Справа №576/2633/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/5/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми кримінальне провадження за № 0000252, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 6 березня 2016 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 23 червня 2016 року.

Цим вироком:

ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тернівка, Новоград - Волинського району, Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого,

мешканця АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

20 серпня 2004 року Баранівським районним судом, Житомирської області за частиною 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

13 грудня 2004 року, Новоград Волинським міським судом,

Житомирської області за частиною 3 ст. 187, частиною 4 ст. 70 КК України на 7 років позбавлення волі;

9 березня 2016 року Глухівським міськрайонним судом Сумської області за частиною 2 ст.. 185 КК України на 6 місяців арешту,

засуджено за частиною 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі частини 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення цим покаранням, яке є більш суворим, менш суворого покарання за попереднім вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 9 березня 2016 року призначено до відбування ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Засуджено за частиною 2 ст. 15 частиною 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до даного покарання, частково, у виді 1 місяця позбавлення волі, приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком суду, і остаточно призначено ОСОБА_7 , до відбування 4 роки і 1 місяць позбавлення волі.

Зараховано ОСОБА_7 , в строк відбування покарання, частково відбуте покарання за вироком Глухівського міськрайонного суду, Сумської області, від 9 березня 2016 року.

В порядку визначеному ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 , засуджений за те, що 6 березня 2016 року, близько 11 години ранку, в стані алкогольного сп`яніння, з огорожі, господарства АДРЕСА_2 , вчинив крадіжку металевої труби, вартістю 608 грн., яка належала потерпілому ОСОБА_8 .

ОСОБА_7 засуджений і за те, що 19 березня 2016 року, близько 9 години 20 хвилин, вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж) чавунної кришки люка, з кабельного колодязя № 507, розташованого по вул. Києво Московській, м. Глухова, Сумської області, вартістю 295 грн., Публічного акціонерного товариства "Укртелеком," про те виконати всі дії, які вважав необхідними вчинити для доведення злочину до кінця не зміг, з причин, які не залежали від його волі, оскільки, був затриманий співробітниками поліції.

У поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_7 , стверджує, що вирок суду є незаконним, оскільки, відкрите викрадення чужого майна (грабіж) він не вчиняв; покарання за сукупністю злочинів і вироків, призначене з порушенням кримінального процесуального закону, оскільки кримінальні провадження не були об`єднані в одне провадження; викладені обставини у вироку суду не відповідають фактичним обставинам що розцінює порушенням його процесуальних прав і права на захист; при призначенні покарання, суд безпідставно не застосував правила ст. 69 КК України і призначив суворе покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду щодо нього скасувати, справу призначити на новий розгляд в суді першої інстанції.

Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді про зміст оскарженого судового рішення та доводи викладені в апеляційні скарзі, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , на підтримку доводів скарги, думку прокурора про те, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3 ст. 349 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і зобов`язаний перед ухваленням такого рішення з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Перевіривши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги наведеного кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався.

Як убачається зі змісту журналу судового засідання і з даних технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, розгляд даного кримінального провадження проводився судом в спрощеному порядку з посиланням на ч.3 ст. 349 КПК України шляхом лише допиту обвинуваченого та дослідження матеріалів щодо даних які характеризують особу обвинуваченого.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, встановлено, що суд першої інстанції, усупереч вимогам кримінального процесуального закону належним чином не з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_7 , розуміє зміст зазначених в обвинувальному акті обставин, якою є його остаточна і дійсна позиція щодо визнання чи невизнання винуватості та порядку дослідження доказів, і безпідставно застосував спрощений порядок судового розгляду, передбачений частиною 3 ст. 349 КПК України.

Зокрема, в судовому засіданні ОСОБА_7 дав показання про те, що 19 березня 2016 року, близько 9 години 20 хвилин, він запропонував знайомому по імені Юрій, вчинити крадіжку чавунної кришки люка, з кабельного колодязя № 507, розташованого по вул. Києво Московській, м. Глухова, останній відмовився, про те він забрав кришку люка, проніс 5-6 метрів і був затриманий працівниками поліції. Під час крадіжки будь яких громадян на місці події не було.

У поданій апеляційній скарзі, обвинувачений ОСОБА_7 , наполягає на тому, що умислу на відкрите заволодіння чужим майном у нього не було, і грабіж не вчиняв, оскільки умисел був направлений на вчинення крадіжки і вважав, що його дії, не були помічені сторонніми особами. Спростувати чи підтвердити ці доводи апеляційної скарги колегія суддів апеляційної інстанції, не може, оскільки, суд першої інстанції в судовому засіданні не досліджував докази цього злочину. За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, при вирішенні питання про порядок дослідження доказів, не в повній мірі з`ясував у обвинуваченого, чи правильно він розуміє юридичний зміст пред`явленого йому обвинувачення і його кваліфікація за ст. 186 КК України.

За таких обставин, розгляд кримінального провадження за спрощеною процедурою був здійснений з порушення вимог кримінального процесуального закону, що призвело до істотного обмеження прав засудженого та перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити у ньому законний і обґрунтований вирок.

Згідно ч.1 п. 3 ст. 409 КПК України істотне порушення кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення.

В той же час, колегія суддів, виходячи з вимог ст. 404 КПК України, не убачає передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для ухвалення апеляційним судом свого вироку, оскільки в ході апеляційного перегляду докази у кримінальному провадженні по суті пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення не досліджувались.

Тому, на підставі частини 1 п. 6 ст.407, частини 1 п. 3 ст. 409, частини 1 ст. 412 КПК України вирок суду першої інстанції у даному провадженні має бути скасованим з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Що стосується решти доводів поданої апеляційної скарги, то з огляду на підстави скасування вироку суду першої інстанції та вимоги частини 2 ст.415 КПК України, про те, що апеляційний суд не вирішує наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, призначення судом першої інстанції покарання, підлягають дослідженню, оцінці і вирішенню під час нового судового розгляду кримінального провадження.

Враховуючи викладене апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає до задоволення, внаслідок скасування вироку суду з причини істотного порушення судом вимог кримінального процесуального закону.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що ст. 415 КПК України не передбачає, що порушення судом першої інстанції частини 1 ст. 412 КПК України, є підставою для призначення справи на новий судовий розгляд в суді першої інстанції, але ухвалити новий вирок, в порядку ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції теж позбавлений можливості, у зв`язку з відсутністю такої підстави у наведеному процесуальному законі і у зв`язку з тим, що судом першої інстанції не досліджувалися докази кримінального провадження.

Тому колегія суддів керується частиною 6 ст. 9 КПК України відповідно до якої, у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 КПК України. Відповідно до частини 1 п. 1, 2, 10 і 15 ст. 7 КПК України, керуючись засадами верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпеченості доведеності вини, змагальності сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, колегія суддів вважає за можливе призначити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , на новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 412 418, 419 КПК України, колегія суддів ,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 23 червня 2016 року.

щодо ОСОБА_7 скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, призначивши новий розгляд справи в суді першої інстанції, в іншому складі суду.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою продовжити до 3 квітня 2017 року

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4