Справа № 502/2825/13-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.05.2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника потерпілих-адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кілія, кримінальне провадження відомості про яке 25.06.2013 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000951, за звинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вилкове, Кілійського району, Одеської області, громадянина України, українця, освіта середня, офіційно не працюючого, одруженого, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
25.06.2013 року, приблизно о 06.30 годині, у світлий час доби, на 33 км. + 100 м. автодороги «Спаське-Вилкове», водій ОСОБА_7 , допустив порушення вимог п.п. 1.5.; п.п. 10.1.; п.п. 13.3; п. 13.4 «Правил дорожнього руху України»:

- п.п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху й інших осіб не повинні створювати небезпеку, або перешкоди для руху, загрожувати життю, або здоров`ю громадян, заподіювати матеріальні збитки»;

- п.п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
- п. 13.3. «Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду, необхідно дотримуватись безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху»;
- п.п. 13.4. «Якщо зустрічний роз`їзд утруднений, водій, на смузі руху якого є перешкода чи габарити транспортного засобу, яким він керує, заважають зустрічному руху, повинен дати дорогу. На ділянках доріг, позначених знаками 1.6 "Крутий підйом" і 1.7 "Крутий спуск", за наявності перешкоди дати дорогу повинен водій транспортного засобу, що рухається на спуск».

Порушення виразилось в тому, що ОСОБА_7 у вказаний день та час, керуючи технічно справним автомобілем «Форд Сіерра 1.8», р.н. НОМЕР_1 , з автомобільним причепом «ОдаЗ-8144 Одисей», р.н. НОМЕР_2 , рухаючись у районі 33 км + 100 м автодороги сполученням «Спаське Вилкове», яка має дві смуги руху по одній у кожного напрямку, та що розташована у Кілійському районі Одеської області, рухаючись зі сторони м. Вилкове у напрямку смт. Спаське, виявивши нерівності та ями на проїзній частині, не вірно відреагував на вказані перешкоди, не знизив швидкість руху до безпечної та з метою об`їзду зазначеної перешкоди змінив напрямок свого руху виїхавши на смугу зустрічного руху, де продовжив рух у первісному напрямку. При цьому, маючи технічну можливість уникнути ДТП, не вживши заходів щодо запобігання зіткнення у вигляді безпечного бічного інтервалу при роз`їзді із зустрічним транспортним засобом, не вжив заходів екстреного гальмування чи повернення на свою смугу руху, та допустив зіткнення із мотоциклом «Ямаха Фазер», р.н. НОМЕР_3 , яки рухався під керуванням ОСОБА_8 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 67э від 30.07.2013 року отримав тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя: кровотеча і садна лобної області голови, забита рана лівої щоки, садно верхньої губи, крововилив в м`які тканини лівої скроневої і правої тім`яної області голови. Велике садно передньої поверхні груди й живота. Садно лівого плечового суглоба. Забита рана лівого плеча. 2 забиті рани лівого передпліччя. Кровотечі тильної поверхні лівої кисті, закритий перелом основної фаланги першого пальця лівої кисті, садна тильної поверхні правої кисті, закритий перелом основної фаланги другого пальця правої кисті, садна в області правої ключиці й плечового суглоба. Велика забито-скальпована рана лівої пахової області й лівого стегна з розм`яттям м`яких тканин стегна. Велике садно зовнішньої поверхні лівого стегна, забита рана лівого коліна, садна і забиті рани лівої гомілки, садна тильної поверхні лівої стопи, скальпована рана правої гомілки, садна правої гомілки. Розрив передньої стінки правої половини мошонки. Розм`яття м`яких тканин лівої пахової області з утворенням порожнин, крайовий перелом лівого крила підвздошної кістки, відкритий перелом шийки лівої стегнової кістки. Розрив лівого грудинно-ключичного з`єднання, перелом тіла грудини з розірванням м`яких тканин. Множинні переломи ребер: переломи 2-го 9-го ребер праворуч по хрящовій частині і середньо паховій лініям з розривом пристінної плеври. Переломи 4-го 8-го ребер ліворуч і праворуч по біля хребетній лінії з розривом зв`язок і міжреберних м`язів. Багато осколковий перелом тіла 5-го грудного хребця з повним розривом спинного мозку. Крововилив у м`яких тканинах переднього средостення, розриви передньої стінки біля-серцевої сумки, розрив передньої стінки правого шлуночку серця й правого передсердя, крововиливи у корінь легенів і нижні частки легенів, розриви плеври і крововилив задніх поверхонь нижніх часток легенів, розриви капсули передньої поверхні селезінки і під капсульний крововилив у ворота селезінки, лінійні розриви капсули правої частки печінки і очаг тканинного розмозжіння правої частки печінки, розрив паренхіми лівої нирки, осередкові субарахноїдальні крововиливи лівої тім`яної і потиличної частин головного мозку, без перифокальної клітинної реакції.
Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) визнав частково та пояснив наступне.

25.06.2013 року, приблизно о 06.30 годині, у світлий час доби при ясній без опадів погоді, він на власному, технічно справному автомобілі «Форд Сіерра 1.8», р.н. НОМЕР_1 , з автомобільним причепом «ОдаЗ-8144 Одисей», р.н. НОМЕР_2 , рухався по автодорозі сполученням «Спаське Вилкове». Вказана дорога має дві смуги руху по одній у кожного напрямку, та розташована у Кілійському районі Одеської області. Рухався він зі сторони м. Вилкове у напрямку смт. Спаське, при цьому у салоні пасажири були відсутні, а у причепі був вантаж персиків та помідорів загальна вага якого становила приблизно 100 110 кілограмів. На усьому протязі дороги, вона має нерівності та ями в обох напрямках руху. Рухався зі швидкістю приблизно 40 кілометрів на годину, по своїй смузі руху. У цей час на відстані 500 метрів, він побачив мотоцикл, який рухався у зустрічному напрямку, по своїй смузі руху, ближче до центру дороги. Продовжуючи рухатись на зустріч мотоциклу він почав об`їжджати яму, у зв?язку з чим був вимушений виїхати на смугу зустрічного руху. Виїхавши на смугу зустрічного руху, він зрозумів, що зараз може відбутись зіткнення з мотоциклом, який находився вже на відстані 20 метрів від автомобіля, та що не встигає повернутись на свою смугу руху і, намагаючись запобігти зіткненню, він виїхав на ліве узбіччя та далі у поле. У момент коли він виїхав на ліве узбіччя, а мотоцикл порівнявся з автомобілем, мотоцикл хитнуло і він впав на проїжджу частину. При цьому автомобіль та мотоцикл не контактували один з одним, тобто зіткнення не було. Водій мотоцикла загинув на місці події. У подальшому на місце пригоди приїхали працівники міліції та швидка, а також родичі загиблого.

Свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнає частково, оскільки наміру на вчинення ДТП не мав, а також вважає, що у тому що трапилось окрім його вини є й провина водія мотоцикла.

Також ОСОБА_7 пояснив, що цивільні позови потерпілих визнає частково, лише у частині відшкодування матеріальної шкоди, яка підтверджується відповідними документами. В частині стягнення з нього моральної шкоди та щомісячного грошового утримання позов не визнає, оскільки вважає його необґрунтованим та непомірним.

Крім вищевикладеного, під час розгляду справи, ОСОБА_7 подав до суду клопотання про звільнення його від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одна з яких є інвалідом.

Не зважаючи на часткове визнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, його вина повністю доведена та підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:
- показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні пояснила, що у 2013 році вона разом зі своїм чоловіком - ОСОБА_8 , який був приватним підприємцем; сином - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; свекром - ОСОБА_5 та свекров?ю ОСОБА_10 мешкали за адресою: АДРЕСА_2 . 25.06.2013 року, приблизно о 05.30 годині ранку її чоловік на власному мотоциклі «Ямаха Фазер» поїхав у напрямку с. Приморське. Приблизно о 08.00 годині їй на мобільний телефон зателефонували та повідомили, що її чоловік потрапив у ДТП, хто саме дзвонив, вона не пам?ятає. Приїхавши на місце ДТП, вона дізналась що мотоцикл чоловіка зіткнувся з автомобілем, яким керував ОСОБА_7 який і є винуватим у виникненні події. У той час, коли вона прибула на місце, чоловік вже був мертвий. Оскільки її чоловік займався підприємницькою діяльністю, а цивільноправова відповідальність власника наземного транспортного засобу - ОСОБА_7 застрахована у ОД ГРУ ПАО «УПСК» просить суд стягнутих з відповідачів у межах ліміту відповідальності на її користь: 133377 гривень 60 копійок матеріальної шкоди, яка підтверджена документально; 100000 гривень моральної шкоди завданої їй та 100000 гривень моральної шкоди завданої її неповнолітньому сину. Також стягнути на її користь з ОСОБА_7 : шкоду заподіяну ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , смертю годувальника одноразово з дня загибелі 25.06.2013 року по день постановлення вироку з розрахунку 6583 гривні щомісячно та стягувати в подальшому по 6583 гривні щомісячно до досягнення дитиною повноліття, до 16.01.2018 року; 3500 гривень витрат на правову допомогу;

- показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні пояснив наступне. Він є пенсіонером та інвалідом 2 групи. У 2013 році він разом з дружиною, сином, невісткою та онуком мешкав за адресою: АДРЕСА_2 . 25.06.2013 року, в утрішній час, коли він перебував у поліклініці, йому зателефонував зять та повідомив, що його син ОСОБА_8 на своєму мотоциклі потрапив у ДТП та загинув. Приїхавши на місце ДТП, він дізнався що мотоцикл сина зіткнувся з автомобілем, яким керував ОСОБА_7 який і є винуватим у виникненні події. У той час, коли він прибув на місце, син вже був мертвий. Оскільки його син займався підприємницькою діяльністю, а цивільноправова відповідальність власника наземного транспортного засобу - ОСОБА_7 застрахована у ОД ГРУ ПАО «УПСК» просить суд стягнутих з відповідачів у межах ліміту відповідальності на його користь: 100000 гривень моральної шкоди; шкоду заподіяну смертю годувальника одноразово з дня загибелі 25.06.2013 року по день постановлення вироку з розрахунку 6583 гривні щомісячно та стягувати в подальшому по 6583 гривні щомісячно безстроково;

- ОСОБА_6 , яка є представником потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_10 в судовому засіданні цивільний позов підтримала та пояснила, що її довірительниця є пенсіонером та інвалідом 2 групи. Станом на 2013 рік ОСОБА_10 проживала разом зі своїм сином ОСОБА_8 і фактично перебувала на його утриманні. У зв?язку з тим, що 25.06.2013 року ОСОБА_8 загинув у ДТП винний у якій ОСОБА_7 цивільноправова відповідальність якого, як власника наземного транспортного засобу застрахована у ОД ГРУ ПАО «УПСК» представник просить суд стягнутих з відповідачів у межах ліміту відповідальності на користь ОСОБА_10 : 100000 гривень моральної шкоди; шкоду заподіяну смертю годувальника одноразово з дня загибелі 25.06.2013 року по день постановлення вироку з розрахунку 6583 гривні щомісячно та стягувати в подальшому по 6583 гривні щомісячно безстроково;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що 25.06.2013 року, приблизно о 06.40 годині, вона на власному авто «ВАЗ-21213 Нива» р.н. НОМЕР_4 рухалась по автодорозі «Спаське-Вилкове» у Кілійському районі, Одеської області, з м. Вилкове у напрямку с. Спаське. Коли вона проїжджала с. Приморське зі швидкістю приблизно 60 кілометрів на годину, її обігнав автомобіль синього кольору з причепом, який рухався зі швидкістю біля 70 кілометрів на годину. У цей час вона побачила, що у зустрічному напрямку по своїй смузі руху рухається мотоцикл з ввімкнутими габаритними огнями. На якій точно відстані вона побачила мотоцикл сказати не може. Автомобіль який її обігнав прискорився та почав виїжджати на смугу зустрічного руху, об`їжджаючи яму. У цей час мотоцикл продовжував рухатись з низькою швидкістю, приблизно 5 кілометрів на годину, ближче до узбіччя своєї смуги руху. Безпосередньо перед зіткненням автомобіль виконав маневр повороту вправо і одразу вліво, у бік узбіччя зустрічної смуги руху. В цей момент відбулось зіткнення (на зустрічній) для автомобіля смузі руху. Внаслідок зіткнення мотоцикл відкотився у бік узбіччя зустрічної для себе смуги руху, а автомобіль пересік узбіччя зустрічної для нього смуги руху та виїхав у поле, де і зупинився. В момент ДТП її автомобіль знаходився на відстані приблизно 30 метрів від місця зіткнення. Зупинившись вона почала дзвонити до міліції та у «швидку»;

- показаннями експерта ОСОБА_12 , який у судовому засіданні пояснив, що у 2013 році він працював у ТОВ «Хавк Холдінг» та разом з експертом ОСОБА_13 проводив транспортно-трасологічну експертизу по дослідженню механізму зіткнення автомобіля «Форд Сіерра 1.8» та мотоцикла «Ямаха Фазер». За наслідками проведеної експертизи, було видано висновок № 208/2-2013 від 20.08.2013 року. Експертиза проводилась на підставі наданих матеріалів і розбіжності, які існують у висновку та фактичних обставинах справи можливо усунути шляхом проведення додаткової експертизи з наданням експертам додаткових даних;
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події з план схемою та фото-таблицею від 25.06.2013 року в яких відображена дорожня обстановка, слідова інформація та розташування транспортних засобів після ДТП /т. 1, а.к.п. 117-133/;
- протоколом огляду мотоцикла «Ямаха Фазер», р.н. НОМЕР_3 з фото-таблицею від 25.06.2013 року, в яких відображений стан транспортного засобу та пошкодження які він отримав внаслідок ДТП /т. 1, а.к.п. 133-139/;
- протоколом огляду автомобіля «Форд Сіерра 1.8», р.н. НОМЕР_1 , з автомобільним причепом «ОдаЗ-8144 Одисей», р.н. НОМЕР_2 , з фото-таблицею від 25.06.2013 року, в яких відображений стан транспортних засобів та пошкодження які вони отримали внаслідок ДТП /т. 1, а.к.п. 141-145/;
- актом та висновками від 25.06.2013 року згідно з якими ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння не перебуває /т. 1, а.к.п. 147-149/;
- висновком судово-медичної експертизи № 67э від 30.07.2013 року, згідно з яким у ОСОБА_8 виявлені тяжкі тілесні ушкодження: кровотеча і садна лобної області голови, забита рана лівої щоки, садно верхньої губи, крововилив в м`які тканини лівої скроневої і правої тім`яної області голови. Велике садно передньої поверхні груди й живота. Садно лівого плечового суглоба. Забита рана лівого плеча. 2 забиті рани лівого передпліччя. Кровотечі тильної поверхні лівої кисті, закритий перелом основної фаланги першого пальця лівої кисті, садна тильної поверхні правої кисті, закритий перелом основної фаланги другого пальця правої кисті, садна в області правої ключиці й плечового суглоба. Велика забито-скальпована рана лівої пахової області й лівого стегна з розм`яттям м`яких тканин стегна. Велике садно зовнішньої поверхні лівого стегна, забита рана лівого коліна, садна і забиті рани лівої гомілки, садна тильної поверхні лівої стопи, скальпована рана правої гомілки, садна правої гомілки. Розрив передньої стінки правої половини мошонки. Розм`яття м`яких тканин лівої пахової області з утворенням порожнин, крайовий перелом лівого крила підвздошної кістки, відкритий перелом шийки лівої стегнової кістки. Розрив лівого грудинно-ключичного з`єднання, перелом тіла грудини з розірванням м`яких тканин. Множинні переломи ребер: переломи 2-го 9-го ребер праворуч по хрящовій частині і середньо паховій лініям з розривом пристінної плеври. Переломи 4-го 8-го ребер ліворуч і праворуч по біля хребетній лінії з розривом зв`язок і міжреберних м`язів. Багато осколковий перелом тіла 5-го грудного хребця з повним розривом спинного мозку. Крововилив у м`яких тканинах переднього средостення, розриви передньої стінки біля-серцевої сумки, розрив передньої стінки правого шлуночку серця й правого передсердя, крововиливи у корінь легенів і нижні частки легенів, розриви плеври і крововилив задніх поверхонь нижніх часток легенів, розриви капсули передньої поверхні селезінки і під капсульний крововилив у ворота селезінки, лінійні розриви капсули правої частки печінки і очаг тканинного розмозжіння правої частки печінки, розрив паренхіми лівої нирки, осередкові субарахноїдальні крововиливи лівої тім`яної і потиличної частин головного мозку, без пери фокальної клітинної реакції. Дані тілесні ушкодження завдані від дії тупих, твердих предметів, які мають різні форми та розміри з місцем взаємодії з передньою та задньою частинами тіла, у короткий проміжок часу до настання смерті та є небезпечними для життя ушкодженнями, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться у прямому причинному зв?язку з настанням смерті /т. 1, а.к.п. 152-155/;
- протоколом проведення слідчого експерименту з схемою та фото-таблицею від 27.08.2013 року, під час проведення якого обвинувачений ОСОБА_7 розповів та показав на місцевості як розвивались події під час ДТП, яка відбулась 25.06.2013 року /т. 1, а.к.п. 156-171/;
- протоколом проведення слідчого експерименту з схемою та фото-таблицею від 27.08.2013 року, під час проведення якого свідок ОСОБА_11 розповіла та показала на місцевості як розвивались події під час ДТП, яка відбулась 25.06.2013 року /т. 1, а.к.п. 172-180/;
- висновком автотехнічної експертизи № 208/1-2013 від 20.08.2013 року, згідно з яким рульове керування та гальмівна система мотоцикла «Ямаха Фазер», р.н. НОМЕР_3 до пригоди перебували у робочому стані дозволяли водію здійснювати рух у обраному напрямку та не мали несправностей, які могли би обумовлювати або сприяти втраті мотоциклом поперечної стійкості та керування /т. 1, а.к.п. 181-183/;
