілий ряд вимог нормативних документів щодо безпечного виконання робіт з просушування транспортного контейнеру-13 від вологи азотом були проігноровані.

Показаннями допитаних судом начальника відділу охорони праці ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» ОСОБА_28 , заступника начальника відділу охорони праці ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» ОСОБА_29 та начальника відділу охорони праці Енергоремонтного підрозділу ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» ОСОБА_30 , які показали, що за результатами проведеного розслідування нещасного випадку з потерпілим ОСОБА_21 було встановлено, що в порушення норм та правил, обвинувачені ОСОБА_18 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , не забезпечивши лабораторне дослідження вмісту повітря у мийці шахти, не провівши обов`язкового в таких випадках інструктажу, ОСОБА_18 та ОСОБА_14 допустили членів бригади до небезпечних робіт, залишили їх без нагляду та не контролювали хід виконання робіт, що призвело до загибелі слюсаря ОСОБА_21 та створення загрози життю потерпілого ОСОБА_16 .

Показаннями заступника головного інженера ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» ОСОБА_31 та інженера цеху контролю металу Хмельницької АЕС ОСОБА_32 , які показали, що при дотриманні технологічного процесу осушки порожнього контейнера ТК-13, що є в даному випадку, при виконанні всіх нормативних актів з питань безпеки праці обвинуваченими, негативні наслідки у вигляді смерті потерпілого не наступили б.

Показаннями начальника зміни ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» ОСОБА_33 та начальника зміни блоку № 1 ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» ОСОБА_34 , які показали, що осушка контейнера ТК-13 проводиться за допомогою азоту, за допомогою азоту проводилася і осушка контейнера у грудні 2012 року, який у день загибелі ОСОБА_21 внаслідок технічних причин подавався з перебоями.
Показаннями замісника начальника реакторного цеху ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» - свідка ОСОБА_35 , який показав, що з метою економії часу, фактично в порушення встановлених правил, азот подавався з реципієнтів.
Показаннями заступника начальника енергоремонтного підрозділу ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» ОСОБА_36 , майстра КДПР ЕРП ХАЕС та слюсаря ЕРП ХАЕС ОСОБА_37 , які показали, що відповідно до встановлених нормативних актів, саме нарядом-допуском, серед членів бригади на одного з слюсарів покладаються обов`язки старшого виконавця робіт, в даному випадку ОСОБА_15 , який і координував роботу інших слюсарів ОСОБА_21 та ОСОБА_16 . При цьому, безпосередніми керівниками вказаних робіт є майстер та начальник дільниці, якими були ОСОБА_14 та ОСОБА_18 відповідно.

Показаннями інженера з експлуатації АКС атомної станції свідка ОСОБА_38 , який ствердив, що роботи з азотом, внаслідок його властивостей є небезпечні, тому всі працівники, які допускаються до таких робіт, обов`язково повинні пройти навчання.

Показаннями інженера відділу контролю метану РЦ ХАЕС - свідка ОСОБА_39 , який показав, що лише після нещасного випадку, наслідком якого стала смерть ОСОБА_21 у грудні 2012 року, працівники ХАЕС стали проходити навчання з техніки безпеки по роботі з азотом. Тобто, до вказаного періоду, ні ОСОБА_15 , ні ОСОБА_21 , ні ОСОБА_16 такого навчання не проходили.

Показаннями начальника цеху по ремонту тепломеханічного устаткування реакторного відділення енергоремонтного підрозділу ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» - свідка ОСОБА_40 та головного інженера ЕРП ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» - свідка ОСОБА_41 , які показали, що оскільки роботи в шахті мийки є роботами у замкнутому просторі, то вони відносяться до робіт з підвищеною небезпекою, що передбачає проведення цілого ряду спеціальних процедур з техніки безпеки, в тому числі попереднього інструктажу та лабораторного аналізу цього місця. Ствердили, що роботи з азотом станом на грудень 2012 року не були віднесені до газонебезпечних. При цьому, нагляд за діями слюсарів бригади під час виконання робіт здійснює виконавець (производитель) робіт, а роботу бригади майстер.

Аналогічними показаннями заступника головного інженера по ремонту ЕРП атомної станції свідка ОСОБА_42 , який ствердив, що роботи в шахті мийки віднесені до робіт з підвищеною небезпекою. При цьому не заперечував обставин, що слюсарі ОСОБА_15 , ОСОБА_21 та ОСОБА_16 навчання по роботі з азотом не проходили.

