АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 648/1473/17 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/791/675/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання
судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 08 червня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
Зазначеною ухвалою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про його звільнення у зв`язку з тяжкою хворобою від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.08.2015 року за ст. 307 ч. 2, ст. 309 ч. 2, ст. 317 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років.
В обґрунтування своїх висновків суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_7 за весь період відбування покарання не отримував заохочень, не проявив себе з позитивної сторони, відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий, має встановлений діагноз ВІЛ ще з 1999 року, після чого продовжував вчиняти злочини.

В апеляційній скарзі засуджений вказує, що призначене йому лікування є неефективним, хвороба прогресує у зв`язку із чим вважає необхідним звільнити його від відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування.

Згідно роз`яснень наданих у п.п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу" № 8 від 28.09.1973 року, сам факт захворювання засудженого на тяжку хворобу не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання. Вирішуючи питання про звільнення від дальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й ураховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків.

За даними матеріалів провадження ОСОБА_7 з 06.11.2015 року відбуває покарання у виді 6 років позбавлення волі призначене йому вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.08.2015 року за ст. 307 ч. 2, ст. 309 ч. 2, ст. 317 ч. 1 КК України.
За час відбування покарання ОСОБА_7 характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має, з представниками адміністрації установи тактовний, але не відвертий, стягнень та заохочень не має.

Матеріали провадження містять відомості про те, що ОСОБА_7 хворіє на ВІЛ інфекцію клінічна стадія 1V, хвороба перешкоджає відбуванню покарання.

Враховуючи стан здоров`я засудженого, те, що він відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого злочину, дані про особу засудженого, відомості про його поведінку за весь час відбування покарання, які не дають підстави для висновку, що ОСОБА_7 довів своє виправлення, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого про звільнення від відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги засудженого такі висновки суду не спростовують.

Посилання засудженого в апеляційній скарзі на тяжкість його захворювання не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки наявність такої хвороби згідно положень ч. 2 ст. 84 КК України сама по собі не є обов`язковою підставою для звільнення від відбування покарання.

Матеріали провадження свідчать про те, що засуджений перебуває на лікуванні в Міжобласній багатопрофільній лікарні при ДУ "Дар`ївська виправна колонія № 10", де отримує курс лікування.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання судом першої інстанції в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу засудженого належить залишити без задоволення.

Керуючись ст. 84 КК України, ст.ст. 404, 405,407, 419, 376 ч. 2 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 08 червня 2017 року якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_7 про його звільнення від покарання за хворобою залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: (три підписи)

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Копія вірна, ухвала набирає законної сили 08.08.2017 року

Суддя: ОСОБА_2