- висновком автотехнічної експертизи № 208-2013 від 20.08.2013 року, згідно з яким перед подією рульове керування, гальмівна система та ходова частина автомобіля «Форд Сіерра 1.8», р.н. НОМЕР_1 на час настання розглядаємої події перебували у робочому стані та дозволяли водію цього автомобіля змінювати режим та напрямок руху досліджуваного автомобіля у залежності від своїх намірів та ситуації що склалась на дорозі без ознак наявності несправностей що можуть призвести або обумовити настання раптових для його водія уводів цього автомобіля в сторону від смуги, що він займає /т. 1, а.к.п. 200-204/;
- постановою від 15.10.2013 року про визнання мотоцикла «Ямаха Фазер», р.н. НОМЕР_3 та автомобіля «Форд Сіерра 1.8», р.н. НОМЕР_1 речовими доказами і, повернення їх власникам на зберігання /т. 1, а.с. 205-208/;
- висновком повторної судової транспортно-трасологічної експертизи № 4277 від 16.01.2015 року, згідно з яким: «1. В умовах події між собою ударно взаємодіяли передня частина справа автомобіля «Форд Сієрра 1.8» і верхня частина (бензобак й сидіння) мотоцикла «Ямаха Фазер» який у цей момент розташовувався лежачи на правому боці. Оскільки мотоцикл «Ямаха Фазер» в умовах пригоди рухався аномально, визначення класичного кута зіткнення між повздовжніми осями його та автомобіля неможливо, і, з експертної точки зору, у даному випадку має суттєве значення кут між повздовжньою віссю автомобіля й напрямком ковзання мотоцикла, який складає 155- 165°. Приблизне взаємне положення автомобіля «Форд Сієрра 1.8» і мотоцикла «Ямаха Фазер» у момент первинного контакту показане на масштабній схемі № НОМЕР_5 , яка наведена у дослідницькій частині. 2,3 Зіткнення транспортних засобів мало місце на смузі руху мотоцикла в безпосередній близькості від місця зміни напрямку поширення ушкоджень дорожнього покриття. Приблизне положення автомобіля «Форд Сієрра 1.8» і мотоцикла «Ямаха Фазер» у момент зіткнення, щодо границь проїзної частини проілюстроване на масштабній схемі № НОМЕР_6 . На масштабній схемі № НОМЕР_6 також нанесені приблизні положення автомобіля «Форд Сієрра 1.8» і мотоцикла «Ямаха Фазер» перед початком утворення своїх слідів, які вказують на траєкторії руху транспортних засобів перед цім (див. схему № 2). 4. Версія водія автомобіля «Форд Сієрра 1.8» про умови маневрування мотоцикла, що призвели до його падіння на дорогу, технічно не спроможна (докладно див. дослідницьку частину висновку). Разом з цим, переміщення мотоцикла з положення, зазначеного водієм автомобіля в положення по ширині проїзної частини, що відповідне початку поширення сліду ковзання коліс мотоцикла, було цілком можливо, при цьому такий маневр був гарантовано можливий без втрати стійкості мотоцикла, що на думку експертів, повинно бути враховано судом при оцінці показів водія автомобіля.» /т. 2, а.к.п. 43-47/;
- висновком повторної судової автотехнічної експертизи № 404-А від 14.12.2015 року, згідно з яким:
«1. В дорожньо-транспортній обстановці яка склалась в фазі розвитку розглядаємої події дії водія автомобілю «Ford Sierra 1,8» р.н. НОМЕР_1 регламентувались п.п. ПДР: 12.1, 12.6 г), 1.5,10.1 13.3, 13.4. 2. З технічної точки зору в діях водія автомобілю «Ford Sierra 1,8» р.н. НОМЕР_1 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 1.5, 10.1, 13.3 та 13.4 ПДР і водій автомобіля «Ford Sierra 1,8» р.н. НОМЕР_1 одностороннім виконанням своїх належних дії у відповідності до вимог ПДР мав технічну можливість уникнути розвиток та настання події що розглядається. 3. З технічної точки зору водій мотоциклу Yamaha Fazer р.н. НОМЕР_7 з моменту виникнення небезпеки для його руху, опинився в аварійній ситуації тобто в такій ситуації в якої подальший її розвиток від його дій не залежала і вплинути на її розвиток він не мав можливості. Цю ситуацію створив водій зустрічного автомобілю «Ford Sierra 1,8» р.н. НОМЕР_1 виїхав на смугу руху мотоцикла у зустрічному напрямку. З технічної точки зору в діях водія мотоцикла Yamaha Fazer р.н. НОМЕР_7 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР і водій мотоцикла не мав технічної можливості вплинути на подальший розвиток події та уникнути ДТП. 4. В дорожньо-транспортній обстановці яка склалась в фазі розвитку розглядаємої події дії водія мотоциклу Yamaha Fazer р.н. НОМЕР_7 регламентувались п.п. ПДР: 12.1, 12.6 г), а з моменту виникнення небезпеки для руху п. 12.3 ПДР. 5. З технічної точки зору в ситуації, що склалась, з моменту виникнення небезпеки для руху для мотоцикліста, ні зменшення швидкості руху не повна зупинка мотоцикла не забезпечують безпеки даної дорожньої ситуації оскільки до моменту зіткнення автомобіль «Ford Sierra 1,8» р.н. НОМЕР_1 загальмований не був і зіткнення все рівно би сталося. З технічної точки зору водій мотоциклу Yamaha Fazer р.н. НОМЕР_7 з моменту виникнення небезпеки для його руху опинився в аварійній ситуації, тобто в такій ситуації, в якої подальший її розвиток від дій водія мотоцикла не залежала і вплинути на її розвиток він не мав можливості. Цю ситуацію створив водій зустрічного автомобілю «Ford Sierra 1,8» р.н. НОМЕР_1 , виїхав на смугу руху мотоцикла у зустрічному напрямку. З технічної точки зору в діях водія мотоцикла Yamaha Fazer р.н. НОМЕР_7 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР і водій мотоцикла не мав технічної можливості вплинути на подальший розвиток події та уникнути ДТП.» /т. 2, а.с. 81-89/.

