Справа № 346/6307/16-к
Провадження № 11-кп/779/70/2017
Категорія ч.2 ст.121 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника

Коломийської ВК № 41 ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську, в режимі відеоконференції, справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 , на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2016 року про відмову у задоволенні спільного подання начальника Коломийськуої виправної колонії № 41 ОСОБА_9 та голови спостережної комісії ОСОБА_10 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким, -

в с т а н о в и л а :
Вказаною ухвалою засудженому ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні спільного подання начальника Коломийськуої ВК № 41 ОСОБА_9 та голови спостережної комісії ОСОБА_10 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що заміна покарання на більш м`яке у вигляді штрафу, громадських чи виправних робіт з урахуванням значного строку покарання, який залишилось відбути засудженому та його відмову від заміни покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі, не відповідатиме положенням ст.50 Кримінального кодексу України (далі КК) і не сприятиме виправленню засудженого.

Зі змісту апеляційної скарги (далі АС) ОСОБА_8 вбачається, що він покликається на незаконність ухвали суду щодо нього, оскільки суд не врахував його характеристику за весь період відбування покарання, а також дані про його особу, які свідчать, що він став на шлях виправлення.

Просить ухвалу суду щодо нього скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечив доводи АС і просив ухвалу місцевого суду залишити без змін; пояснення засудженого ОСОБА_8 та представника Коломийської ВК №41 ОСОБА_7 , які підтримали доводи поданої АС та просили задовольнити з наведених у ній підстав, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи і мотиви АС засудженого, колегія суддів приходить до висновку, що її слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи в повній мірі дотримався таких вимог закону.

Так, місцевим судом встановлено, що адміністрація установи Коломийської ВК №41, в якій відбуває покарання засуджений, звернулась до суду у встановленому законом порядку з поданням, про заміну засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі.

ОСОБА_8 засуджений вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2013 року за ч.2ст.121 КК на 7 років позбавлення волі, за злочин, вчинений проти життя людини.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 15 лютого 2016 року, засудженому зараховано в строк покарання за правилами ч.5 ст.72 КК, час його попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі - 5 місяців.

Згідно з ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до положень ст.82 КК особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Так, згідно ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 засуджений за вчинення згідно тяжкого злочину, передбачений ч.2 ст.121 КК та становить підвищену суспільну небезпеку, і був спрямований проти життя потерпілого.

Початок відбуття покарання засудженому рахується з 13.10.2013 року, а кінець терміну 13.05.2020 року.

З подання Коломийської ВК № 41 вбачається, що ОСОБА_8 прибув у зазначену колонію 01.04.2014 року.

З 22.02.2016 року переведений для подальшого відбування покарання в дільницю соціальної реабілітації, працевлаштований різноробочим.

Приймаючи рішення щодо ОСОБА_8 , суд врахував, що його перебування в Коломийській ВК №41 є нетривалим, а час недостатнім для належного вивчення особи засудженого, його поведінки та відношення до раніше скоєного злочину.

Покликання засудженого в АС на те, що суд при відмові у задоволенні подання, не взяв до уваги те, що засуджений характеризується позитивно та працевлаштований, не відповідає дійсності.

Оскільки, в ухвалі суду зазначено, що Коломийська ВК №41 та спостережна комісія при Коломийській РДА характеризують засудженого ОСОБА_8 , позитивно, як такого, що до праці відноситься добросовісно, з засудженими не конфліктний, спокійний, врівноважений, зв`язок з рідними підтримує шляхом листування та побачень.

Враховуючи вищенаведене, нетривалий час відбуття покарання ОСОБА_8 , а також те, що заміна невідбутої частини покарання засудженому більш м`яким є правом, а не обов`язком суду, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає, а тому АС слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2016 року про відмову у задоволенні спільного подання начальника Коломийськуої виправної колонії № 41 ОСОБА_9 та голови спостережної комісії ОСОБА_10 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя Апеляційного суду
Івано-Франківської області ОСОБА_2