УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №275/42/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 286 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2017 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №275/42/17 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Брусилівського районного суду Житомирської області від 21 лютого 2017 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м.Житомир, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину, інваліда 2-ї групи, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
-обвинуваченого за ч.1 ст. 286 КК України,
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не оскаржуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 та фактичні обставини кримінального провадження, просить скасувати вирок суду в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 , направити матеріали кримінального провадження до суду першої інстанції для розгляду в порядку цивільного судочинства. Зазначає, що судом першої інстанції належним чином не досліджені докази в частині обґрунтування цивільного позову потерпілого. Звертає увагу, що цивільна правова відповідальність обвинуваченого була застрахована, а тому суд безпідставно не залучив до участі у справі страхову організацію. Крім того, вважає, що потерпілим в цивільному позові не обґрунтовано розмір моральної шкоди.
В запереченні на апеляційну скаргу, яке надійшло від прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , йдеться про залишення апеляційної скарги без задоволення, а вироку суду без зміни.
Вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 21 лютого 2017 року ОСОБА_9 засуджено за ч.1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 17 084,93 грн. та моральну шкоду в розмірі 25 000 грн.; на користь держави судові витрати в розмірі 5038,86 грн.
Згідно вироку суду, 22.09.2014 року близько 09 години 11 хвилин в світлу пору доби ОСОБА_9 керував технічно справним автомобілем марки "Шкода Октавіа А5", державний номер НОМЕР_1 , та рухався по автодорозі Київ-Чоп зі сторони м.Житомир в напрямку м.Київ. Рухаючись вказаним транспортним засобом на 76 км+200 м автодороги Київ - Чоп, водій ОСОБА_9 , допустив порушення вимог п.2.3 б) Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, а в порушення п.12.3 вказаних Правил при своєчасному виявленні небезпеки для руху (а/м Камаз 53212, р/н 7592Т1), яку об`єктивно спроможний був виявити, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості, та в порушення вимог п.13.1 ПДР України в залежності від швидкості руху, дорожньої обстановки, стану транспортного засобу не дотримався безпечної дистанції та інтервалу при об`їзді попутного автомобіля Камаз 53212, р/н НОМЕР_2 , та передньою лівою частиною свого автомобіля, допустив зіткнення із задньою правою частиною автомобіля Камаз 53212, р/н НОМЕР_2 , яким у правій смузі руху в попутному напрямку керував водій ОСОБА_8 . У подальшому а/м Камаз 53212, р/н НОМЕР_2 , виїхав на зустрічну смугу руху, де перекинувся. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля Камаз 5321, р/н НОМЕР_2 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді опікових ділянок на тулубі, лівому стегні, синця, садна та рани лівої верхньої кінцівки, лівобічного брахіоплекситу, сукон`юнтивальних крововиливів обох очей, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1653 від 18.08.2015 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.
Відповідно до висновку додаткової судово-автотехнічної експертизи № 730/839/16-25 від 14.12.2016 року, порушення водієм ОСОБА_9 вимог п.п. 12.3 та 13.1 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки та виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди з її наслідками.
Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги, потерпілого ОСОБА_8 в заперечення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 в необережних діях, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортними засобами, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.1 ст. 286 КК України кваліфіковані правильно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, та врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання в апеляційній скарзі не оспорюється.
При вирішенні питання щодо задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 судом зазначено, що цивільний позов підлягає частковому задоволенню, а саме, підлягає задоволенню матеріальна шкода в розмірі 17 084,93 грн., оскільки вона підтверджена документально. В частині моральної шкоди позов потерпілого задоволено частково, судом враховано, що моральну шкоду потерпілому спричинено внаслідок заподіяння моральних та фізичних страждань, розмір якої суд оцінює в 25 000 грн.
Наведені в апеляційній скарзі доводи щодо невірного вирішення питання про задоволення цивільного позову судом першої інстанції, апеляційний суд вважає безпідставними.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілим ОСОБА_8 в порядку ст.128 КПК України було заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_9 про відшкодування на його користь матеріальної шкоди в розмірі 17 084,93 грн. та моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. (а.п. 24-27).
На підтвердження матеріальної шкоди потерпілим надано копії листів лікарських призначень, копії фіскальних чеків та накладних на придбання лікарських засобів (а.п. 28-46, 153-187).
Вказані витрати понесені потерпілим складають 17 084,93 грн. та належним чином підтверджені. Крім того, в апеляційній скарзі не йдеться про визначений судом розмір матеріальної шкоди.
Також, в цивільному позові в обґрунтування розміру моральної шкоди потерпілим зазначено, що моральна шкода йому спричинена моральними та фізичним стражданнями, які спричинили негативні зміни у його житті: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкій настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратливість, реакція замикання.
Так, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих
стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та
зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При
цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Приймаючи рішення про часткове задоволення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції відповідно до вимог закону врахував характер правопорушення, глибину душевних страждань, яких зазнав потерпілий у зв`язку з пошкодженням його здоров`я, ступінь вини обвинуваченого, та враховуючи вимоги розумності та справедливості, визначив розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 25 000 гривень.
Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування вказаного рішення місцевого суду як незаконного та безпідставного і вважає такий розмір відшкодування моральної шкоди є розумним, обґрунтованим та справедливим в даному випадку.
Доводи апелянта про безпідставне не залучення до участі у справі страхової компанії, апеляційний суд вважає безпідставними.
Так, Верховним Судом України в постанові від 20.01.2016 року по справі №6-2808цс15 зроблено правовий висновок, відповідно до якого «право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути обмежено або припинено наявністю у останнього Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тобто винуватець дорожньо-транспортної пригоди, в подальшому несе повну матеріальну відповідальність за шкоду завдану потерпілому, своїми неправомірними діями. Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільна-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіював шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності».
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог закону вирішив цивільний позов потерпілого.
Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що апелянтом не наведено обґрунтованих підстав для скасування вироку суду в частині задоволення позовних вимог.
Вирок суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не має.
На підставі викладеного, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 слід залишити без зміни.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.
Вирок Брусилівського районного суду Житомирської області від 21 лютого 2017 року щодо ОСОБА_9 - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: