Справа №489/3338/16-к 09.03.2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
9 березня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаних кримінальних проваджень, зареєстрованих в ЄРДР за №0002837, №0004160 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2016 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

- обвинуваченої за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
представник потерпілого
ТОВ «АТБ-маркет» ОСОБА_8
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі та змінах до неї перший заступник прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 просить вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва змінити в частині призначення покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 71,72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м Миколаєва від 20.05.2016 року та вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.09.2015 року, остаточно призначити покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі та штрафу в сумі 850 грн., який виконувати самостійно.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_9 визнана винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання за епізодами від 19.04.2016, 30.04.2016, 10.05.2016, 15.05.2016 у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України, вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.05.2016 року виконувати самостійно.
ОСОБА_10 визнана винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України та призначено їй покарання:
-за ч.2 ст. 185 КК України за епізодом від 28.05.2016 - у виді 2 років позбавлення волі;
-за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України - у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання, призначене за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.05.2016 року, остаточно призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі та штрафу в розмірі 850 грн., визначивши самостійне виконання покарань.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 не оспорюючи висновків суду щодо кваліфікації дій та доведеності вини обвинуваченої вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає зміні в частині призначення покарання за ч.2 ст.185 КК України та сукупністю злочинів і вироків з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, апелянт зазначає, що в порушення вимог ст.70 КК України, а також роз`ясненням постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику застосування призначення судами кримінального покарання» судом 1-ої інстанції було призначеного покарання ОСОБА_6 за епізодами злочинної діяльності.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Згідно вироку суду, 19.04.2016 року приблизно о 12:08 год. ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні супермаркету «МИДА» ТОВ «Свантовит», розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Жовтневий, 41/2, діючи повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрала майно супермаркету, а саме дві пляшки коньяку «Болград» об`ємом 0,5 л, вартістю 117,77 грн. за одну пляшку, спричинивши збитки на загальну суму 235,54 грн..З викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись ним на власний розсуд.
У такий самий спосіб 30.04.2016 року близько 09:32 год. ОСОБА_6 таємно викрала майно супермаркету ТОВ «АТБ-маркет» у відділенні 954, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Південна, 39-а/1, а саме жувальні гумки 14 г. «Wrigleys Орбіт White класичний» в кількості 30 штук, вартістю 7,08 гривень за 1 штуку, спричинивши збитки на суму 212,40 грн.. З викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись ним на власний розсуд.
Крім того, 10.05.2016 року приблизно о 20:07 год. ОСОБА_6 таємно викрала майно супермаркету ТОВ «АТБ-маркет» у відділенні 954, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Південна, 39-а/1, а саме жувальні гумки 14 г. «Wrigleys Орбіт White класичний» в кількості 90 штук, вартістю 7,08 гривень за 1 штуку, спричинивши збитки на суму 637,20 грн.. З викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись ним на власний розсуд.
Також, 15.05.2016 року близько 16:09 год. ОСОБА_6 таємно викрала майно супермаркету ТОВ «АТБ-маркет» у відділенні 954, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Південна, 39-а/1, а саме жувальні гумки 14 г. «Wrigleys Орбіт White класичний» в кількості 60 штук, вартістю 7,08 гривень за 1 штуку, спричинивши збитки на суму 424,80 грн.. З викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись ним на власний розсуд.
28.05.2016 приблизно о 14:50 год. ОСОБА_6 таємно викрала майно супермаркету «МИДА» ТОВ «Свантовит», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Чигрина, 244, а саме стружку кальмара вагою 390 гр. вартістю 97,95 грн. та тунець вагою 504 гр. вартістю 146,06 грн., спричинивши збитки на загальну суму 244 грн.. З викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись ним на власний розсуд.
Крім того, 03.08.2016 року близько 12:00 год. ОСОБА_6 , знаходячись в торгівельному контейнері № 1081 на ринку «Сігма Спорт» за адресою: м. Миколаїв, пр. Миру, 2, діючи повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, намагалась таємно викрасти спортивний костюм вартістю 1280 грн..
Однак довести свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, до кінця не змогла з причин, які не залежали від її волі, так як була помічена та затримана.
У такий же спосіб, 08.08.2016 року приблизно о 10:50 год. ОСОБА_6 , намагалась таємно викрасти майно з супермаркету «Велмарт» ТОВ «Фудмережа» розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Миру, 1/1, а саме 6 упаковок гелів для гоління Джилет Ф`южин загальною вартістю 443 грн. 28 коп..
Однак довести свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, до кінця не змогла з причин, які не залежали від її волі, так як була помічена та затримана працівниками охорони.
Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, не доведений до кінця з причин, які не залежали від її волі.
Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку представника потерпілого, який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали об`єднаних кримінальних проваджень та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України ґрунтуються на досліджених судом доказах. В судовому засіданні ОСОБА_6 , в інкримінованих їй злочинів, визнала себе винною в повному обсязі. Вирок в цій частині апелянтом не оскаржується, а тому апеляційним судом відповідно до вимог ст. 404 КПК України висновки суду першої інстанції в цій частині не перевіряються.

