Справа № 462/645/17
У Х В А Л А
27 лютого 2017 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_3 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_5 , на постанову слідчого Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 від 15.12.2016 року про закриття кримінального провадження №0002181,

встановив:
Представник потерпілого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 від 15.12.2016 року про закриття кримінального провадження №0002181 від 22.06.2016 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст.190 КК України. Свою скаргу мотивує тим, що слідчим не проведено всіх необхідних слідчих дій і не встановлено дійсних обставин події. В результаті цього слідчий зробив невірні висновки про те, що в даному випадку складу злочину немає, оскільки це не відповідає фактичним обставинам, встановленим у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 і його представник адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримали, покликаючись на мотиви такої, яку просять задовольнити.

Слідчий, постанова якого про закриття кримінального провадження оскаржується, в судове засідання не з`явився, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши доводи потерпілого і його представника, дослідивши скаргу, долучені до неї матеріали, матеріали кримінального провадження №0002181, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно вимог ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

У судовому засіданні встановлено, що постановою слідчого СВ Залізничного ВП ОСОБА_6 виокремлено з матеріалів кримінального провадження №0000188 від 20.01.2016 року матеріали з приводу шахрайських дій в ході здійснення переоформлення автомобіля «Рено-Кенго», 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , в кримінальне провадження №0002181.

Залізничним ВП ГУ НП у Львівській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002181 від 22.06.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, по факту того, що 21.06.2016 року надійшов рапорт про те, що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000188 від 20.01.2016 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, встановлено що в діяннях невстановленої особи в ході здійснення переоформлення автомобіля «Рено-Кенго», 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , містяться ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Постановою слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 від 15.12.2016 року кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Статтею 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього кодексу, інших актів законодавства. Зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до ч.2 ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ч.1 ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

З аналізу ч.1 ст.223 КПК України слідує, що значення слідчих (розшукових) дій полягає в тому, що вони є основним способом збирання доказів і звідси основним засобом дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань.

Згідно вимог ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В ст.284 КПК України чітко визначені підстави до закриття кримінального провадження.

Оскільки закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, провадження має закриватися після всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх обставин та після надання оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Відповідно до закону, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, має бути викладена суть заяви особи, фактичні обставини, має бути надана відповідь на всі поставлені запитання особою, що здійснює захист своїх прав.

В оскаржуваній постанові підставою до закриття кримінального провадження слідчий зазначив п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Проте, у розумінні вимог кримінального провадження, за відсутності в діянні складу злочину передбачає встановлення наявності самої події, у якій відсутні певні ознаки (обов`язкові елементи) конкретного складу злочину. За таких обставин рішення слідчого повинно містити вказівку на те, які обставини встановлені досудовим слідством, яке діяння мало місце (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення) та які ознаки кримінального правопорушення в діях конкретної особи відсутні, чого в оскаржуваній постанові взагалі не вбачається.

Слідчим не вказано, зокрема, якої чи яких з ознак складу злочину не встановлено в ході досудового розслідування у діянні ОСОБА_7 , а тому вказану слідчим підставу для закриття кримінального провадження не можна вважати обґрунтованою.

В оскаржуваній постанові слідчий лише наводить зміст показань ОСОБА_7 , посилається на листи ОСОБА_7 адресовані ОСОБА_5 , з проханням забрати автомобіль «Рено-Кенго», 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , та робить висновок про те, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Таким чином, слідчий обґрунтовує своє рішення виключно показаннями особи, на яку потерпілий вказує, як на ту, що вчинила злочин, що є неприйнятним, оскільки це зроблено без аналізу того, як такі показання узгоджуються з іншими доказами, ним залишено поза увагою і не дано оцінки іншим показанням, отриманим в кримінальному провадженні, а також письмовим доказам.

Щодо листів ОСОБА_7 до ОСОБА_5 , то слідчий вважає, що наявність таких виключає в діях ОСОБА_7 ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Разом з тим, ці листи датовані 19.0.2016 року, тобто направлені ОСОБА_5 після звернення останнього в правоохоронні органи з приводу злочинних дій ОСОБА_7 , проведення обшуку і вилучення автомобіля, як речового доказу, тоді як злочин, передбачений ст.190 КК України, є закінченим з моменту переходу чужого майна у володіння винного або з моменту отримання ним права розпоряджатися таким майном.
Слідчий поряд з тим, що не дав оцінки кожному доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, також не розширив шляхом проведення слідчих (розшукових) дій коло осіб, котрим можуть бути відомі обставин, що підлягають доказуванню і мають значення для даного кримінального провадження, зокрема, не допитано значну кількість осіб, на яких вказують як ОСОБА_5 , так і ОСОБА_7 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, такі містять в основному докази, які були здобуті в рамках кримінального провадження №0000188 від 20.01.2016 року, а щодо дієвості кримінального провадження №0002181 від 22.06.2016 року, то слідство фактино не спрямовувало зусилля на встановлення обставин, які визначені ст.91 КПК України та пілягають доказуванню.

Відтак, враховуючи наведене, вважаю, що слідчий прийшов до передчасного висновку, що в даному випадку немає складу кримінального правопорушення, оскільки, з огляду на вказану неповноту розслідування і неналежну оцінку доказів, ним не могли бути об`єктивно встановлені дійсні обставини події.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено неповноту проведення слідчим ОСОБА_6 досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002181, а саме, ним не встановлено всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на прийняття рішення у кримінальному провадженні, не оцінено, в порушення ст.94 КПК України, кожного доказу та не використано такої сукупності доказів, яка б не залишала місця сумнівам і обґрунтовувала би зроблені висновки про те, що в даному випадку немає складу кримінального правопорушення.

Оскільки під час кримінального провадження слідчим не проведено всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, не надана їм належна правова оцінка, то його постанова від 15.12.2016 року про закриття кримінального провадження винесена передчасно, не може вважатися законною і підлягає скасуванню.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 9, 93, 94, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя-

ухвалив:
Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах потерпілого ОСОБА_5 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 від 15.12.2016 року про закриття кримінального провадження №0002181 від 22.06.2016 року.

Витребувані матеріали кримінального провадження №0002181 направити в СВ Залізничний ВП ГУ НП у Львівській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту постановлення і оскарженню в силу ст.309 КПК України не підлягає.

Слідчий суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1