Справа № 403/327/17
провадження № 1-кп/403/55/17
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 липня 2017 року смт.Устинівка
області, адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому
законом порядку:с.Інгульське Устинівського району Кіровоградської
області, адреса фактичного місця проживання:
АДРЕСА_1 , освіта середня, не працюючого, одруженого, маючого на
утриманні малолітню дитину, громадянина України, раніше
не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
21 червня 2017 року близько 21 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_5 з метою таємного викрадення чужого майна прибув до будівлі дошкільного навчального закладу «Світлячок», розташованого за адресою: вул.В.Федитника,1 с.Докучаєве Устинівського району Кіровоградської області, що перебуває в комунальній власності Докучаєвської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області. Реалізуючи в подальшому свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, та впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії ніким не будуть помічені, обвинувачений ОСОБА_5 , шляхом зриву навісного замка з вхідних дверей, проник до приміщення дошкільного навчального закладу, перебуваючи в якому, спочатку на першому поверсі, а потім піднявшись на другий поверх - із кімнат відпочинку №, № 1, 2, 3 і коридору викрав 4 чавунні шестисекційні радіатори системи опалення МС-140. Після цього з викраденим з місця злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому юридичній особі Докучаєвській сільській раді Устинівського району Кіровоградської області майнову шкоду в загальному розмірі 1416 грн. 00 коп..
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, маючи на увазі проникнення обвинуваченого до приміщення дошкільного навчального закладу «Світлячок».
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в скоєному ним злочині, а саме: у вчиненні крадіжки радіаторів системи опалення із приміщення дитячого садка "Світлячок", розташованого в с.Докучаєве Устинівського району Кіровоградської області визнав повністю. Суду дав показання, що дійсно 21.06.2017 року після 21 години він прийшов до будівлі дитячого садка "Світлячок", розташованого в с.Докучаєве Устинівського району, підійшов до дверей технічного входу з боку будівлі, на яких знаходився замок та сильно його потягнув , внаслідок чого замок, який був закріплений на скобах, із вхідних дверей впав. Після цього він зайшов до приміщення садка, та перебуваючи спочатку на першому, а потім на другому поверху будівлі, підійшов до батарей опалення та сильно їх потягнув, внаслідок чого вони відпали від кріплення. Таким чином він зняв 4 батареї опалення. Після цього кожну батарею переніс до себе додому та вранці наступного дня побив їх молотом на кусочки, відніс на базар і здав за грошові кошти. В скоєному щиро розкаявся.
Представник потерпілого - юридичної особи Докучаєвської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області ОСОБА_4 в судовому засіданні надала письмову заяву, яку підтримала в судовому засіданні про те, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого Докучаєвська сільська рада не має, цивільний позов в даному кримінальному провадженні пред"являтись не буде. Міру покарання обвинуваченому прохає призначити згідно з законом, металобрухт батарей повернути Докучаєвській сільській раді Устинівського району Кіровоградської області, як власнику
При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, з урахуванням думки учасників судового провадження: прокурора, представника потерпілого та обвинуваченого, які не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ними визнаються та не оспорюються, зокрема, події кримінального правопорушення (часу, місця, способу вчинення), винуватості обвинуваченого у його вчиненні, виду та розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, переконавшись, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, характеризуючих особу обвинуваченого, вирішення питання речових доказів у кримінальному провадженні. Враховуючи зазначені обставини та показання обвинуваченого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні надав послідовні показання щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, щомало місце діяння, у вчиненні якого він обвинувачується; це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення; вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, є встановленою та доведеною і він підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Відповідно до ст.12 КК України вчинений обвинуваченим ОСОБА_5 злочин класифікується як тяжкий злочин. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо. З урахуванням викладеного, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 являється особою раніше не судимою. Не працюючий, по місцю проживання характеризується задовільно. Згідно відповіді Устинівської центральної районної лікарні Кіровоградської області обвинувачений ОСОБА_5 на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.п.26-32).
За змістом досудової доповіді, складеної начальником Устинівського районного сектору пробації Південного МРУ ПВКПП МЮ України стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , останній згідно соціально-психологічної характеристики проживає разом з дружиною та дітьми, офіційно не працює, але підробляє по найму. Вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнає, розкаюється, планує надалі працевлаштуватися офіційно. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, в тому числі, окремих осіб, оцінюється як низький. Виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі за умови здійснення нагляду (а.п.21).
Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає щире каяття, оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні крадіжки майна, належного потерпілому - юридичній особі Докучаєвській сільській раді Устинівського району Кіровоградської області, розкаюється та готовий нести кримінальну відповідальність за вчинене, що свідчить про належну критичну оцінку ним своєї протиправної поведінки.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує також вимоги ст.65 КК України щодо призначення судом покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з урахуванням того, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів та роз`яснення, що містяться в абзаці 2 п.2 вказаної вище Постанови, відповідно до яких із урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
При цьому суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст.69 КК України шляхом призначення основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.185 КК України, з урахуванням наявності лише однієї обставини, яка пом`якшує покарання, у виді щирого каяття. Суд також не вбачає можливості переходу до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.3 ст.185 КК України, виходячи з того, що застосування ч.1 ст.69 КК України можливе за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, які при розгляді даного кримінального провадження судом не встановлені.
Разом з тим, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
На підставі викладеного, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 вважає, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинений ним злочин, що, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації юридичної відповідальності буде відповідним характеру вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його небезпечності, даним про особу обвинуваченого, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Разом з тим, відповідно до положень ст.75 КК України, з урахуванням: ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 злочину, який є тяжким, умисним та закінченим злочином; особи обвинуваченого, який на час вчинення ним даного кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, являється особою раніше не судимою, до кримінальної відповідальності притягується вперше; має низький ризик небезпеки для суспільства, у тому числі, для окремих осіб; по місцю проживання характеризується посередньо; має на утриманні малолітню дитину, 2014 року народження; визнання ним своєї вини та щирого каяття у вчиненому злочині; відсутності обставин, обтяжуючих його покарання та тяжких наслідків вчиненого ним кримінального правопорушення; думку представника потерпілого Докучаєвської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області про призначення обвинуваченому покарання, але не суворого, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним покарання та приймає рішення про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 368, 371, 373-376, 392, 395, 532 КПК України, суд,-
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області через Устинівський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_1