В судовому засіданні також були досліджені висновок транспортно-трассологічного експерта № 208/2-2013 від 20.08.2013 року /т. 1, а.к.п. 184-193/ та висновок авто технічного експерта № 220-2013 від 16.09.2013 року /т. 1, а.к.п. 194-204/ які суд не приймає до уваги, оскільки викладені у них дані спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, а саме: показаннями свідка ОСОБА_11 ; протоколом слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_11 ; висновком повторної судової транспортно-трасологічної експертизи № 4277 від 16.01.2015 року; висновком повторної судової автотехнічної експертизи № 404-А від 14.12.2015 року.
Крім того суд не приймає до уваги та розцінює як форму захисту твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що автомобіль не контактував з мотоциклом, а у ДТП винен також і сам ОСОБА_8 , оскільки вони спростовуються сукупністю безпосередньо досліджених та приведених вище доказів.

Аналізуючи зібрані в ході досудового розслідування та досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину) повністю доведена, оскільки беззаперечно підтверджується сукупністю досліджених судом доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для підтвердження вини обвинуваченого.

З огляду на наведене суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд враховує:

- відсутність обставин, які у відповідності до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання;
- відсутність обставин, які у відповідності до вимог ст. 67 КК України обтяжують покарання.

Крім того, суд враховує, ступінь тяжкості та громадську небезпеку скоєного кримінального правопорушення, данні, що характеризують особу обвинуваченого, його сімейний стан та ставлення до скоєного, відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання і утриманців, а також незворотність наслідків скоєного кримінального правопорушення.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами у межах санкції інкримінованої статті, оскільки його виправлення і перевиховання неможливі без ізоляції від суспільства.

