Єдиний унікальний номер 0508/1946/2012
Номер провадження 10/775/2/2017

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 10/775/2/2017 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний номер: 0508/1946/2012 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в місті Бахмуті в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000209 від 24.11.2012 року з апеляцією захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , на постанову Ворошиловського районного суду м. Донецька від 07 серпня 2012 року, якою ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно постанови, до суду першої інстанції надійшло подання слідчого СВ Ворошиловського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області, узгоджене з прокурором Ворошиловського району м. Донецька про зміну запобіжного заходу з підписки про невиїзд на взяття під варту щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої в скоєнні злочину, передбаченого ст. 191 ч.ч.2, 3 КК України.

Згідно зазначеного подання, ОСОБА_6 будучи директором ПП «Бригіта», тобто посадовою особою, перебуваючи в орендованому приміщенні по АДРЕСА_1 , при укладенні договору доручення з громадянами, охочими виїхати за кордон, а саме з ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном-грошове засобами ОСОБА_7 , шляхом зловживання своїм посадовим службовим становищем, під виглядом надання послуг з підготовки документів для відкриття робочої візи в Італію, в квітні 2005 року, точна дата слідством не встановлена, отримала від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1750 євро та 50 доларів США.

При цьому, в порушення спеціальних вимог до проведення посередництва з працевлаштування на роботу за кордоном передбаченими п. 7.1.5. ст. 7 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності посередництва з працевлаштування на роботу за кордоном, ОСОБА_6 не маючи права отримувати та вимагати попередньої оплати за свої послуги до остаточного складання і підписання трудового договору з іноземним роботодавцем, не виконавши своїх зобов`язань, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 , тим самим завдавши збиток на 12145, 50 гривень.

Крім того ОСОБА_6 будучи директором ПП «Бригіта», тобто посадовою особою, перебуваючи в орендованому приміщенні по АДРЕСА_1 , при укладенні договору доручення з громадянами, охочими виїхати за кордон, а саме з ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном-грошове засобами ОСОБА_8 , шляхом зловживання своїм посадовим службовим становищем, під виглядом надання послуг з підготовки документів для відкриття робочої візи в Італію, отримала від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 1500 євро 1 червня 2005 року та згідно з домовленістю 15 липня 2005 року другу половин в сумі 1500 євро.

При цьому, в порушення спеціальних вимог до проведення посередництва з працевлаштування на роботу за кордоном передбаченими п. 7.1.5. ст. 7 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності посередництва з працевлаштування на роботу за кордоном, ОСОБА_6 не маючи права отримувати та вимагати попередньої оплати за свої послуги до остаточного складання і підписання трудового договору з іноземним роботодавцем, не виконавши своїх зобов`язань, повторно заволоділа грошовими коштами ОСОБА_8 , тим самим завдавши збитків на 18510 гривень.

Своє рішення суд мотивував тим, що обвинуваченій ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, однак вона на неодноразові виклики до слідчого не була, за адресою реєстрації не проживала, в зв`язку, з чим був оголошений на підставі п.1 ч.1 ст. 206 КПК України в міжнародний розшук. Також було встановлено, що в даний момент ОСОБА_6 перебуває за межами території України, а саме на території Іспанії. У зв`язку з чим, виникла необхідність в здійсненні екстрадиції останньої на територію України з метою залучення її до кримінальної відповідальності за скоєний злочин. Сукупність вищевказаних даних про особу обвинуваченої не дозволяють зробити висновок про неможливість застосування щодо неї запобіжного заходу у вигляді взяття під варту; оскільки тяжкість вчиненого ОСОБА_6 злочину, її характеристика, дають підстави вважати, що лише міра взяття під варту забезпечить виконання нею процесуальних обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 148 КПК України; вік і стан здоров`я ОСОБА_6 не перешкоджають застосуванню до неї запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Із зазначеною постановою не погодився захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , та подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду першої інстанції про зміну запобіжного заходу скасувати. Свої вимоги мотивує тим, що постанову винесено з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства України; зазначає, суд повинен ретельно перевірити достовірність підстав для задоволення клопотання про застосування запобіжних заходів, одночасно вказує на те, що на даний час у матеріалах кримінального провадження відсутня обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_6 , відсутні ризики, а тому не має потреби у застосуванні будь-якого виду запобіжного заходу.

Постановою судді Селидівського міського суду Донецької області від 3 березня 2017 року захиснику ОСОБА_5 відновлено строк апеляційного оскарження постанови Ворошиловського районного суду м. Донецька від 07.08.2012 року.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_5 , який підтримав доводи апеляції, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що принесена апеляція задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до п.13 Розділу ХІ Перехідні положення КПК України 2012 року судові рішення, які ухвалені судом першої інстанції і не набрали законної сили на день набрання чинності цим з Кодексом, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку та строки, що діяли до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, оскільки оскаржене судове рішення винесено за КПК України 1960 року, строк його оскарження поновлено, тобто воно не набуло законної сили, то апеляція розглядається за нормами КПК України 1960 року.

Відповідно до ст.148 КПК України запобіжний захід застосовується до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від суду та слідства, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Крім того, відповідно до вимог ст. 150 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу суд, крім обставин, наведених в ст.148 КПК України, враховує як вік, стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання особи та інші обставини, що її характеризують.

Як вбачається, органом досудового слідства стосовно ОСОБА_6 порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. ч. 2,3 ст. 191 КК України.

В ході досудового слідства по кримінальній справі обвинуваченої ОСОБА_6 , було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, однак на неодноразові виклики до слідчого не була, за адресою реєстрації не проживає, в зв`язку з чим була оголошена в міжнародний розшук. При розслідуванні кримінальної справи було встановлено, що в даний момент ОСОБА_6 , знаходиться за межами території України, а саме на території Іспанії. У зв`язку з чим виникла необхідність в здійсненні екстрадиції останньої на територію України з метою залучення її до кримінальної відповідальності за вчинення злочину.

З постанови суду про зміну обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу з підписки про невиїзд на тримання під вартою вбачається, що суд, вирішуючи питання запобіжного заходу за поданням слідчого, відповідно до вимог ст.ст.148, 150 КПК України взяв до уваги особу обвинуваченої, а також те, що ОСОБА_6 перебуває за межами України, що обґрунтовує необхідність екстрадиції останньої, переховується від органів досудового розслідування,а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст.365 - 366 КПК України , колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , на постанову Ворошиловського районного суду м. Донецька від 07 серпня 2012 року, якою ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою - залишити без задоволення, а постанову Ворошиловського районного суду м. Донецька від 7 серпня 2012 року без змін.

Ухвала остаточна.

Судді: