УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №273/1363/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.121 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2017 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
судового засідання ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
прокурора: ОСОБА_7
захисника обвинуваченого
адвоката ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі судове провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 та прокурора Новоград Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 28 березня 2017 року,-
ВСТАНОВИВ:
Цим вироком:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Полянка Баранівського району Житомирської області, громадянина України, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,
засуджено за ч 2 ст. 121 КК України та призначено покарання з застосуванням ст.69 КК України 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування призначеного обвинуваченому покарання встановлено рахувати з часу його затримання.
Встановлено, до вступу вироку в законну силу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід не обирати.
Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
Згідно вироку, 10.08.2016 року близько 07 години ОСОБА_11 прийшов до своєї знайомої ОСОБА_12 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час додому повернувся чоловік ОСОБА_12 - ОСОБА_8 , в якого на ґрунті ревнощів виник умисел спричинити ОСОБА_11 тілесні ушкодження.
ОСОБА_11 з метою уникнення конфлікту намагався втекти з вище вказаного господарства, побачивши, що ОСОБА_8 іде до нього та почав бігти за житловий будинок, при цьому вибіг на город. Проте ОСОБА_8 , наздогнавши ОСОБА_13 на власній присадибній ділянці, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, кулаками обох рук зі значною силою наніс ОСОБА_13 більше 5 ударів по обличчю та голові.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень помер, не приходячи до тями. Згідно висновка експерта № 192 від 10.11.2016 року смерть ОСОБА_11 настала від закритої черепно-мозкової-лицевої травми із синцями на лобі справа з переходом в праву навколоочну ділянку, вилично-вискову ділянку справа, праве вухо, праву щоку, потиличну ділянку справа, в лівій навколоочній ділянці, крововиливом у м`які тканини потиличної ділянки зліва, осколковим переломом правої виличної кістки, крововиливами під твердою та м`якими мозковими оболонками в ділянці лівої півкулі головного мозку, крововиливом в речовину вискової долі лівої півкулі головного мозку, крововиливом в ніжку гіпофіза, яка супроводжувалася набряком та здавленням головного мозку, що підтверджується самим характером тілесних ушкоджень, характерною клінічною картиною та такими патоморфологічними ознаками: тверда мозкова оболонка напружена, поверхня лівої півкулі сплощена на рівні крововилива з утворенням асиметрії, півкулі мозку асиметричні, борозни і закрутки мозку згладжені, за рахунок чого поверхня мозку сплощена, більше зліва, повздовжня щілина мозку зміщена на 0,5-0,7 см вправо, шлуночки мозку сплощеної форми, речовина мозку набрячна, дуже дрябла, є вибухання мигдалеподібних дольок мозочка та поперечна странгуляційна борозна на передній поверхні: довгастого мозку від краю великого потиличного отвору, гістологічно: субдуральний, внутрішньомозкові крововиливи з некрозами останньої та ознаками розсмоктування в мозкових оболонках, набряк, набубнявіння речовини мозку.
Причина смерті: набряк та здавлення головного мозку, крововиливи в м`які тканини голови, перелом правої виличної кістки, крововиливи під оболонки та в речовину головного мозку, закрита черепно-мозкова-лицева травма, що мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті ОСОБА_11 та ознаки тяжких тілесних ушкоджень при житті за ознакою небезпеки для життя .
Не погоджуючись з даним вироком суду першої інстанції адвокат ОСОБА_9 та прокурор ОСОБА_10 подали апеляційні скарги, згідно яких:
- адвокат ОСОБА_9 не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченого просить, оскаржуваний вирок змінити, пом`якшити призначене ОСОБА_8 покарання, засудити його за ч.2 ст.121 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 5 років позбавлення волі та згідно положень ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробовуванням, з іспитовим строком 3 роки.
Вважає, що покарання з застосуванням ст.75 КК України буде достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження ним нових злочинів.
Вказує, що при призначенні його підзахисному покарання суд не врахував, як обставину, що пом`якшує покарання добровільне відшкодування завданого збитку, а також те, що потерпіла ОСОБА_6 просила суд призначити ОСОБА_8 покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки ніяких претензій до нього не має і заподіяна їй шкода відшкодована.
Зазначає, що обвинувачений, як під час досудового розслідування так і під час розгляду справи в суді першої інстанції не вчиняв будь-яких протиправних дій, був законослухняними, сприяв органам досудового розслідування в розкритті злочину.
Вказує, що ОСОБА_8 , щиро розкаявся, зрозумів недопустимість своєї протиправної поведінки і не має намірів в подальшому вчиняти злочинів.
