Справа № 640/999/17
н/п 1-кс/640/533/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі адвоката - ОСОБА_3 ,
24.01.2017 до суду надійшло клопотання ОСОБА_4 , у якому заявниця просить скасувати арешт її грошових коштів, а саме: 35 750 грн., 42 502 доларів США, 3 100 євро, 35 000 рублів РФ, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 27.12.2016 у справі №640/5255/16.
Вважала, що в порушення вимог ст. 132 КПК України, матеріали, що додані слідчим до клопотання, не містили належних та допустимих доказів в підтвердження та обґрунтування викладених слідчим доводів та висновків щодо належності грошових коштів не їй.
Посилаючись на ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції, практику Європейського суду, ст.ст.98,170 КПК України вказала, що вище перелічене, тимчасово вилучене 20.12.2016р., під час обшуку її майно (грошові кошти) не може мати значення речових доказів, так як будь-якого відношення до кримінального провадження в рамках якого був наданий дозвіл на проведення обшуку за місцем її реєстрації та мешкання не мають, бо належать їй на праві власності, зароблені нею правомірним шляхом і вона особисто також не має будь-якого відношення до цього кримінального провадження.
Факт її права власності на вилучені грошові кошти підтверджений реєстрацією її та постійним мешканням за адресою: АДРЕСА_1 , де вона відповідно зберігає все своє майно, у тому числі грошові кошти. Також цей факт підтверджений фактом реєстрації її у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та ФОП, довідкою Державної податкової служби від 11.07.2011р. №1035 про взяття її на облік як платника податків та її податковою декларацією за 2015 рік з інформацією про отримані грошові прибутки. Тобто за місцем її мешкання знаходились та були вилучені слідчим добросовісно набуті мною грошові кошти.
Зазначила, що заарештовані грошові кошти не відповідають жодному з критеріїв, перелічений у ч.1 ст.98 КПК України, а саме, вони не були знаряддям вчинення кримінального правопорушення та на них немає слідів кримінального правопорушення. Вказані гроші не містять відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, вони не були об`єктом кримінально протиправних дій. Вони не набуті кримінально протиправним шляхом, не отримані мною внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Закон визначає також мету арешту майна. Однак, арештовані перелічені грошові кошти не є речовим доказом, з причин наведених вище. Осіб, що підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, як витікає із змісту наведеної ухвали слідчого судді, орган слідства не виявив, у том числі підозрюваних у вчиненні злочинів, при вчиненні яких може бути застосована спеціальна конфіскація майна (ст.ст.96-1, 96-2 КК України), у зв`язку з чим вилучене та заарештоване її майно не може виступати як об`єкт спеціальної конфіскації, а також його конфіскація не може бути покаранням або заходом кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Вказала, що вона не була присутньою при розгляді питання про арешт вищезазначених грошових коштів.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , діючий в інтересах ОСОБА_4 , заяву підтримав у повному обсязі.
Слідчий СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 про дату, час та місце розгляду клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту з грошових коштів повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте в судове засідання не з`явився, однак 25.01.2017 подав до канцелярії суду заперечення, у яких просив проводити розгляд клопотання без його участі, проти задоволення клопотання заперечує та просить відмовити в його задоволенні. На обґрунтування доводів заперечень зазначив наступне.
В ході подальшого розслідування встановлена група осіб, в яку входять ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , яка зареєструвала та використовує для прикриття злочинної діяльності ряд суб`єктів господарювання, з метою розкрадання бюджетних коштів за державними закупівлями на проведення будівельних робіт з реконструкції газопроводу Шебелинка-Слов`янськ (заміна Ду 700 на Ду 500, кВ 1,1-68, довжиною 67 км) Краматорського ЛВУМГ, Донецької області (ділянка УТ-4 (км 39,9-55,1), що обслуговуються філією УМГ «Харківтрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз».
Більша частина господарських операцій між зазначеними афілійованими (пов`язаними між собою) суб`єктами господарювання носить формальний характер та направлена на збільшення вартості на товари (роботи, послуги) при проведенні будівельних робіт з реконструкції газопроводу Шебелинка-Слов`янськ (заміна Ду 700 на Ду 500, кВ 1,1-68, довжиною 67 км) Краматорського ЛВУМГ, Донецької області (ділянка УТ-4 (км 39,9-55,1), а також для зменшення податкових зобов`язань з ПДВ на власних підприємствах за рахунок безпідставного формування податкового кредиту за рахунок товарних операцій з «фіктивними» та «транзитними» суб`єктами господарювання.
