Літинський районний суд Вінницької області
Справа № 137/77/16-к
У Х В А Л А
"25" січня 2017 р.

Літинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши матеріали кримінального провадження №0000373 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ст.185 ч.3 КК України,-

Встановив:

В провадженні Літинського районного суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.3 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки існують передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення. Крім того, щодо обвинуваченого застосовувалися приводи та розшук. Вважає, що застосування інших запобіжних заходів не дасть змоги забезпечити виконання покладених на нього обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Просить якщо можливо обрати відносно нього домашній арешт, оскільки він продовжує лікуватися. Крім того, йому не було відомо про виклики до суду, оскільки він тривалий час лікувався та за місцем постійного проживання не перебував. Зобов`язується прибувати до суду за першим викликом та виконувати інші обов`язки покладені на нього.

Згідно ч.3 ст.176 КПК України,запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора. Щодо ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може вчиняти інші кримінальні правопорушення та переховуватися від суду, суд вважає їх також необґрунтованими.

Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження даних ризиків, слід взяти до уваги те, що правопорушення вчинено 19.11.2015 року, тобто більше року і за цей час інших кримінальних правопорушень ОСОБА_4 не вчинив, а тому цей ризик судом до уваги не береться. Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Частиною 4 статті 194 КПК України, передбачено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. Застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів у виді зобов`язання, особистої поруки та застави, оскільки відсутні особи, які бажають за нього поручитися, відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи та стабільного заробітку. Враховуючи, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ). Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п 34. передбачає, Суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Обвинувачений ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання, проживає разом із батьком, дружиною та дітьми, іншого місця проживання він не має. Крім того, обвинувачений тривалий час лікувався, внаслідок отриманих травм після ДТП і на даний час продовжує лікування.
Оскільки відсутні підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу, але існують підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу про взяття під варту до задоволення не підлягає, оскільки до обвинуваченого доцільно застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту. На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-178, 181-184, 192, 193, 194, 196, 198, 350 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Застосувати до до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання АДРЕСА_1 строком на два місяці тобто до 26.03.2017 року. Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) цілодобово не залишати місце постійного проживання житловий будинок в АДРЕСА_1 без дозволу суду. Строк дії ухвали 2 місяці. Кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.3 КК України призначити до розгляду на 31.01.2017 року на 12-00 годину

С Суддя: ОСОБА_1