№707/2397/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2016 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

оловуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження

за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розсішки, Христинівського району, Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого на посаді наглядача СТОВ «Колос», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 29.09.2015 р. Черкаським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, суд,-
ВСТАНОВИВ

ОСОБА_4 , будучи особою, яка перебуває на іспитовому терміні, вчинив нове, умисне, корисливе кримінальне правопорушення, при наступних обставинах: 31.07.2016 близько 16 години 30 хвилин перебуваючи на полі неподалік вулиці Братів Скубів в селі Нечаївка, Черкаського району, Черкаської області, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, повторно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу з місця пасовища викрав корову, вагою близько 550 кг., що належить ОСОБА_5 , 1944 р.н., після чого з місця вчинення кримінальногоправопорушення зник, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на суму 14300 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, обставини вчинення ним злочину підтвердив у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, та показав що він 31.07.2016 року перебуваючи на полі в селі Нечаївка, викрав корову чорно - білого окрасу на прізвисько « ОСОБА_6 ».
Враховуючи ту обставину, що обвинувачений визнає свою вину повністю та у відповідності до вимог ст. 349 КПК України при визначенні обсягу доказів, які повинні були досліджуватись, учасники судового процесу не заперечували проти визнання недоцільним їх дослідження, оскільки обставини та докази ніким не оспорюються та правильно їх розуміють учасники процесу і за відсутності сумнівів у добровільності такої їх позиції, суд вважає недоцільним досліджувати докази по справі, роз`яснивши учасникам процесу про те, що вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оскільки обвинувачений визнав свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчинених ним діянь, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, які надані на підтвердження винуватості обвинуваченого, суд кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Під час призначення обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України відповідно до положень Загальної частини цього ж кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме, щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин що обтяжують покарання, суд вважає, необхідним і достатнім кримінальним покаранням для виправлення особи та запобігання вчиненню ним нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

В зв`язку з тим, що даний злочин скоєно обвинуваченим до повного відбуття покарання за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 29.09.2015 року, яким йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, та на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік, тому на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання за цим вироком, суд вважає необхідним частково приєднати покарання за вказаним попереднім вироком і остаточно визначити покарання з урахуванням ч. 4 ст. 71 КК України.

Оскільки обвинуваченого засуджено до реального відбування покарання суд вважає необхідним запобіжний захід з домашнього арешту змінити на тримання під вартою, та строк відбування покарання рахувати з моменту взяття під варту, а саме з 29.11.2016 року.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.
Доля речових доказів повинна бути вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-375 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ч. 4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 29.09.2016 року і остаточно призначити покарання у виді трьох років двох місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 змінити з домашнього арешту на тримання під вартою та взяти його під варту з зали суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання 29.11.2016 року.

Речові докази: корова, яка передана на зберігання ОСОБА_5 , залишити йому за належністю.
Вирок після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляція до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_1