Ухвала іменем україни 23 січня 2017 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 02 вересня 2016 року у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК,

у с т а н о в и в:

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 червня 2016 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 11 155 грн матеріальної шкоди та 100 000 грн моральної.

Ухвалою апеляційного суду вирок міськрайонного суду залишено без змін.

Згідно з вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те, що він 07 січня 2016 року приблизно о 20.00 год. на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , у ході сварки з ОСОБА_6 умисно завдав йому удар кухонним молотком у груди та вісім ударів по голові трьома різними предметами, а саме: кухонним молотком, монтировкою та обухом сокири, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження від який останній помер на місці.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування оскаржуваного судового рішення та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. При цьому скаржник хоча і зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, фактично посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість. Вважає, що суд, призначивши ОСОБА_4 покарання наближене до мінімального не врахував обставини вчинення злочину, дані про його особу, особливо небезпечний характер кримінального правопорушення та спосіб його вчинення. Крім цього, прокурор вказує на порушення судом апеляційної інстанції вимог ст. 419 КПК, оскільки суд, на його думку, не надав належної оцінки доводам апеляційних скарг прокурора та потерпілої і не спростував їх.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кримінально-правова оцінка його діянь за ч. 1 ст. 115 КК у касаційній скарзі не оспорюється.
Що ж стосується доводів прокурора про порушення щодо засудженого загальних засад призначення покарання, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Як убачається з долученої до касаційної скарги копії вироку, суд першої інстанції, при призначенні ОСОБА_4 покарання урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відповідно до ст. 12 КК є особливо тяжким, дані про особу засудженого, який раніше в силу ст. 89 КК не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, є інвалідом другої групи, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, з 1986 року знаходиться на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом «легка розумова відсталість (помірно виражена дебільність)». Також судом враховано той факт, що у 2003 році ОСОБА_4 зазнав катувань з боку ОСОБА_6 . Крім того, за відсутності обтяжуючих обставин, суд визнав пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. З огляду на це суд призначив ОСОБА_4 основне покарання за ч. 1 ст. 115 КК наближене до мінімального визначеного санкцією даної статті.
Таким чином, призначивши засудженому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років суд не порушив вимог статей 6567 КК, оскільки вказане покарання відповідає конкретним обставинам справи, характеру й тяжкості вчиненого, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.
Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано залишив вирок місцевого суду без змін, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення.Стосовно доводів, викладених в апеляції прокурора, аналогічних доводам у його касаційній скарзі, суд апеляційної інстанції навів відповідні мотиви їх необґрунтованості, з якими погоджується й колегія суддів.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Ураховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора і вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 02 вересня 2016 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3