Крім того, факт вчинення ОСОБА_18 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України об`єктивно стверджується даними протоколів огляду місця події з фото-таблицями з яких вбачається, що дійсно, 3 грудня 2012 року загинув потерпілий ОСОБА_21 , який на момент смерті був одягнутий в спеціалізований одяг ВП ХАЕС, тобто знаходився при виконанні трудових обов`язків (а.п. 21-24, т. 1; 120-134, 141-145, т. 4).

Змістом лікарського свідоцтва про смерть № 2365 від 4 грудня 2012 року стверджується, що причиною смерті ОСОБА_21 є киснева недостатність внаслідок низького вмісту кисню в навколишньому середовищі (а.п. 27,т. 1; 68, т. 4).

Із змісту висновку експерта № 386 від 20.02.2013 року вбачається, що смерть ОСОБА_21 настала внаслідок потрапляння останнього в середовище з низьким вмістом кисню, що призвело до асфіксії і підтверджується загальноасфіксічними ознаками (а.п. 30-32, т. 1).

Проаналізувавши висновок судово-медичного експерта у в сукупності з іншими дослідженими доказами, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, що смерть ОСОБА_21 сталася в процесі виконання службових обов`язків, під час виконання осушки ТК-13 азотом та спускання в шахту мийки, оскільки це повністю стверджується дослідженими судом належними, об`єктивними, не спростованих стороною захисту доказами.
Даними висновку експерта № 05 від 06.03.2013 року та листка непрацездатності від 07.12.2012 року стверджується, що потерпілий ОСОБА_16 з 3 по 6 грудня 2012 року, після нещасного випадку на атомній станції, знаходився на стаціонарному лікуванні в ДЗ СМСЧ-4 з діагнозом гостре отруєння парами азоту, легкого ступеня (а.п. 45-47, т. 1; 83, т. 4).
Як вбачається із висновків експертів № 217П від 04.01.2013 року, № 47п від 13.03.2014 року та № 10Т від 06.03.2014 року підпис ОСОБА_21 в проміжному наряді допуску № 15/12-РО щодо проходження інструктажу виконаний іншою особою, що на переконання колегії суддів свідчить про не проведення інструктажу потерпілому ОСОБА_21 обвинуваченими ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , який був обов`язковим перед виконанням робіт по осушці ТК-13, а сам дезометричний наряд містить підробки у формі дописки (а.п. 152-158, т. 1; 186-195, 202-205, т. 7).
Даними оперативних журналів № 1 ППР-2012 майстра КУТР ЭРП та О.РЦ-5,14/АКС, дезометричного наряду № 3955 та проміжних нарядів допусків, змістом переговорів службових осіб ХАЕС, в тому числі за участю обвинуваченого ОСОБА_18 , Журналу видачі нормативних завдань, Оперативного журналу та Журналу обліку робіт за нарядами і розпорядженнями стверджується, що бригада слюсарів у складі ОСОБА_15 , ОСОБА_21 та ОСОБА_16 , за розпорядженням обвинуваченого ОСОБА_18 , майстром ОСОБА_14 була допущена до виконання робіт, в тому числі з осушки ТК-13 № 026 азотом, який подавався також із реципієнтних балонів (ємностей для зберігання запасу азоту високого тиску). Керівником робіт був визначений обвинувачений ОСОБА_14 , виконавцем робіт ОСОБА_15 (а.п. 173-225, 226-291, т. 1; 208, 209, 210, т. 2; 85-87, т. 4; 37, 51-53, 66-68, т. 5; 240-292, т. 8).

Із змісту Журналу административных распоряжений вбачається, що згідно розпорядження саме обвинуваченого ОСОБА_18 , 3 грудня 2012 року планувалися та виконувалися роботи з ТК-13 № 026 (а.п. 1-59, т. 2).

Даними Инструкции по организации ядерно-опасных работ с отработавшим ядерным топливом на Хмельницкой АЭС, Рабочей программы проведения отправки и межблочных перевозок отработавшего ядерного топлива та Інструкції з експлуатації ТК-13 стверджується, що вказаними актами чітко встановлено, яким чином та в який спосіб повинні діяти працівники під час роботи з ТК-13, що обвинуваченими дотримано не було, наслідком чого стала загибель ОСОБА_21 (а.п. 112-141, 158-207, 226-276, т. 2; 1-67, 68-97, т. 3; 216-252, т. 5).