Обвинуваченою ОСОБА_6 та іншими учасниками судового провадження вирок не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме призначення покарання за епізодами злочинної діяльності є слушними.

Так, відповідно до вимог п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику застосування призначення судами кримінального покарання» вбачається, що передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК)

застосовуються у випадках самостійної кваліфікації

вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами

однієї статті кримінального закону, якими передбачено

відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні

санкції. За цими ж правилами призначається покарання і в разі

вчинення особою діянь, частина яких кваліфікується як закінчений

злочин, а решта - як готування до злочину чи замах на нього.

За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими

пунктами статті (частини статті) КК, які не мають

самостійної санкції, покарання не призначається.

Крім того, ст. 70 КК України передбачає правила призначення покарання за сукупністю злочинів, та вказує, що при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. В свою чергу, сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жоден з яких її не було засуджено. При цьому не враховуються злочини, за які особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом.

Таким чином, правила призначення покарання за сукупністю злочинів застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За епізодами злочинної діяльності або окремими пунктами статті КК України, що не мають самостійної санкції покарання не призначаються.

Однак суд даних вимог закону не дотримався і в порушення вимог ст. 70 КК України призначив покарання обвинувачені за епізодами злочинної діяльності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та змісту вироку суду 1-ої інстанції ОСОБА_6 вчинила п`ять епізодів крадіжки чужого майна, об`єднані однією кваліфікацією за ч.2 ст.185 КК України, чотири з яких (29.04.2016р., 30.04.2016р., 10.05.2016р. та 15.05.2016р.) вчинено у період невідбутого покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн., призначеного вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.09.2015 року та до ухвалення вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.05.2016 року, інший злочини (28.05.2016р.) після попереднього вироку, але до повного відбуття покарання.

Проте, суд 1-ої інстанції незважаючи на те, що вказані епізоди злочинної діяльності не мають окремої кваліфікації, а відповідальність за їх вчинення передбачена однією нормою кримінального закону ч.2 ст. 185 КК України, при призначені покарання безпідставно двічі призначив покарання за однією й тією ж нормою закону.

Крім того, вироком Ленінського районного суду м. Ммколаєва від 10.09.2015 року ОСОБА_6 була засуджена за ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.. Згідно довідки від 26.10.2016 року № 01-09/599/2016 станом на 26.10.2016 року засудженою ОСОБА_6 штраф не сплачено (а.с.113).

Вироком від 20.05.2016 року ОСОБА_6 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків , передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до положень ст.ст. 71, 72 КК України вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.09.2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.185 КК України до штрафу у розмірі 850 грн. слід виконувати самостійно.

За таких обставин, вирок суду відносно ОСОБА_6 підлягає зміні в частині призначення покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, а змінена апеляційна скарга прокурора задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 409,413, 420, 424, 426, 532 КПК України, суд

постановив:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_6 в частині призначення покарання змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 71,72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м Миколаєва від 20.05.2016 року, остаточно призначити покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.09.2015 року , яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст. 185 КК України до штрафу в сумі 850 грн. - виконувати самостійно.

В іншій частині вказаний вироку суду відносно ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту іі проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Головуючий
Судді