Провадження № 1-кс/638/1929/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про арешт майна

07 липня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону лейтенанта юстиції ОСОБА_5 про арешт майна, погоджене першим заступником військового прокурора Харківського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_6 , за матеріалами кримінального провадження №0000270, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України, -

встановив:
До суду звернувся старший слідчий військової прокуратури Харківського гарнізону лейтенант юстиції ОСОБА_5 з клопотанням про арешт майна, а саме зразків нашарування грунту, що були виявлені 04.07.2017 року під час огляду вантажного автомобіля «КАМАЗ-5320» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом д.н.з. НОМЕР_2 та вилучені з 14 залізобетонних плит та знаходяться в шести поліетиленових пакунках, в обґрунтування якого зазначає, що військовою прокуратурою Харківського гарнізону здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000270 від 04.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.410 КК України.

Під час здійснення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню встановлено, що невідомі особи на вантажному автомобілі марки «КАМАЗ» здійснюють вивіз військового майна, а саме бетонних плит з території військового містечка № НОМЕР_3 , яке розташоване в селищі Есхар, Зміївського району Харківської області. Крім того, попередньо встановлено, що охорона зазначеного вище військового майна повинна забезпечуватись посадовими особами КЕВ м.Харкова та в момент викрадення військового майна особа, яка мала охороняти військовий об`єкт перебувала на території військового містечка № НОМЕР_3 , але жодних дій, направлених на перешкоджання вивезенню військового майна невстановленим особам не здійснювала.

04.07.2017 року під час огляду вантажного автомобіля «КАМАЗ-5320» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом д.н.з. НОМЕР_2 , що знаходився на території військового містечка № НОМЕР_3 , розташованого на ділянці № НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , було виявлено 14 залізобетонних плит розмірами 260х155х24 см, які мали сліди нашарування на поверхні у вигляді гравію, піску та трав`яної рослинності, що свідчать про їх попередній демонтаж із грунту. Зразки нашарування грунту, що були виявлені під час огляду на залізобетонних плитах, з метою подальшого їх експертного дослідження було вилучено та опечатано в шість поліетиленових пакунків чорного кольору.

У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, просив його задовольнити враховуючи те, що з матеріалів кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що в діях військових службових осіб КЕВ м.Харкова вбачаються ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.410 КК України, а саме викрадення військового майна службовими особами, вчинене в умовах особливого періоду, який віднесено до категорії тяжких. Також зазначив, що матеріальні об`єкти зразки грунту, вилучені під час огляду вантажного автомобіля з причепом, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Також зазначені матеріальні об`єкти будуть використані для доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України.

Прокурор підтримав клопотання слідчого, просив його задовольнити.

Слідчий суддя, заслухавши слідчого, прокурора, дослідивши матеріали клопотання, вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно частини 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час досудового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині 2 ст. 167 цього Кодексу, тобто підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення або зберегли на собі його сліди; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на яке було спрямоване кримінальне правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно до вимог ст.170 КПК України арешт майна може передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатись будь-яким чином таким майном та використовувати його. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, є речовими доказами по справі.
Відповідно до ст.ст. 168, ч. 2, 236, 237 КПК України тимчасове вилучення майна: речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, може здійснюватися також під час обшуку та огляду. Тому тимчасове вилучене майно може належати не тільки підозрюваному (ч. 1 ст.167 КПК України), а й іншим особам.
Враховуючи мотиви клопотання та обґрунтування його слідчим, склад майна, на яке слідчий просить накласти арешт, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, приймаючи до уваги, що не застосування арешту саме в такий спосіб, про який просить слідчий, може призвести до знищення, втрати або пошкодження майна, щодо якого ставиться питання про накладення на нього арешту, впевнившись, що слідчим надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно завданням кримінального провадження суд визнає клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 40, 98, 131, 132, 168, 170-173, 236, 237, 309, КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
Клопотання старшого слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону лейтенанта юстиції ОСОБА_5 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на зразки нашарування грунту, що були виявлені 04.07.2017 року під час огляду вантажного автомобіля «КАМАЗ-5320» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом д.н.з. НОМЕР_2 та вилучені з 14 залізобетонних плит та знаходяться в шести поліетиленових пакунках.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1