Із змісту протоколів засідання комісії з перевірки знать з охорони праці, Журналу реєстрації інструктажів з питань охорони праці вбачається, що обвинувачений ОСОБА_15 , потерпілі ОСОБА_21 та ОСОБА_16 , знали правила роботи, а також нормативні акти щодо безпечних умов праці на ХАЕС при дотриманні яких, в тому числі обвинуваченим ОСОБА_15 , як виконавцем робіт, виключалися б негативні наслідки на виробництві під час виконання трудових обов`язків (а.п. 125-126, 127, 128-129, 130, 131, т. 3; 243, 244, 245, 246-248, 250, 253-254, 257-259, 261-262, 263-264, т. 6).

Даними акту спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 3 грудня 2012 року у відокремленому підрозділі «Хмельницької АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», Акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом та Акту службового розслідування дій посадових осіб ВП «Хмельницька АЕС», що призвели до групового нещасного випадку стверджується, що причинами нещасного випадку на підприємстві у вигляді смерті ОСОБА_21 , створення загрози життю ОСОБА_16 , стало недотримання та порушення, в тому числі обвинуваченими ОСОБА_18 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , як виконавцем робіт цілого ряду нормативних актів в галузі охорони праці та технологічних процесів при осушці внутрішньої порожнини ТК-13 азотом (а.п. 8-27, 28-36, 37-45, т. 4; 45-52, т. 8).

Із змісту звіту по проходах персоналу вбачається, що обвинувачений ОСОБА_14 , 3 грудня 2012 року в період виконання робіт бригадою слюсарів у складі ОСОБА_21 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 по осушці ТК-13 азотом постійно пересувався, тобто роботу бригади фактично не контролював (а.п. 88-97, т. 4).

Жодним чином не спростованим висновком комісійної судової інженерно-технічної і в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності експертизи № 4663 від 12.11.2013 року стверджується, що порушення обвинуваченими ОСОБА_18 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , встановлених норм та правил, відомчих інструкцій та техніки безпеки, знаходиться у причинному зв`язку з загибеллю потерпілого ОСОБА_21 та створення загрози життю потерпілого ОСОБА_16 . Оскільки останні перебували без нагляду, в середовищі з недостатнім вмістом кисню без засобів індивідуального захисту органів дихання й рятувальних поясів з рятувальними мотузками. При цьому, як в діях потерпілого ОСОБА_21 , так і потерпілого ОСОБА_16 , містяться ознаки порушення нормативних актів з безпеки праці (а.п. 152-177, т. 7).

Як стверджується даними посадових інструкцій майстра 1 групи комплексної дільниці палива і реактора цеху з ремонту тепломеханічного устаткування реактивного відділення енергоремонтного підрозділу ВП ХАЕС та начальника комплексної дільниці з палива та реактора цеха з ремонту тепломеханічного устаткування реактивного відділення енергоремонтного підрозділу ВП ХАЕС, Інструкції з охорони праці слюсаря з ремонту РТУ комплексної дільниці з палива та реактору енергоремонтного підрозділу, списком осіб, наділених правом видавати наряди, бути допускаючими до виконання робіт за нарядами-допусками, Контрольного листа, Положення про енергоремонтний підрозділ, ОСОБА_14 , ОСОБА_18 та ОСОБА_15 , зобов`язані були знати нормативні акти щодо безпечних умов праці, неухильно їх дотримуватися, були наділені організаційно-розпорядчими функціями, ОСОБА_14 та ОСОБА_18 мали в підпорядкуванні підлеглих осіб, тобто являлися службовими особами ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» (а.п. 134-174, 228-268, т. 3; 218-223, т. 4; 1-36, т. 5; 61-81, 189, 171-191, 192-212, т. 6; 10-14, т. 8).

Даними особових карток слюсарів ОСОБА_21 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , Свідоцтвами про присвоєння кваліфікаційного рівня з робітничих професій з яких вбачається, що останні, на день вчинення злочину були працівниками ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» та перебували з даною установою у трудових відносинах (а.п. 8-9, 10-11, 12-13, т. 1; 82, 83-84, 85-86, 265-281, 282-296, 297-302, т. 6).

Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційних скарг ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом», потерпілого ОСОБА_16 , захисника обвинуваченого ОСОБА_14 ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_15 та його захисника ОСОБА_12 про необґрунтованість заведення кримінального провадження та засудження ОСОБА_14 і ОСОБА_15 .
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації ні потерпілим ОСОБА_16 , ні обвинуваченими, ні їх захисниками не надано.
Більше того, дані твердження потерпілого ОСОБА_16 та сторони захисту були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.
За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення злочинів ОСОБА_14 , ОСОБА_18 та ОСОБА_15 , які покладені судом в основу обвинувального вироку, були отримані з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.
В провадженні не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно обвинувачених та свідків заборонених законодавством методів розслідування, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Підлягають відхиленню твердження потерпілого ОСОБА_16 , захисника обвинуваченого ОСОБА_14 ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_15 та його захисника ОСОБА_12 , що жодних протиправних дій обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не вчиняли, суб`єктами злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України не являються, а тому не повинні нести будь-якої відповідальності в цій частині. Оскільки, названі твердження спростовуються вищенаведеними належними, об`єктивними та допустимими доказами.
Зокрема, майстер з ремонту 1 групи комплексної дільниці з палива і реактора цеху з ремонту тепломеханічного устаткування реактивного відділення енергоремонтного підрозділу ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» ОСОБА_14 , як безпосередній керівник потерпілих ОСОБА_21 та ОСОБА_16 , в силу займаної посади не забезпечив лабораторне дослідження вмісту повітря у мийці шахти, не провів обов`язкового в таких випадках інструктажу, допустив членів бригади до небезпечних робіт, залишив їх без нагляду та не контролював хід виконання робіт.
В свою чергу, ОСОБА_15 , як виконавець робіт, на якого покладений безпосередній обов`язок контрою та координації виконання робіт членами бригади, належним чином не контролював виробничий процес членами бригади ОСОБА_21 та ОСОБА_16 , що призвело до спускання останніх в шахту мийки, тобто в приміщення з замкнутим простором, наслідком чого стала смерть ОСОБА_21 та створення загрози життю потерпілого ОСОБА_16 .
Таким чином, як ОСОБА_14 , який наділений організаційно-розпорядчими функціями, так і ОСОБА_15 виконавець робіт, є суб`єктами злочину, передбаченого ст. 272 КК України, оскільки відповідно до покладених на них обов`язків, виходячи з характеру виконуваної роботи по осушці ТК-13 азотом, в замкнутому просторі, не забезпечили дотримання правил безпеки під час виконання названих робіт, встановлених норм та правил, відомчих інструкцій та техніки безпеки, належним чином не контролювали виробничий процес членами бригади, що знаходиться у прямому причинному зв`язку з загибеллю потерпілого ОСОБА_21 та створення загрози життю потерпілого ОСОБА_16 .
За наведених обставин не змінює факту вчинення злочину, не впливає на кваліфікацію дій та не звільняє обвинувачених від кримінальної відповідальності твердження сторони захисту, потерпілого ОСОБА_16 та представника ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом», що саме з вини ОСОБА_21 , який знаючи, що необхідності спускатися у шахту мийки немає, самовільно розширив робоче місце, що призвело до смерті останнього, при цьому саме ОСОБА_18 , як безпосередній керівник повинен нести відповідальність, а не обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ..
Оскільки, саме обвинувачені, всі без виключення, в тому числі ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , в силу покладених на них нормативними актами та відомчими інструкціями обов`язків, зобов`язані були забезпечити лабораторне дослідження вмісту повітря у мийці шахти, провести обов`язковий в таких випадках інструктаж членам бригади, забезпечити та контролювати виробничий процес останніми, в жодному разі не допустити спускання ОСОБА_21 та ОСОБА_16 , без засобів індивідуального захисту в шахту мийки, тобто в приміщення з замкнутим простором, чого ними на підставах та умовах встановлених законом та нормативними актами зроблено не було та призвело до наслідків у виглядів смерті ОСОБА_21 та створення загрози життю потерпілого ОСОБА_16 .
Не може бути підставою для закриття кримінального провадження та обставина, що ні обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , ні потерпілі ОСОБА_43 та ОСОБА_16 , не проходили навчання по роботі з азотом, а самі такі роботи не віднесені до газонебезпечних. Оскільки, як встановлено в процесі судового розгляду та стверджується вищенаведеними, об`єктивними, допустимими, беззаперечними, не спростованими стороною захисту доказами, обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_18 та ОСОБА_15 , не забезпечивши лабораторне дослідження вмісту повітря у мийці шахти, не провівши обов`язкового в таких випадках інструктажу, допустивши членів бригади до небезпечних робіт, залишивши їх без нагляду та не контролювавши хід виконання робіт і виробничий процес, фактично допустивши спускання ОСОБА_21 та ОСОБА_16 , без засобів індивідуального захисту в шахту мийки, тобто в приміщення з замкнутим простором, порушили цілий ряд правил, нормативних актів та відомчих інструкцій, в тому числі в галузі безпеки праці і ці дії перебувають у прямому причинному зв`язку із смертю ОСОБА_21 та створення загрози життю потерпілого ОСОБА_16 .

