1-кп/381/296/16
362/5808/14-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2016 року м. Фастів
Колегія суддів Фастівського міськрайонного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4 ,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
інших учасників судового розгляду:
потерпілого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001378 від 12.10.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Васильків, українця, громадянина України, освіта середня, пенсіонера, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт із додатками у кримінальному провадженні 0001378 від 12.10.2014 року щодо ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України надійшов до Фастівського міськрайонного суду Київської області з Апеляційного суду Київської області 26.10.2016 року.
Вирішуючи питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, прокурор просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважаючи що по справі дотримані всі вимоги, передбачені ст. 291 КПК України.
Потерпілий підтримав думку прокурора.
Захисник ОСОБА_7 , якого підтримав обвинувачний, заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки, на його думку, вказаний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, так як містить суттєві суперечності щодо його форми та змісту.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього додатки, суд вважає, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з таких підстав.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Згідно ст. 291 КПК України в обвинувальному акті викладаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Аналіз змісту вказаного обвинувального акту дозволяє суду зробити висновок, що він, по-перше, взагалі не містить сформульованого обвинувачення, як вимагає ст. 291 КПК України, а по-друге, висновки органів досудового розслідування про те, що ОСОБА_6 уже вчинив інкримінований йому злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч 1 ст. 115 КК України, суперечать приписам презумпції невинуватості, прямо визначеної ст. 62 Конституції України.
Суд звертає увагу і на те, що в обвинувальному акті відсутнє конкретне формулювання щодо форми умислу, який мав ОСОБА_6 на вбивство потерпілого ОСОБА_8 , при тому що при замаху на вбивство такий умисел може бути тільки прямим (ч. 1 ст. 15 КК України).
Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р., зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
За таких обставин прокурором, з урахуванням і інших допущених порушень матеріальних та процесуальних приписів, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а також до усталеної практики ЄСПЛ, ОСОБА_6 не висунуто обґрунтоване та зрозуміле обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Недотримання цих принципів є перешкодою у встановленні істини в даному кримінальному провадженні, забезпечення дотримання законності, правильного правозастосування та винесення обґрунтованого судового вироку, а тому є неприпустимим.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України, зокрема такими порушеннями у даному провадженні справі суд визнає істотні суперечності допущені в обвинувальному акті в аспекті визначення підстав та змісту судового розгляду, що призводить до порушення прав осіб на захист.
Враховуючи викладене, колегія суддів, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 205, 314, 315, 369-372 КПК України, ст. ст. 5 та 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,
У Х В А Л И Л А:
Обвинувальний акт в кримінальному провадженні (внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001378) з додатками стосовно ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України - повернути прокурору Васильківської міжрайонної прокуратури (зараз Києво-Святошинська місцева прокуратура Київської області) юристу 3 класу ОСОБА_5 - внаслідок невідповідності обвинувального акта вимогам КПК України.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Фастівський міськрайонний суд Київської області до Апеляційного суду Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

ГОЛОВУЮЧИЙ: ОСОБА_1
СУДДІ ОСОБА_3
ОСОБА_10