УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на рішення слідчого СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 від 28.09.2016 року,
В С Т А Н О В И В:
20 жовтня 2016 року до суду надійшла вказана скарга, згідно якої особа, яка подала скаргу, просить зобов`язати старшого слідчого СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 повернути вилучене ході обшуку 15.03.2016 року в офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 майно, що є його власністю, а саме грошові кошти у сумі 28 464 грн. 00 коп.

Скаргу мотивовано тим, що у провадженні СУ ФР ДФС у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000102, внесені до ЄРДР 22.04.2015 року за ч.2 ст. 212, ч.3 ст. 212 КК України. Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження, 15.03.2016 року в нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить ТОВ «Галєна» та частину якого займало ТОВ "Рекламна компанія 78" на підстав договору оренди було проведено обшук, в ході проведення якого було вилучено частину предметів та документів, вичерпний перелік яких було прямо вказано в ухвалі слідчого судді. Окрім цього, у ході проведення обшуку було вилучене особисте майно ОСОБА_2 , а саме грошові кошти у сумі 28 464 грн.

Скаржник зазначає, що ні на момент вилучення грошових коштів, ні на момент звернення до слідчого судді з даною скаргою зі сторони органів досудового розслідування не було доведено відношення вилучених у ході обшуку грошових коштів до кримінального провадження № 0000102, у тому числі не було доведено причетність ОСОБА_2 до тих обставин, які перевіряються у даному кримінальному провадженні.

Так, відповідно до скарги, 28 вересня 2016 року представником скаржника адвокатом ОСОБА_4 до ГУ ДФС у м. Києві було подано клопотання про повернення належних ОСОБА_2 грошових коштів. 07 жовтня 2016 року скаржником отримано постанову про відмову у задоволенні вищевказаного клопотання.

З огляду на вказані обставини, а також беручи до уваги те, що вилучені у ході обшуку грошові кошти не являються та не містять на собі слідів злочину, не являються предметом кримінального правопорушення, не містять на собі відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються у даному кримінальному провадженні, не були здобуті злочинним шляхом та не підлягають спеціальній конфіскації, скаржник просить задовольнити скаргу.

Однак, дослідивши доводи скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно п. 3 ч.2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Статтею 115 КПК України визначено, що строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. При обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку.

Згідно ст. 116 КПК України, процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у медичному чи психіатричному стаціонарі, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Як вбачається з матеріалів скарги, скаржник зазначає, що обшук та вилучення речей і документів за адресою: АДРЕСА_1 було проведено 15 березня 2016 року.

Відтак, враховуючи те, що дії щодо вилучення речей і документів були вчинені слідчим, 15 березня 2016, а скаргу на бездіяльність слідчого, щодо неповернення тимчасово вилученого майна подано лише 17 жовтня 2016 року, то слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу подано до суду після закінчення строку, передбаченого ч.1 ст. 304 КПК України. Окрім того, у поданій скарзі скаржник не порушує питання про поновлення цього строку.

Що ж стосується доводів скаржника у скарзі щодо отримання ним постанови слідчого про відмову у задоволенні клопотання про повернення майна лише 07 жовтня 2016 року, то вказані посилання не свідчать про дотримання скаржником положень ст. 304 КПК України, якими чітко визначено часові межі оскарження бездіяльності уповноважених осіб щодо неповернення тимчасово вилученого майна.

Згідно положень ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 303, 304 КПК України, суддя,-

У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_2 на рішення слідчого СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 від 28.09.2016 року - повернути особі, яка подала скаргу.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1