Не може погодитися колегія суддів з твердженнями сторони захисту, що висновки додаткової експертної судової комісійної інженерно-технічної експертизи з безпеки життєдіяльності від 08.09.2015 року, спростовують висновки суду щодо наявності складу злочину в діях обвинувачених, однак суд їх безпідставно не взяв до уваги. Оскільки, як стверджується названим висновком у виконавців даних заключень відсутні спеціальні знання у галузі атомної енергетики, що фактично позбавило останніх дати вичерпні відповіді на поставлені перед ними запитання.
При цьому, вихідні дані надані експертам є не тотожними, а подекуди суперечать вихідним даним первинної експертизи, в тому числі щодо наявності чи відсутності відповідних нарядів.
За таких обставин, з огляду на те, що оскільки органами досудового розслідування зібрано достатньо інших належних, об`єктивних, допустимих, беззаперечних, не спростованих стороною захисту доказів вини обвинувачених у вчиненні злочинів, посилання сторони захисту на вказані висновки, не спростовують наявність вини в діях ОСОБА_14 , ОСОБА_18 та ОСОБА_15 та складу злочину, що призвело до смерті ОСОБА_21 та створення загрози життю потерпілого ОСОБА_16 .

Суд першої інстанції ухвалив обвинувальний вирок виключно на доказах досліджених в процесі судового розгляду, а ті розбіжності на які посилаються апелянти є не суттєвими та такими, що впливають на встановлення істини у провадженні, ґрунтуються на вільному тлумаченні матеріалів кримінального провадження та норм кримінального закону.
Оголошена ОСОБА_14 , ОСОБА_18 та ОСОБА_15 підозра, кваліфікація їх дій, з якою погодився суд, містить виклад фактичних обставин, в тому числі часу, місця, способу та інших обставин вчинення злочину, наскільки вони відомі органам досудового розслідування. Знайшли вони своє відображення і у вироку, тобто при його ухваленні суд повністю вирішив питання, зазначені в ст. 374 КПК України.

Тому твердження сторони захисту, що органами досудового розслідування та судом не виконані вимоги ст. 91 КПК України не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.
Таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки органів досудового розслідування та були безумовною підставою для закриття кримінального провадження, колегією суддів не встановлено.

Ставлячи питання про скасування вироку, ні представник ДП НАЕК «Енергоатом», ні потерпілий ОСОБА_16 , ні обвинувачені, ні їх захисники, конкретних фактів порушення прав та законних інтересів ОСОБА_14 , ОСОБА_18 та ОСОБА_15 , органами досудового розслідування та судом не навели, а виключно обмежилися перерахунком та декларуванням норм права. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Сторона захисту не вказала конкретно, у чому полягає неправильність досудового розслідування. Зазначені в твердженнях ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом», потерпілого ОСОБА_16 , захисника обвинуваченого ОСОБА_14 ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_15 та його захисника ОСОБА_12 обставини в повному обсязі перевірені судом в установленому законом порядку під час з`ясування обставин справи і перевірки їх доказами в процесі судового розгляду. При ухваленні вироку, місцевий суд дав належну оцінку доказам у провадженні щодо їх допустимості, належності, достовірності та достатності.
Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дав їм належну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_18 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 272, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 272, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України та ОСОБА_15 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України.
Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_14 , ОСОБА_18 та ОСОБА_15 суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України та визначив таке з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та особи обвинувачених.
Зокрема, судом взято до уваги те, що обвинувачені визнані винними у вчиненні тяжкого злочину, а ОСОБА_14 та ОСОБА_18 у ряді злочинів, частина з яких є тяжкими, їх підвищену суспільну небезпечність, спосіб та механізм їх вчинення, наслідки, що настали у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_44 , думку потерпілих, які просили суворо покарати обвинувачених, ступінь вини кожного у протиправних діях.