Зокрема, вказане знаходить своє підтвердження у документальному оформленні підприємством генпідрядником ТОВ "Трубремонт" господарських операцій при проведенні будівельних робіт з реконструкції газопроводу Шебелинка-Слов`янськ (заміна Ду 700 на Ду 500, кВ 1,1-68, довжиною 67 км) Краматорського ЛВУМГ, Донецької області (ділянка УТ-4 (км 39,9-55,1)), що обслуговуються філією «УМГ «Харківтрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз» від вказаних афілійованих (пов`язаних між собою) суб`єктів господарювання по поставкам таких товарів як щебінь гранітний різних фракцій, труби сталеві, бітумно-полімерна системи.
На даний час сума матеріальних збитків становить 6 482 086,18 грн.
20.12.2016 в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 та його дружини ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено майно, щодо якого є підстави вважати, що воно є предметами, засобами чи знаряддями вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди, одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення та є доходами в результаті його вчинення.
Тому, з метою забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, який може бути заявлений, для відшкодування збитків, завданих державі, забезпечення можливої конфіскації або спеціальної конфіскації майна, а також з метою недопущення зникнення, втрати, знищення, перетворення або відчуження вказаного майна, яке може відповідно до ст.98 КПК України являтися речовими доказами по кримінальному провадженню, а також у зв`язку з необхідністю проведення судово-економічної, судової будівельно-технічної, судово-почеркознавчої та інших експертиз з використанням вилучених документів та інформації, яка зберігається на вилучених електронних інформаційних системах та їх частинах та мобільних терміналів систем зв`язку, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27.12.2016 на вилучене майно накладено арешт.
Щодо заяви ОСОБА_4 стосовно факту належності їй вилученого під час проведення обшуку майна, то ОСОБА_4 була присутня під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 разом з адвокатом ОСОБА_3 та письмово виклала свої зауваження щодо процедури проведення обшуку в протоколі обшуку, однак не вказувала, що вилучене майно належить саме їй.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення адвоката, дослідивши надані докази та оцінивши надані докази, приходить до наступного.
Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27.12.2017 накладено арешт, зокрема, на грошові кошти, що належать ОСОБА_6 , вилучені за адресою АДРЕСА_1 , в сумі 35 750 грн., 42 502 доларів США, 3100 Євро, 35 00 рублів РФ (а.с.6-10).
З тексту вищевказаної ухвали вбачається, що при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання слідчий довів наявність достатніх підстав вважати, що вказані речі та предмети є речовими доказами та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.
Також в ухвалі зазначено: Щодо заяви ОСОБА_4 стосовно факту належності їй вилучених під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , грошових коштів, слідчий суддя в ухвалі від 27.12.2017 зазначив, що саме ОСОБА_4 разом із захисником ОСОБА_3 була присутня під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 та письмово виклала свої зауваження щодо процедури проведення обшуку в протоколі обшуку, однак не вказувала, що вилучене майно належить саме їй. Приймаючи до уваги той факт, що обшук проведено за місцем фактичного мешкання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які мають відношення до створення та керівництва підприємствами, направленими на заволодіння бюджетними коштами, а їх 23 річна донька не надала достовірних доказів належності саме їй вилученого майна, слідчий суддя вважає не доведеним, що ОСОБА_4 є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна.
Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно положень ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України передбачає, що підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримано за рахунок доходів від вчиненого злочину.
При цьому, можливість накладення арешту на тимчасово вилучене майно, закон не пов`язує з наявністю у кримінальному провадженні підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану їх діями, а також спеціальної мети - забезпечення цивільного позову чи можливої конфіскації майна.
Достовірних доказів належності саме ОСОБА_4 вилучених грошових коштів, суду на час розгляду клопотання не надано.
Крім того, доводи заявника про те, що вказані грошові кошти не набуті кримінально протиправним шляхом, не отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення мають бути перевірені в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, яке на теперішній час триває, шляхом виконання передбачених нормами КПК України слідчих дій.
Доказів того, що в подальшому застосуванні арешту майна, вжитого ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 27.12.2016 відпала потреба, при розгляді даного клопотання слідчому судді не надано, а тому на теперішній час слідчий суддя не вбачає підстав для його скасування.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 107, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1