СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/553/17
Провадження №1-кп/547/73/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2017 року смт. Семенівка, Полтавська область
Семенівський районний суд Полтавської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
потерпілий ОСОБА_5 ,
представник персоналу органу пробації ОСОБА_6 ,
розглянувши у відритому судовому засіданні у залі судових засідань № 2 Семенівського районного суду Полтавської кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, громадянин України, проживає: АДРЕСА_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , не замужем, освіта середня спеціальна, не працює,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинуваченій ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у тому, що:
" ОСОБА_4 … обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.04.2017 близько 18:00 години на ґрунті неприязних відносин між ОСОБА_4 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_5 в будинку ОСОБА_7 , розташованому по АДРЕСА_1 , виникла суперечка, яка переросла в бійку, в ході якої ОСОБА_4 виштовхала ОСОБА_8 з будинку на подвір`я, а сама повернулася в будинок, де взяла кухонний ніж та вийшла на подвір`я до ОСОБА_9 . Побачивши, що у ОСОБА_4 в руках ніж, ОСОБА_10 вибіг з двору та почав тікати в напрямку початку вулиці Лесі України, а ОСОБА_4 , наздогнавши його на відстані близько 10 метрів від господарства АДРЕСА_1 , маючи умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, нанесла ОСОБА_11 один удар кухонним ножем з коричневим руків`ям в область спини зліва і тим самим спричинила тілесне ушкодження у вигляді непроникаючого колото-різаного поранення, яке, згідно висновку судово-медичної експертизи № 89 від 26.04.2017 кваліфікується як легке тілесне ушкодження, яке викликало короткотривалий розлад здоров`я.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_4 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України".
Провина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України, за вказаних у обвинуваченні обставин, не доведена у зв`язку із не доведеністю вчинення кримінального правопорушення, в якому вона обвинувачується за таких підстав.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Суд наголошує на приписах закону щодо притягнення особи до відповідальності в міру своєї вини.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно зі ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Саме на них ч. 2 ст. 9 КПК України покладено обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Положеннями ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доведення зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора.
Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Зазначені норми КПК України повністю узгоджується з вимогами ст. 62 Конституції України, відповідно до положень якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Учасники судового провадження не оспорювали обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та які викладено в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Відтак суд, роз`яснивши учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд цього кримінального провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження всіх доказів щодо обставин кримінального провадження, обмежившись допитом обвинуваченого, документів щодо особи обвинуваченого, дослідженням досудової доповіді.
Допитана у судовому засідання обвинувачена ОСОБА_4 визнала провину у обсязі діяння, вказаного в обвинувальному акті, дала показання, що не хотіла вдаряти ножем потерпілого ОСОБА_5 , все відбулося спонтанно. У той день вона і ОСОБА_5 перебували у стані алкогольного сп`яніння, він був у неї вдома, між ними виник конфлікт, вони нецензурно висловлювалися на адресу один одного, між ними виникла "штовханина", вона вдарила потерпілого мискою тощо. Після цього вона виштовхала потерпілого з будинку, він пішов з будинку, але йдучи з її будинку постійно висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, ображав її. Як наслідок вона вспилила, схопила перше, що побачила на столі це був кухонний ніж та почала бігти за ОСОБА_5 . Побачивши її, він почав тікати, але вона його наздогнала, між ними знову виникла штовханина під час якої вона після того, як намагалася штовхнути його лівою рукою одразу нанесла йому удар ножем у спину. Ніж був у її праві руці, удар наносився дещо зверху вниз. Все виникло спонтанно, бити ножем не хотіла, як тільки побачила кров, то усвідомила вчинене, одразу викинула ніж. Допомагала потерпілому коштами на його лікування.
Обвинувачена є здоровою, на обліку і лікарів нарколога або психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується нейтрально, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення середній, ризик небезпеки для суспільства, у т.ч. для окремих осіб, середній.
Диспозиція ч. 2 ст. 125 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.
З об`єктивної сторони злочин характеризується, зокрема, заподіянням легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Тобто за відповідним наслідком у виді шкоди здоров`я. Злочин вважається закінченим з моменту заподіяння фізичної шкоди потерпілому.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим або непрямим умислом. Якщо умисел винного було спрямовано на заподіяння тяжких тілесних чи середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а в результаті його дій потерпілому було заподіяно лише легкі тілесні ушкодження, вчинене слід кваліфікувати за спрямованістю умислу за відповідними частинами ст.ст. 15 і 121 або 122 КК України тощо.
Заподіяння легкого тілесного ушкодження внаслідок необережної вини не є караним.
Пункт 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень суди відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії").
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що наявність "обґрунтованої підозри" у вчинені правопорушення передбачає "наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин". І такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину.
Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами, потерпілим їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши усі докази, надані сторонами в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення, у т.ч. потерпілим, не надано безсумнівних, беззаперечних, належних і допустимих доказів вчинення обвинуваченою ОСОБА_4 діяння, у якому вона обвинувачується, та яким стороною обвинувачення надано правову кваліфікацію ч. 2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Відтак, з огляду на зміст фактично вчиненого діяння, у т.ч. попередній конфлікт обвинуваченої і потерпілого, свідоме взяття обвинуваченою ножа після чого вона почала наздоганяти потерпілого, втікання потерпілого, який побачив його переслідування обвинуваченою, у руках якої був ніж, подальше наздоганяння обвинуваченою потерпілого та нанесення нею удару потерпілому ножем у спину (задню частину тіла зліва), суд робить висновок, що обвинуваченою ОСОБА_4 не вчинено кримінальне правопорушення, у якому вона обвинувачується злочин передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, відтак відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України суд ухвалює виправдувальний вирок.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено. Заподіяна шкода відшкодована, потерпілий пробачив обвинувачену.
Види та розмір процесуальних витрат не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 337, 349, 368, 371, 373 376, 392 395, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати невинуватою та виправдати за ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України у зв`язку з не вчиненням нею кримінального правопорушення, в якому вона обвинувачується.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Семенівський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Роз`яснити обвинуваченому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Суддя ОСОБА_1