АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1245/17 Справа № 204/373/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

лікаря психіатра ОСОБА_8 ,

лікаря, який здійснює лікування ОСОБА_9 ,

представника лікарні ОСОБА_10 ,

особа відносно якої подана заява ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засідання судове провадження матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_11 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2017 року про відмову в зміні застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_11 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2017 року було відмовлено в задоволенні заяви лікаря-психіатра ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_11 .

Суд першої інстанції приймаючи судове рішення виходив з того, що запропонований примусовий захід медичного характеру відносно ОСОБА_11 не узгоджується з положеннями ст. ст. 94, 95 КК України.
Не погоджуючись з судовим рішенням, захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та просить задовольнити заяву лікаря-психіатра, оскільки суд першої інстанції не прийняв до уваги висновок лікарів відповідно до якого психічний стан ОСОБА_11 значно покращився і він не потребує в подальшому примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом та він може бути переведений до психіатричної лікарні з посиленим наглядом.
Крім того, на думку адвоката висновки суду першої інстанції не відповідають міжнародним вимогам щодо захисту прав осіб з психічними захворюваннями, зокрема резолюції 46/199 «Захист осіб з психічними захворюваннями та покращення психіатричної допомоги» Генеральної Асамблеї ООН від 18 лютого 1992 року.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи захисника ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив ухвалу суду скасувати, задовольнити заяву лікаря-психіатра та змінити примусові заходи медичного характеру щодо ОСОБА_11 , думку прокурора ОСОБА_6 , яка вважала ухвалу суду законною та обґрунтованою та просила апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, думку представника медичної установи ОСОБА_12 , лікарів ОСОБА_13 та ОСОБА_8 які вважали, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга захисника задоволенню, думку ОСОБА_11 , який вважав, що ухвала суду першої інтанції підлягає скасувнню, а апеляційна скарга захисника задоволенню оскільки його стан значно полібшився та на його думку він може бути переведений до лікарні з посиленим наглядом, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 17 січня 2017 року ОСОБА_11 страждає на хронічне психічне захворювання, а саме хронічний маячний ролад.

Внаслідок проведеного лікування і комплексу реабілітаційних заходів психічний стан пацієнта покращився та залишається стабільним. Згладились емоційно-вольові розлади.

Тобто, ОСОБА_11 за своїм психічним станом на даний час особливої небезпеки для себе та оточуючих не становить і застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом не потребує, та може бути переведений до психіатричної лікарні за місцем реєстраації до відділення з посиленим наглядом для подальшої медикаментозної терапії і проведення індивідуальної програми реабілітації та надання медичної допомоги, відповідної його самотичного стану.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року, перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року, примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.
class=rvts44%20href=://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_469/ed_2016_03_15/pravo1/T012341.html?pravo=1#469//%20title=//Кримінальний%20кодекс%20України;%20нормативно-правовий%20акт%20№%202341-III%20від%2005.04.2001//>Згідно%20ст.%20514%20КПК%20України%20продовження,%20зміна%20або%20припинення%20застосування%20примусових%20заходів%20медичного%20характеру%20здійснюється%20на%20підставі%20ухвали%20суду,%20в%20межах%20територіальної%20юрисдикції%20якого%20застосовується%20цей%20захід%20чи%20відбувається%20лікування.%20Розгляд">Згідно ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у порядку передбаченому ст. 95 КК України та ст. 512 цього Кодексу.

До письмової заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно ст. 95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу.

Таким чином, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про зміну застосування примусових заходів медичного характеру, вказаних вимог закону не дотримався, та розглянувши заяву лікаря психіатра про зміну примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_11 , необґрунтовано відмовив у її задоволенні.

Висновки суду першої інстанції в частині неузгодженості запропонованому примусовому заходу медичного характеру відносно ОСОБА_11 положенням ст. ст. 94, 95 КК України не відповідає фактичним обставинам провадження та вимогам закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, врахувавши висновок комісії лікарів психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру від 17 січня 2017 року, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, а також вищезазначена заява підлягають задоволенню, оскільки на теперішній час ОСОБА_11 за своїм психічним станом не становить суспільної небезпеки та особливої небезпеки для оточуючих не зумовлює, тому подальше застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом не потребує та може бути переведений до відділення із посиленим наглядом до психіатричної лікарні за місцем реєстрації.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_11 підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції чим підлягає скасуванню з постановленням відповідно до п. 4 ч. 1 ст.407 КПК України нової ухвали судом апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_11 задовольнити.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2017 року про відмову в зміні застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_11 скасувати.

Постановити свою ухвалу якою задовольнити заяву лікаря-психіатра ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» та змінити застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_11 , 1959 року народження, і превести його для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру до психіатричної лікарні у відділення з посиленим наглядом.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4