Як стверджується матеріалами провадження вину у вчиненні злочинів ОСОБА_14 , ОСОБА_18 та ОСОБА_15 не визнали навіть під тиском зібраних у провадженні доказів. Достатніх заходів для досягнення порозуміння з потерпілими не вживали.

За таких обставин, приймаючи до уваги суспільну небезпечність вчинених обвинуваченими злочинів, частина з яких є тяжкими, їх особи, сімейний стан, спосіб та механізм вчинення злочинів, наслідки, що настали у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_44 , враховуючи думку потерпілих, які просять виключно суворо покарати обвинувачених, колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_14 , ОСОБА_18 та ОСОБА_15 покарання у виді ізоляції від суспільства є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, тобто ґрунтується на вимогах закону.
А тому колегія суддів не може погодитись з твердженнями сторони захисту про призначення обвинуваченим явно несправедливого покарання внаслідок його суворості.
В той же час, не підлягає застосуванню до ОСОБА_15 такий додатковий вид покарання встановлений санкцією ч. 2 ст. 272 КК України, як позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, оскільки обвинувачений, в силу займаної посади не був наділений ні організаційно-розпорядчими, ні адміністративно-господарськими функціями.
Зокрема, як встановлено в процесі судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_15 обіймав посаду слюсаря, ні організаційно-розпорядчими, ні адміністративно-господарськими функціями наділений не був, підлеглих працівників не мав і лише разово, 3 грудня 2012 року був визначений виконавцем робіт, тобто лише цього дня був визначений старшим та координував роботу бригади.
За таких обставин, застосування до ОСОБА_15 такого додаткового покарання встановленого санкцією ч. 2 ст. 272 КК України, як позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій у галузі атомної енергетики строком на 2 роки не ґрунтується на вимогах закону та суперечить йому, в тому числі вимогам ст. 55 КК України.
В зв`язку з цим вирок в цій частині підлягає зміні з виключенням із нього рішення про призначення ОСОБА_15 додаткового покарання встановленого санкцією ч. 2 ст. 272 КК України у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій у галузі атомної енергетики строком на 2 роки.
ОСОБА_15 є батьком неповнолітніх дочок: ОСОБА_45 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_46 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_47 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і в своїй заяві обвинувачений ОСОБА_15 просить застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році» та звільнити його від призначеного покарання.
Враховуючи, що ОСОБА_15 вчинено злочини, до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» і останній підпадає під дію п. «в» ст. 1 даного Закону, раніше не судимий, дав згоду на застосування до нього акту амністії, колегія суддів знаходить звільнити його від призначеного вироком Славутського міськрайонного суду від 14 березня 2017 року зміненим ухвалою апеляційного суду від 16 червня 2017 року покарання.
Обраний ОСОБА_15 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання підлягає скасуванню.
Обвинувачений ОСОБА_14 у поданій колегії суддів заяві просить застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році» та звільнити його від призначеного покарання на підставі п. «є», посилаючись на те, що на день набрання чинності цим Законом має батьків, які досягли 70-річного віку та є єдиною працездатною дитиною у останніх.
Разом з тим, ставлячи питання про звільнення від покарання на підставі п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», ні ОСОБА_14 , ні його захисник не надали суду жодного належного, об`єктивного, обґрунтованого та допустимого доказу, що ОСОБА_14 є єдиною працездатною дитиною у батьків, які досягли 70-річного віку, не встановлено таких доказів і в процесі апеляційного розгляду.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_14 про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» слід залишити без розгляду.
При цьому, ОСОБА_14 роз`яснити, що залишення клопотання про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» без розгляду, не позбавляє його права повторно заявити вказане клопотання в порядку виконання вироку.
На думку колегії суддів, прийняттям саме такого рішення в даній частині, за відсутності даних, що ОСОБА_14 є єдиною працездатною дитиною у батьків, які досягли 70-річного віку, не буде порушено баланс прав і законних інтересів обвинуваченого.
Не ґрунтуються на вимогах закону і рішення місцевого суду відносно вирішення цивільного позову потерпілих про стягнення збитків завданих злочином, передбаченим ч. 2 ст. 272 КК України з обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_18 та ОСОБА_15 .
За вироком суду позов потерпілої ОСОБА_8 до обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_18 та ОСОБА_15 задоволено частково. Ухвалено стягнути з обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_18 по 20000 грн. моральної та 9000 грн. матеріальної шкоди з кожного, з ОСОБА_15 10000 грн. та 4600 грн. матеріальної шкоди завданої злочином відповідно.
Задовольняючи позов потерпілої ОСОБА_8 до обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_18 та ОСОБА_15 , суд першої інстанції, керувався тим, що відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода відшкодовується особою, яка її завдала.
Однак з такими висновками місцевого суду в цій частині погодитися не можна, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону, більше того прямо суперечать йому.

Оскільки, як встановлено судом та жодним учасником кримінального провадження, в тому числі стороною захисту не спростовано, смерть потерпілого ОСОБА_21 настала в результаті неправомірних дій обвинувачених саме під час виконання трудових обов`язків.

Таким чином, в силу вимог ст. 1172 ЦК України, яка є спеціальною нормою і підлягає застосуванню до даних правовідносин, саме на відокремленому підрозділі Хмельницька атомна електростанція ДП НАЕК «Енергоатом», з яким обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_18 та ОСОБА_15 перебували у трудових відносинах, лежить обов`язок по відшкодуванню шкоди, завданої її працівниками під час виконання ним своїх трудових (службових) обов?язків.
Місцевим судом неправильно визначено особу, відповідальну за завдану потерпілій ОСОБА_8 шкоду у вигляді витрат на виготовлення та встановлення пам`ятної споруди, а також моральну шкоду, що відповідно до ст. 409 КПК України є підставою для скасування вироку суду в частині.

З огляду на те, що апеляційні скарги прокурора та потерпілих родини ОСОБА_48 з цього приводу відсутні, це позбавляє суд апеляційної інстанції можливості ухвалити своє рішення по суті позовних вимог в цій частині.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити потерпілій ОСОБА_8 , що скасування судового рішення в цій частині, не позбавляє її права звернутися до суду з позовними вимогами про стягнення збитків спричинених злочином в порядку цивільного судочинства на умовах та підставах встановлених законом.
При цьому колегія суддів відхиляє твердження ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» та її представника, що прийняття позову родини ОСОБА_48 , місцевим судом відбулося з порушенням закону, цивільному відповідачу не були забезпечені права гарантовані державою, що є безумовною підставою для скасування рішення місцевого суду в частині вирішення цивільного позову, оскільки такі твердження є надуманими та повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Зокрема, як стверджується даними технічних засобів фіксування кримінального провадження, перед початком судового розгляду, 14.07.2014 року, суд задовольнив клопотання потерпілих та приєднав до матеріалів справи позов родини ОСОБА_48 до ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» про стягнення шкоди (а.п. 43-45, т. 11).

Даний позов був предметом судового розгляду, ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» було ознайомлене з ним та подавало свої письмові заперечення проти заявлених позовних вимог (а.п. 54-55, т. 11).

Згодом, позивачі, потерпілі у провадженні родина ОСОБА_48 , скористалися наданим їм правом та в процесі судового розгляду збільшили первинні позовні вимоги розширивши їх, що не можна вважати пред`явленням нового позову, в чому намагається переконати колегію суддів представник цивільного відповідача (а.п. 75-76, т. 11).