17.07.2014 року на адресу суду надійшла письмова заява обвинуваченого, згідно з якою він просить суд при винесенні вироку по даному кримінальному провадженню звільнити його від відбування призначеного судом основного та додаткового покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

У судовому засіданні 24.05.2017 року обвинувачений заяву підтримав та просить її задовольнити.

Прокурор, потерпілі та представник потерпілих проти задоволення заяви не заперечують.

У відповідності до ст. ст. 85-86 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується Законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

19.04.2014 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2014 році» № 1185-VII від 08.04.2014 року з наступними змінами, внесеними згідно із Законом № 1246- VII від 06.05.2014 року.

Згідно з п. «в» ст. 1 Закон України «Про амністію у 2014 році», звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, підлягають особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

У відповідності до ст. 14 Закону України «Про амністію у 2014 році» особи, на яких поширюється дія цього Закону можуть бути звільнені від відбування як основного так і додаткового покарання, призначеного судом.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньку ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і батьківських прав відносно них не позбавлений, 25.06.2013 року вчинив злочин з необережності і вказаний злочин у відповідності до ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів, а обставини перелічені у ст. 8 Закону України « Про амністію у 2014 році» та ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», які перешкоджають застосуванню до обвинуваченого амністії відсутні.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, а ОСОБА_7 підлягає звільненню від відбування призначеного йому основного та додаткового покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році».

Вирішуючи цивільні позови потерпілих, суд враховує письмові заперечення з додатками, надані суду представником відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (далі по тексту-ПрАТ «УПСК») від 05.12.2013 року /т. 1, а.к.п. 66-74/ та від 18.10.2016 року /т. 2, а.к.п. 126-134/.

При вирішенні цивільних позовів потерпілих про стягнення з ОСОБА_7 та ПрАТ «УПСК» матеріальних збитків, шкоди завданої втратою годувальника та моральної шкоди, суд керується наступними нормами діючого законодавства:

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).
Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.
У відповідності до статті 1187 ЦК України (відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки), джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
У відповідності до п. 3 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
У п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України зазначено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором особистого страхування здійснюється незалежно від сум, що виплачуються за державним соціальним страхуванням, соціальним забезпеченням, а також відшкодування шкоди. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року в редакції, яка діяла станом на 25.06.2013 року (далі по тексту - Закон), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У відповідності до ст. 6 Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно зі ст. 9 Закону обов`язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти. Обов`язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000 гривень на одного потерпілого. Обов`язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100000 гривень на одного потерпілого. Зазначені страхові відшкодування виплачуються по кожному страховому випадку, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика
Відповідно до п. 22.1. - 22.2. ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Судом було достовірно встановлено, що внаслідок ДТП потерпілій ОСОБА_4 було завдано матеріальних збитків на загальну суму 133377 гривень 60 копійок /т. 1, а.к.п. 20-38/.
Згідно з договором (полісом № АС/1068684) обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 05.05.2013 року між ОСОБА_7 та ПрАТ «УПСК» строк дії якого тривав до 04.06.2014 року, обов`язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000 гривень на одного потерпілого. Обов`язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100000 гривень на одного потерпілого.
На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що цивільний позов в частині стягнення з відповідачів матеріальної шкоди є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 1198 ЦК України розмір доходу фізичної особи - підприємця, втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, що підлягає відшкодуванню, визначається з її річного доходу, одержаного в попередньому господарському році, поділеного на дванадцять. Якщо ця особа отримувала дохід менш як дванадцять місяців, розмір її втраченого доходу визначається шляхом визначення сукупної суми доходу за відповідну кількість місяців. Розмір доходу від підприємницької діяльності, втраченого фізичною особою - підприємцем внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, визначається на підставі даних органу державної податкової служби. Розмір доходу, втраченого фізичною особою - підприємцем внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, обчислюється виходячи з розміру доходу, який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, у сумах, нарахованих до вирахування податків. Розмір доходу, втраченого фізичною особою, яка самостійно забезпечує себе роботою (адвокатом, особою, зайнятою творчою діяльністю, та іншими), визначається у порядку, встановленому частинами першою - третьою цієї статті.
Згідно зі ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Особам, визначеним у пунктах 1 - 5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника; призначення (припинення) виплати відшкодування особам, що здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого. Розмір відшкодування може бути збільшений законом.
В судовому засіданні було достовірно встановлено:
- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином загиблого /т. 1, а.к.п. 17/;
- ОСОБА_5 є батьком загиблого, досяг встановленого законом пенсійного віку та є інвалідом 2 групи /т. 1, а.к.п. 15, 18/;
- ОСОБА_10 є матір`ю загиблого, досягла пенсійного віку та є інвалідом 2 групи /т. 1, а.к.п. 15, 16, 18/;
- згідно з податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи підприємця ОСОБА_8 він звітував: як фізична особа підприємець першої групи, та сума його прибутку склала 118 000 гривень за перше півріччя 2012 року. Друге півріччя як платник податку другої групи , та сума його прибутку склала 198000 гривень. А в цілому за 2012 рік 316000 гривень /т. 1, а.к.п. 104-106/.
Відповідно до наданого позивачами розрахунку одноразовій сплаті на користь ОСОБА_5 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 підлягає 308012, 32 гривень кожному, з наступного розрахунку:

