Справа № 183/1980/17
№ 1-кп/183/645/17
В И Р О К
іменем України
16 червня 2017 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000103 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі Грузія, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, солдата військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 обвинувачується у наступному. 10 червня 2015 року наказом №153 (по стройовій частині) командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдата військової служби за мобілізацією ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини та у подальшому призначено на посаду оператора протитанкового відділення ПТКВ 3 МПР. Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію» від 15.01.2015 року №113-VIII в Україні з 20.01.2015 року діє особливий період.

Згідно із Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини» від 12.02.2015 року №194-VIII, який набув чинності 05.03.2015 року, до статті 407 КК України було внесено зміни, які посилюють відповідальність за вчинення вказаного військового злочину в умовах особливого періоду.

Так, у період з 06 серпня 2015 року по 04 вересня 2015 року солдат ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 та мав повернутися з лікування до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 05 вересня 2015 року. Однак, 05 вересня 2015 року солдат ОСОБА_5 ,усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не з`явився вчасно на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд не приймаючи заходів для повернення до військової частини, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв. 28 квітня 2017 року солдат ОСОБА_5 самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та заявив про себе, в результаті чого злочин було припинено.

Таким чином, у період з 05 вересня 2015 року до 28 квітня 2017 року солдат ОСОБА_5 був відсутній у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 без поважних причин в умовах особливого періоду і його дії кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні повідомив суд про укладення 28.04.2017 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності його захисника ОСОБА_4 угоди про визнання винуватості. Просив затвердити угоду про визнання винуватості з призначенням узгодженого в ній покарання обвинуваченому.

Відповідно до вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 4 ст. 407 КК України, визнав, сторони узгодили призначення йому покарання із застосуванням положення ст. 69 КК України з призначенням іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України - у виді штрафу в розмірі 882 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Захисник ОСОБА_4 висловився про затвердження угоди і призначення узгодженого сторонами в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину визнав, щиро кається та висловився про затвердження угоди і призначення йому узгодженого покарання.

У обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та невиконання угоди, відповідно до ст. ст. 473, 476 КПК України.

На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним. Суд також вважає, що угода відповідає вимогам КПК України та закону.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 . Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, обвинувачений вчинив тяжкий злочин, раніше не судимий, за місцем проходження військової служби характеризується посередньо, приймав участь в проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Суд визнає пом`якшуючими покарання обставинами з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Тому, враховуючи сукупність пом`якшуючих покарання обставин, особу обвинуваченого і його ставлення до вчиненого, суд вважає за можливе призначити узгоджене між прокурором та обвинуваченим покарання при укладанні угоди про визнання винуватості із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, та перейти до призначення іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, а саме у виді штрафу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 квітня 2017 року між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності його захисника ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі 882 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 14 994 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири) гривні 00 копійок.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку видати обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1