Справа № 367/4318/17
Провадження № 1-кп/367/410/2017
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю:
прокурора: ОСОБА_3
захисника: ОСОБА_4
обвинуваченої: ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Ірпеня кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0002117 від 29.06.2017р. за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Хуторо-Чаплине Васильківського району Дніпропетровської області, з середньою освітою, не заміжньої, яка має на утриманні малолітню дитину, працюючої пакувальницею у ТОВ «Солеміо», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,
у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 205 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До Ірпінського міського суду Київської області з Генеральної прокуратури України надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0002117 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 205 КК України.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 04.07.2017р. матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 призначені до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду в судовому засіданні, зазначив, що дане кримінальне провадження підсудне Ірпінському міському суду Київської області, підстав для закриття провадження немає, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства, а тому можливо призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні у строки, визначені КПК України, з викликом в судове засідання обвинуваченого та свідків.
У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_5 , не заперечували щодо призначення обвинувального акту до розгляду у судовому засіданні.
Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт, додані до нього додатки, суд дійшов до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 110 Кримінального процесуального кодексу України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Так, у відповідності до вимог ч.ч. 2, 4 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, в тому числі, такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Як вбачається з обвинувального акту, який надійшов до суду, який 30.06.2017р. був складений старшим слідчим ОВС ОСОБА_6 та затверджений прокурором ОСОБА_3 , вньому відсутнє висунуте обвинувачення. Так як вбачається, обвинувальний акт від 30.06.2017р. складений у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 205 КК України, внесеному в ЄРДР за №0002117 від 29.06.2017р.. При викладені в обвинувальному акті фактичних обставн, встановлених прокурором та формулюванні обвинувачення зазначено, що таким чином ОСОБА_5 підозрюється у придбанні за попередньою змовою групою осіб суб,єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 205 КК України.

Такі недоліки як відсутність в обвинувальному акті висунутого обвинувачення свідчать про оформлення обвинувального акту з недотриманням вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, та не можуть бути усунуті у іншому порядку, аніж шляхом повернення обвинувального акту прокурору, оскільки Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає, що обвинувальний акт є єдиним процесуальним рішенням, у якому може бути висунуте обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, тобто, твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Пунктом «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того як вбачається з обвинувального акту затвердженого прокурором у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 205 КК України, при викладі фактичних обставин та формулюванні обвинувачення, прокурором викладено обставини скоєння правопорушення таким чином, що вони не узгоджені між собою та мають суперечності одна одній.
Так на початку викладу фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, зазначається, що ОСОБА_5 познайомилась із ОСОБА_7 ,через її знайомого, та вступила із ним у злочинний зговір з метою придбати за грошову винагороду суб,єкт підприємницької діяльності, не маючи при цьому наміру фактично здійснювати підприємницьку діяльність, та в подальшому діяла за його вказівками. Але ж в подальшому викладено, що ОСОБА_5 діяла за вказівкою не лише ОСОБА_8 , а і інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб. Крім того, в подальшому викладено, що ОСОБА_5 за попередньою змовою з невстановленою особою ОСОБА_8 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами придбала суб,єкт підприємницької діяльності ТОВ «Мілред ЛТД», ставши формальним засновником та директором цього товариства, що дало можливість в подальшому використовувати зазначений суб,єкт підприємницької діяльності для прикриття незаконної діяльності іншими особами.
Таким чином, фактично в даному обвинувальному акті викладено обставини вчинення злочину особою ОСОБА_9 спільно із обвинуваченою, який не є обвинуваченими по даному провадженню, відсутні й відомості виділення провадження відносно цих осіб в окреме провадження, або інформація про наявність щодо цих осіб прийнятого процесуального рішення або судового, що є порушенням вимог ст. 291 КПК України. Крім того ,з такого викладу обставин вчинення правопорушення не зрозуміло чи встановлена органом досудового розслідування особа ОСОБА_10 чи ні, а також в чому полягала попередня змова обвинуваченої з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами.
Враховуючи викладене, суд вважає, що прокурором не було дотримано вимог закону, оскільки направлений прокурором обвинувальний акт не містить у собі конкретний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та які відображають усі фактичні обставини скоєння обвинуваченим злочинів, у яких він обвинувачується.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз,ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред,явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред,явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому(рішення від.01.03.2001р., справа «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).

Так, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступень тяжкості кримінального правопорушення, тощо.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статі кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Крім того, суд вважає, що викладення прокурором в формулюванні обвинувачення висновків експертів, не є формулюванням обвинувачення в розумінні вимог діючого КПК України та практики Європейського суду з прав людини, а є посиланням прокурора на зібрані під час досудового слідства докази.
Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно, порушує право особи на захист та ухвалене судове рішення за таких обставин, у будь-якому разі повинно бути визнано незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи викладене, суд вважає, що даний обвинувальний акт всупереч ст. 291 КПК України не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, та послідовних фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, що порушує вимоги норм як чинного законодавства України, так і міжнародної практики, оскільки для повноцінного захисту своїх прав особа має право знати, в чому вона обвинувачується.

Судом звертається увагу на те, що статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування або розписки про отримання копії обвинувального акту після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні.

Крім того, в порушення вказаних вимог закону, до обвинувального акту, додано не належним чином оформлений реєстр матеріалів досудового розслідування, оскільки він не відповідає вимогам ч. 2 ст. 109 КПК України, у відповідності до якої, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.

У доданому реєстрі матеріалів досудового розслідування в супереч вимогам ст.ст. 109, 110 КПК України, у частині 2 «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення» відсутнє таке процесуальне рішення як Обвинувальний акт.

Вищеописані порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України, дають підстави дійти висновку, що складений обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та порушує гарантовані законом процесуальні права сторін кримінального провадження, а також порушує основні засади кримінального провадження, зокрема верховенство права, а тому обвинувальний акт, з доданими до нього документами підлягає поверненню прокуророві, який направив його до суду, для усунення допущених недоліків та приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК України, впродовж розумного строку, який суд визначає у продовж 7 днів з моменту його отримання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 110, 291, 314, 315, 376 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесенному в ЄРДР за № 0002117 від 29.06.2017р. за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 205 КК України, повернути прокурору Генеральної прокуратури України для усунення недоліків та приведення обвинувального акту у відповідність до вимог Кримінального процесуального кодексу України, впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків, а саме протягом 10 днів з моменту його отримання.
Повний текст ухвали буде складений, в межах строків, визначених ч. 2 ст. 376 КПК України та оголошено 28 липня 2017 року о 15 годині 40 хвилин.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд Київської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1