Як вбачається з власноручних, жодним чином не спростованих ні ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом», ні її представником, пам`яток про права та обов`язки цивільного відповідача, даних технічних засобів фіксування судового процесу, представники цивільного відповідача, як ОСОБА_49 , так і ОСОБА_11 , у встановленому законом порядку, належним чином були ознайомлені зі своїми правами представників цивільного відповідача ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» (а.п. 215 А, 267, т. 11).
Більше того, як стверджується даними технічних засобів фіксування судового процесу, представники цивільного відповідача ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом», приймали безпосередню участь в процесі судового розгляду, мали право поставити запитання потерпілим, обвинуваченим, свідкам, експертам та отримати на них відповіді, заявляти клопотання, тощо і останні такими правами скористалися.
За таких обставин, на переконання колегії судів, цивільному відповідачу та його представникам в повному обсязі були забезпечені гарантовані державою та Конституцією України права, ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» та його представники знали про наявний в нього статус цивільного відповідача, а тому відсутність окремого процесуального документу про визнання їх цивільним відповідачем, за наявності вищенаведених обставин не може бути безумовною підставою для скасування рішення суду в частині вирішення цивільного позову та не утворює порушення прав та законних інтересів юридичної особи.

Таким чином, ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом», в тому числі в процесі апеляційного розгляду, повністю забезпечені права, передбачені законами та Конституцією України.
Не може погодитися колегія суддів і з твердженнями цивільного відповідача та його представника про відсутність законних підстав для стягнення на користь потерпілої ОСОБА_8 моральної шкоди спричиненої загибеллю ОСОБА_21 , оскільки вони однією сім`єю не проживали.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її батькам.
Як встановлено в процесі судового розгляду та жодним учасником кримінального провадження, в тому числі ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» та її представником не оспорюється та не спростовано, потерпіла ОСОБА_8 є матір`ю загиблого ОСОБА_21 .

За таких обставин, потерпіла ОСОБА_8 , як мати загиблого ОСОБА_44 в силу закону має право на відшкодування моральної шкоди і обов`язкового проживання їх однією сім`єю закон не вимагає, як те стверджує представник цивільного позивача.

Разом з тим, рішенням Нетішинського міського суду, яке набрало законної сили 11.07.2013 року, повністю підтверджуються обставини проживання однією сім`єю родиною ОСОБА_48 , в тому числі потерпілою ОСОБА_8 та ОСОБА_21 , що залишилось поза увагою представника цивільного відповідача (а.п. 124, т. 14).
При цьому, колегія суддів вважає, що вимоги потерпілої ОСОБА_8 до ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» в частині відшкодування моральної шкоди є підставними.

Розмір такої шкоди, з врахуванням ступеня моральних страждань, порушення нормального способу життя потерпілої, порушенням одного із основних конституційних прав права на життя, перенесеного сім`єю ОСОБА_48 стресу, які втратили сина особу молодого віку, часу необхідно для захисту своїх прав та законних інтересів фактично на протязі п`яти років, з врахуванням належного матеріального становища цивільного відповідача, беручи до уваги інфляційні процеси в державі, суд визначив в розмірі 800000 грн.
Зазначена суми моральної шкоди за своїм розміром, враховуючи наслідки злочину у вигляді смерті молодої людини, фізичний та моральний стан потерпілої ОСОБА_8 , часу необхідно для захисту своїх прав та законних інтересів фактично на протязі п`яти років є достатньою сатисфакцією.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів,-
П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ДП НАЕК «Енергоатом» та потерпілого ОСОБА_16 залишити без задоволення.
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_14 ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_15 та його захисника ОСОБА_12 задовольнити частково.

Вирок Славутського міськрайонного суду від 14 березня 2017 року щодо ОСОБА_15 в частині призначення покарання змінити, в частині вирішення цивільного позову потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до ОСОБА_18 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 скасувати.
Вважати ОСОБА_15 засудженим за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, на два роки обмеження волі.
Звільнити ОСОБА_15 від відбування покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

В задоволенні позовних вимог потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до ОСОБА_18 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої злочином відмовити.
Запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_15 у вигляді особистого зобов`язання скасувати.
В решті вирок суду залишити без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_14 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 14 березня по 16 червня 2017 року включно.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_14 про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» залишити без розгляду.
ОСОБА_14 роз`яснити, що залишення його клопотання про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» без розгляду, не позбавляє його права повторно заявити вказане клопотання в порядку виконання вироку.
Потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 роз`яснити, що вони вправі звернутися до суду з позовними вимогами про стягнення збитків спричинених злочином в порядку цивільного судочинства на умовах та підставах встановлених законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_14 , який тримається під вартою - в той же строк з моменту отримання її копії.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .