Справа № 750/5156/16-к
Провадження № 1-кп/750/31/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2017 року Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ріпки, Ріпкинського району, Чернігівської області, українця, громадянина України, з професійно - технічною освітою, не працюючого, неодруженого, судимого: 1) 29.04.2016 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт, покарання відбув; 2) 31.10.2016 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, мешканця АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -
з участю прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
потерпілої - ОСОБА_6 ,
представника потерпілої - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням за ч.1 ст.185 КК України визнав повністю, зазначивши, що потерпіла ОСОБА_6 є його родичкою. 12.11.2015 року, в денний час, він разом зі своєю матір`ю знаходилися в місті Чернігові. Коли вирішили свої питання, то зайшли в гості додому до потерпілої. Мати спілкувалася з ОСОБА_6 на кухні. Він виходив до іншої кімнати, де в шафі побачив шкатулку з ювелірними золотими прикрасами, які викрав. Надалі, частину цих золотих прикрас він поклав у гаманець, який втратив, а частину того ж дня здав до ломбарду. 03.11.2015 року він також разом з матір`ю був в гостях у ОСОБА_6 , але нічого не викрадав. Позов потерпілої в частині відшкодування майнової шкоди повністю не визнає, в частині моральної шкоди визнає частково на суму 2000 грн. У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що обвинувачений є її дальнім родичем. 03.11.2015 року, в денний час, він разом зі своєю матір`ю заходив до неї додому в гості. Коли вони разом з матір`ю обвинуваченого знаходилися на кухні, то ОСОБА_3 не знаходився в її полі зору. Через декілька днів, вона від дочки ОСОБА_8 дізналася, що з її кімнати зникли золоті ювелірні прикраси: дві сережки, вироблені із золота 585 проби, вагою 4 г, хрест, вироблений із золота 583 проби, вагою 0,88 г, ланцюг, вироблений із золота 583 проби, вагою 1,5 г, які вони разом з чоловіком придбали своїй доньці. У цій крадіжці вона запідозрила ОСОБА_3 , оскільки до квартири за цей проміжок часу ніхто з сторонніх осіб не заходив. Спочатку вона вирішила не звертатися до поліції, оскільки думала, що їй повернуть ці прикраси. Надалі, 12.11.2015 року, в денний час, до неї в гості знову прийшли обвинувачений з матір`ю. Деякий час ОСОБА_3 знаходився наодинці, оскільки сказав, що йому потрібно поспілкуватися по телефону. Після їх уходу, вона виявила, що з її шкатулки зникли інші ювелірні золоті прикраси. Ось тоді вона звернулася до поліції. Свій позов про відшкодування майнової та моральної шкоди просить задовольнити в повному обсязі. Також просить застосувати суворе покарання до обвинуваченого.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що є донькою потерпілої ОСОБА_6 і підтвердила, що приблизно 06.11.2015 року виявила зникнення золотих ювелірних прикрас: двох сережок, вироблених із золота 585 проби, вагою 4 г, хрестика, виробленого із золота 583 проби, вагою 0,88 г, ланцюга, виробленого із золота 583 проби, вагою 1,5 г, про що повідомила свою мати.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що раніше працювала в ПП «Ломбард «Гроші на прокат» і підтвердила, що єдиний раз 12.11.2015 року ОСОБА_3 звертався до ломбарду і здавав золоті прикраси.
Також вина ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна, що належить потерпілій ОСОБА_6 підтверджується дослідженими в судовому засіданні наступними письмовими доказами:
рапортом чергового ЧВП ГУНП в Чернігівській області від 13.11.2015 року, згідно якого до правоохоронних органів звернулася ОСОБА_6 з приводу викрадення належних їй золотих ювелірних виробів;
протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.11.2015 року, згідно якого ОСОБА_6 звернулася до ЧВП ГУНП в Чернігівській області з приводу викрадення у неї з квартири АДРЕСА_3 золотих ювелірних прикрас;
протоколом огляду місця події від 13.11.2015 року та фототаблицею до нього, згідно яких зафіксований загальний порядок розміщення речей у квартирі потерпілої ОСОБА_6 ;
довідкою НБУ від 22.02.2016 року, згідно якої закупівельна ціна на золото 585 проби у брухті, станом на 12.11.2015 року становила 455, 11 грн. за 1 г металу (без ПДВ); закупівельна ціна на золото 583 проби у брухті, станом на 12.11.2015 року становила 453, 98 грн. за 1 г металу (без ПДВ);
протоколом проведення слідчого експерименту від 23.05.2016 року із застосування фотофіксації, згідно якого обвинувачений ОСОБА_3 пояснив та показав на місці про обставини вчинення ним 12.11.2015 року крадіжки золотих ювелірних виробів, під час знаходження в квартирі АДРЕСА_3 .
Таким чином, оцінюючи зібрані у кримінальному провадженні та перевірені докази, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_3 діяння повністю доведено і правильно кваліфіковано органом досудового розслідування за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_6 ..
Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, перелік та вартість викраденого майна, не відшкодування обвинуваченим завданої шкоди потерпілій, думку потерпілої, яка наполягала на суворій мірі покарання обвинуваченому, особу обвинуваченого, який притягувався до кримінальної відповідальності, але не притягувався до адміністративної відповідальності, його сімейний стан, його майновий стан, стан його здоров`я, формально позитивну характеристику обвинуваченого за місцем проживання, за наявності декількох обставин, що пом`якшують йому покарання, за відсутності обставин, що його обтяжують, у зв`язку з чим, вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.185 КК України, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
При призначенні остаточної міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст. 70 КК України, суд вважає за можливе керуватись принципом часткового складання призначених покарань.
Позов потерпілої ОСОБА_6 в частині відшкодування майнової шкоди є обґрунтованим, документально підтвердженим та, не дивлячись на повне невизнання його обвинуваченим, з урахуванням положень ст. 129 КПК України, ст. 1166 ЦК України, таким, що підлягає повному задоволенню, оскільки золоті вироби, які були викрадені у потерпілої, остання купувала як ювелірні прикраси, а не лом, тому цілком природнім є те, що їх вартість, наведена у позові значно перевищує їх вартість в обвинувальному акті. Вирішуючи питання про розмір морального відшкодування, яке підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 , суд виходить із законодавчих приписів ст. 129 КПК України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, часткового визнання обвинуваченим в цій частині позовних вимог, характеру правопорушення, глибини душевних страждань, яких зазнала потерпіла, тому виходячи із вимог розумності і справедливості, вважає за необхідне визначити розмір морального відшкодування в сумі 4 000 грн.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження в тому числі і запобіжні заходи не застосовувалися.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, ОСОБА_3 , шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 31.10.2016 року, призначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 31 жовтня 2016 року по 11 січня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з 31 жовтня 2016 року з дня фактичного затримання за вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 31.10.2016 року.
Позов потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої злочином задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 38 101 ( тридцять вісім тисяч сто одну) грн. 68 коп. на відшкодування майнової шкоди та 4 000 (чотири тисячі) грн. на відшкодування моральної шкоди. Врешті позову відмовити.
Речові докази: чотири фотокартки із зображення золотих ювелірних виробів, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження зберігати в матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1