АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
адвоката ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтави матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Октябрського районного суду м.Полтави 16 березня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта середня спеціальна, не одружений, не працюючий, раніше судимий, -

визнаний винним та засуджений за ч.2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі.

За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за таких обставин.

20 травня 2016 року, близько 21 год., обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваюи поблизу житлового будинку №25, що по вул.. І. Мазепи в м.Полтаві, зустрів потерпілого ОСОБА_9 , з яким вступив у розмову з приводу конфлікту, який мав місце між ними.

У подальшому, помітивши в руках у потерпілого велосипед ТМ «Winner», чорно сріблистого кольору, у нього раптово виник умисел на заволодіння його майном, шляхом вчинення відносно потерпілого відкритого нападу на нього.

З цією метою, ОСОБА_7 , діючи повторно, умисно, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, завдав пальцями рук стиснутими в кулак не менше двох ударів в ділянку щелепи та потилиці зліва, від яких ОСОБА_9 впав на землю.

Надалі, скориставшись тим. що потерпілий від отриманих тілесних ушкоджень активного опору чинити не міг, ОСОБА_7 , обшукавши одяг ОСОБА_10 , відкрито викрав у нього грошові кошти в сумі 650 грн. та заволодів велосипедом ТМ «Winner» вартістю 4 350 грн., якими розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальної шкоди на суму 5 000 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду щодо нього пом`якшити в частині призначеного покарання. При цьому вказує, що грабувати потерпілого не мав наміру, а лише намагався йому допомогти оскільки останній лежав на узбіччі із запахом спиртного, але після того, як потерпілий почав його ображати він взяв велосипед і вирішив здати його до ломбарду. Вказує, що грошей не брав та потерпілого не бив.

Зазначає, що експертиза по вартості велосипеда не проводилася, а його ціна була взята із слів потерпілого.

Інші учасники процесу вирок суду не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, заперечення прокурора, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, важвє, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, досудове та судове слідство у ній проведено з дотриманням вимог кримінально процесуального закону, а висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину за який він засуджений, ґрунтується на зібраних у справі доказах, які відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю досліджених у судовому засіданні та детально наведених у вироку доказів і є правильними.

Зокрема, допитаний місцевим судом потерпілий ОСОБА_9 пояснював, що 20.05.2016 року вечором, він повертався додому ведучи в руках велосипед. Неподалік від житлового будинку АДРЕСА_2 він зустрів обвинуваченого та свідка ОСОБА_11 , які йшли йому на зустріч, при цьому, коли він наблизився до них, то ОСОБА_7 зі словами, чи пам`ятає він його, почав його бити в обличчя, а потім як він упав, обвинувачений обшукав у нього кармани та забрав 650 грн. та велосипед, який він випустив із рук.

Аналогічні показання потерпілий давав і під час досудового слідства, зокрема під час слідчого експерименту. Так, згідно протоколу слідчого експерименту від 18.11.2016 року ( а.с. 48-55) та фото таблиць до нього, вбачається, що потерпілий ОСОБА_12 показав місце вчинення обвинуваченим щодо нього злочину та детально показав механізм і спосіб нанесення останнім йому тілесних ушкоджень.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (а.с.42-43; а.с.45-46), потерпілий впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка його пограбувала, а також впізнав свідка ОСОБА_11 , як особу, що перебувала з обвинуваченим ОСОБА_7 .

Показання потерпілого ОСОБА_13 протягом досудового та судового слідства були стабільними та не викликають сумнівів у їх достовірності.

Крім того, факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілому обвинуваченим ОСОБА_7 та наявність у потерпілого грошових коштів, підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.05.2016 року, згідно якого, потерпілий ОСОБА_13 вказав, що 20.05.2016 року близько 21 год. ОСОБА_7 із застосуванням насильства заволодів належними йому грошовими коштами в сумі 650 грн. та велосипедом ТМ «Winner».

Допитаний місцевим судом в якості свідка ОСОБА_11 , також підтвердив той факт, що обвинувачений обшукавши кишені потерпілого забрав у нього гроші та велосипед.

Місцевим судом правильно оцінено критично показання даного свідка в частині, що потерпілий спав на клумбі, а поруч з ним знаходився велосипед і обвинувачений в його присутності обшукав кишені потерпілого та забрав велосипед, оскільки даний свідок під час досудового слідства, зокрема в ході проведення слідчого експерименту ( а.с.68-82) підтверджував не тільки факт заволодіння обвинуваченим майном потерпілого, а й нанесення йому ударів, як про це стверджує сам ОСОБА_13 .

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого, він також не заперечує, той факт що забрав велосипед у потерпілого.

Згідно відповіді ПТ «Ломбард «Діамантовий дім» ТОВ «Діамант-Т» і компанії» - велосипед ТМ «Winner» закладався до відділення ПТ «Ломбард «Діамантовий дім» 22.05.2016 року особою на прізвище ОСОБА_14 ( а.с.39-41).

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 5.12.2016 року (а.с.59-66) свідок ОСОБА_14 вказала, що саме вона у вказаний ломбард за проханням обвинуваченого ОСОБА_7 , здала велосипед ТМ «Winner».

З врахування викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно зроблено висновок про доведеність вини ОСОБА_7 у відкритому викрадені чужого майна (грабежі), вчиненому повторно.

Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України.

Згідно статей 50 та 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Як видно із матеріалів провадження, саме вказаними нормами закону керувався суд першої інстанції, при постановлені вироку та призначенні покарання ОСОБА_7 .

При обранні покарання обвинуваченому, суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарань, передбачених ст. 65 КК України, та врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, даних, що характеризують його особу, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Крім того, судом враховано, що обвинуваченим вчинено тяжкий злочин, особу ОСОБА_7 який раніше засуджувався за вчинення умисних, в тому числі аналогічних злочинів, має не зняту та не погашену в законному порядку судимість, ніде не працює, не одружений, перебував на спеціальних обліках з приводу психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю зі шкідливими наслідками ( а.с.107), його відношення до вчиненого, негативну характеристику його особи та за відсутності пом`якшуючих покарання обставин, місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку, що вчинення такого злочину, має потягнути за собою лише реальний вид покарання, передбачений санкцією ч.2 ст.186 КК України.

Дане покарання, колегія суддів вважає, необхідним та достатнім для виправлення обвинувачення та вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування чи зміни, не вбачає.

Враховуючи, що Законом України № 2046-VIII від 18.05.2017 року, який набрав чинності 21.06.2017 року, внесені зміни до встановлених ч.5 ст.72 КК України правил зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання, вирок суду в цій частині підлягає уточненню в порядку ст.404 КПК України.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404, 405, 407, 418 КПК України колегія суддів
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м.Полтави від 16 березня 2017 року щодо нього без зміни.

В порядку ст.404 КПК України вирок суду уточнити та зарахувати ОСОБА_7 на підставі ч.5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 30.01.2017 року по 20.06.2017 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_15 ОСОБА_4