- середньоденна (6583,00 гривень х 12міс) : 365 днів = 216,43 гривень;

- 2013 рік 184 дні + 2014 рік 365 днів + 2015 рік 365 днів + 2016 рік 366 днів 2017 рік 15 днів = всього : 1430 днів;

- 216643 х 1430 = 309494,9 гривень.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь позивачів відшкодування шкоди заподіяної смертю годувальника обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до п. 22.3. ст. 22 Закону потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб; розмір відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань, зазнаних позивачем та інших обставин.

Суд вважає доведеним той факт, що протиправними, винними діями ОСОБА_7 позивачам було завдано моральну шкоду.

Моральна шкода завдана позивачам відобразилась у наступному:

- у душевних стражданнях та нервовому стресі викликаному смертю близької людини;

- в житті позивачів відбулися вимушені зміни, так як на протязі май же 4 років вони не отримували належного утримання внаслідок чого було порушено звичайний уклад життя, відновлення якого вимагає від позивачів додаткового часу, зусиль та витрат;

- незворотність негативних наслідків (смерть людини), викликаних діями обвинуваченого.

Не викликає сумнівів в суду і той факт, що наведена вище моральна шкода знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку між протиправними, винними діями відповідача та тими негативними змінами, які настали у житті позивачів.

Враховуючі вищевикладене суд вважає позов позивачів в частині стягнення на їх користь з відповідачів моральної шкоди обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать у тому числі і витрати на правову допомогу.
У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Суду надано розрахунок витрат ОСОБА_4 на правову допомогу, виконаний на підставі Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу в цивільних та адміністративних справах» та підтвердження сплати нею адвокату 3500 гривень.
На підставі викладеного суд вважає позов в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 витрат на правову допомогу обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Питання про речові докази підлягає вирішенню на підставі ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід на час винесення вироку ОСОБА_7 не обрано.

Керуючись ст. ст. 371, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.
Застосувати до ОСОБА_7 дію п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України « Про амністію у 2014 році» та звільнити його від відбування основного та додаткового покарання призначеного судом.

Цивільні позови потерпілих задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 :

- 83377 гривень 60 копійок завданої їй матеріальної шкоди;

- 3500 гривень витрат на правову допомогу;

- шкоду завдану ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , втратою годувальника одноразово з дня загибелі у сумі 308012 гривень 32 копійки, а у подальшому стягувати 6583 гривні, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття;

- 96559 гривень завданої їй моральної шкоди;

- 96559 гривень моральної шкоди завданої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 :

- шкоду завдану втратою годувальника одноразово з дня загибелі у сумі 308012 гривень 32 копійки, а у подальшому стягувати 6583 гривні, щомісячно - довічно;

- 96559 гривень завданої йому моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 :

- шкоду завдану втратою годувальника одноразово з дня загибелі у сумі 308012 гривень 32 копійки, а у подальшому стягувати 6583 гривні, щомісячно - довічно;

- 96559 гривень завданої їй моральної шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь:

- ОСОБА_4 : 50000 гривень матеріальної шкоди; 3441 гривню завданої їй моральної шкоди та 3441 гривню моральної шкоди завданої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- ОСОБА_5 3441 гривню завданої йому моральної шкоди;

- ОСОБА_10 3441 гривню завданої їй моральної шкоди.

Речові докази мотоцикл «Ямаха Фазер», р.н. НОМЕР_3 та автомобіль «Форд Сіерра 1.8», р.н. НОМЕР_1 вважати повернутими власникам.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому прокурору та потерпілим.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1