Крім цього, зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував те, що обвинувачений ОСОБА_8 позитивно характеризується за місцем свого проживання, а 25.10.2016 сільська рада прийняла рішення про взяття його на поруки. В той час, як померлий ОСОБА_11 за місцем проживання характеризується з негативної сторони за місцем проживання, на нього неодноразово надходили скарги про те, що він зловживає алкоголем, коли ОСОБА_8 знаходився на заробітках приходив в будинок останнього, де з його дружиною ОСОБА_12 вживав спиртні напої, у зв`язку з чим з ним голова сільської ради проводив співбесіди та виносив відповідні попередження.
Вказує, що ОСОБА_12 за місцем проживання має аналогічну негативну характеристику.
За таких обставин вважає, що у суду першої інстанції не було підстав для висновку про те, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в місцях позбавлення волі.
- прокурор ОСОБА_10 також не оспорює правильність кваліфікації судом дій обвинуваченого ОСОБА_8 , при цьому просить, вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання 8 років позбавлення волі. В решті, вироку суду залишити без змін.
Вказує, що дії обвинуваченого, які виразились в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень спричинили смерть потерпілого, а тому призначене ОСОБА_8 покарання не відповідає вимогам ст.65 КК України. Посилається при цьому на відповідні положення Конституції України про те, що людина, її життя та здоров`я є найвищою соціальною цінністю та Конвенції Ради Європи «Про захист прав людини і основоположних свобод» про невід`ємне право людини на життя.
Зазначає, що в даному випадку, призначаючи обвинуваченому покарання суд безпідставно застосував вимоги ст.69 КК України, оскільки щире каяття та сприяння розкриттю злочину є однією обставиною, що пом`якшує покарання, а не їх сукупністю.
На його думку, той факт, що обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, визнав свою вину у вчиненні злочину, розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується за місцем проживання є характеризуючими даними та не є підставами для застосування ст.69 КК України.
Вказує, що призначаючи ОСОБА_8 покарання суд не врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких, особу останнього, який не працює, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали подану останнім апеляційну скаргу та заперечили відносно задоволення апеляційної скарги прокурора ОСОБА_10 , міркування прокурора ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 та заперечила щодо задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 , перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 404 КПК України, Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга прокурора ОСОБА_10 не підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновок суду про доведеність винності обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам провадження та ніким з учасників процесу не оспорюється.
Що стосується апеляційних вимог захисника ОСОБА_9 про призначення обвинуваченому покарання з застосуванням ст.75 КК України та апеляційних вимог прокурора ОСОБА_10 про призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання, як те, що призначив суд першої інстанції, то вони є безпідставними.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд, при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як встановлено з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції належним чином виконав зазначені вимоги закону та призначив обвинуваченому законне та обґрунтоване покарання.
Так, при призначенні ОСОБА_8 покарання було враховано: тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, дані про його особу, згідно яких останній раніше несудимий, за місцем проживання має позитивні характеристики, думку потерпілої ОСОБА_6 , яка в ході судового розгляду справи просила не призначати ОСОБА_8 покарання пов`язане з позбавленням волі та вказала, що ніяких претензій до останнього не має, обставини, що пом`якшують його покарання, якими є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та визнання вини у вчиненому злочині, а також відсутність обставин, що його обтяжують.
Окрім зазначеного, було встановлено, що ОСОБА_8 відшкодував спричинену своїми діями потерпілій стороні шкоду (а.с.26-30).
Дане відшкодування шкоди потерпілій стороні хоч і не вказане в оскаржуваному вироку, як обставина, яка пом`якшує обвинуваченому покарання, однак Апеляційний суд вважає за необхідне визнати її такою.
Вищевказане, в своїй сукупності надавало суду першої інстанції законне право призначити обвинуваченому покарання з застосуванням ст.69 КК України, а також свідчить про те, що потреби призначення останньому більш суворого покарання, як про те просить прокурор ОСОБА_10 не вбачається.
В свою чергу, підстав для застосування відносно обвинуваченого положень ст.75 КК України, як про те просить захисник ОСОБА_9 також не вбачається, оскільки вчинений ОСОБА_8 є умисним та його наслідком стала смерть ОСОБА_11 .
За таких обставин, вирок суду першої інстанції слід змінити та відповідно до ст.66 КК України додатково визнати обставиною, що пом`якшує ОСОБА_8 покарання - відшкодування заподіяної потерпілій стороні шкоди.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, Апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково, а апеляційну скаргу прокурора Новоград Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_10 залити без задоволення.
Вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 28 березня 2017 року, відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК України - змінити.
Відповідно до ст.66 КК України додатково визнати обставиною, що пом`якшує ОСОБА_8 покарання відшкодування заподіяної потерпілій стороні шкоди.
В решті вирок суду залишити без змін.
На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її постановлення.
Судді: