АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/8553/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/640/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне вбивство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8
засудженого ОСОБА_9
представника виправного центру ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Харківського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2016 року, щодо ОСОБА_9 ,-

Оскаржуваною ухвалою задоволена заява ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з незакінченою вищою світою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , якого було засуджено вироком Апеляційного суду Харківської області від 17 листопада 2009 року за ч.2 ст. 15, п.6 ч.2 ст. 115 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна; за ч.4 ст. 187 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; за ч.3 ст. 289 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; за ч.З ст. 357 КК України до 3 місяців арешту; на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів - до 14 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що ОСОБА_9 відбув 3/4 фактичного строку покарання, має 13 заохочень, позитивною поведінкою довів своє виправлення, характеризується позитивно, не працевлаштований.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Зазначає, що ухвала про направлення ОСОБА_9 у місця обмеження волі постановлена 22.02.2016 року, тобто вирішення питання щодо його умовно дострокового звільнення в порушення вимог ч.8 ст. 154 КВК України відбулось до сплину однорічного строку з дня її постановлення.
Крім того, засуджений ОСОБА_9 прибув до Хролівського виправного центру № 140 для відбування покарання лише 04.03.2016 року та звернувся із заявою про умовно-дострокове звільнення в грудні 2016 року, тобто відбув лише 10 місяців покарання.
Такий короткий проміжок часу не є достатнім для оцінки поведінки ОСОБА_9 з точки зору сумлінності, ставлення до праці, чим може бути доведено виправлення засудженого.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, засудженого ОСОБА_9 , його захисника та представника виправного центру, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Посилання прокурора на положення ч.8 ст.154 КВК України, які на його думку унеможливлюють представлення засудженого ОСОБА_9 до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання раніше ніж через один рік після рішення суду про пом`якшення засудженому покарання, є необґрунтованими.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений фактично відбув необхідну частину призначеного судом строку покарання та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно вимог, передбачених п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Згідно ч.8 ст.154 КВК України особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направленні у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця позбавлення волі або позбавлення волі.
Отже, за змістом цієї норми закону, не можуть бути представлені до умовно-дострокового звільнення особи, засуджені до покарання у виді позбавлення чи обмеження волі, звільнені від відбування покарання із випробуванням, якщо вони були направлені у місця позбавлення чи обмеження волі із підстав, передбачених законом протягом одного року із моменту винесення відповідної ухвали. Посилання у цій нормі закону на необхідність винесення саме ухвали про направлення у місця позбавлення чи обмеження волі, осіб звільнених від відбування покарання із випробуванням, дає підстави стверджувати те, що ця норма закону повинна застосовуватись до засуджених, яким відповідною ухвалою було скасоване звільнення від відбування покарання із випробуванням, наслідком чого стало їх направлення у місця позбавлення чи обмеження волі.
Як слідує із матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_9 , після заміни йому покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке - обмеження волі, відбув ? строку фактичного покарання, має 13 заохочень, нових злочинів не вчинив, у місця позбавлення волі не направлявся, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тому підстави для застосування до нього застережень, встановлених ч. 8 ст. 154 КВК України, відсутні, а наявна передбачена п.3 ч.3 ст. 81 КК України умова для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання.
Що стосується доводів прокурора, що час знаходження ОСОБА_9 у Хролівському виправному центрі занадто малий для висновків про його виправлення, то вони також є необґрунтованими, оскільки судом зроблено висновок про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі даних за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення.
За таких обставин підстави для скасування ухвали суду і задоволення апеляційної скарги прокурора - відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 28 грудня 2016 року щодо ОСОБА_9 без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий-
Судді-