Ухвала

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючої ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 18 травня 2017 року матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 6 вересня 2016 року,

в с т а н о в и в:
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі ВССУ) від 10 жовтня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. Також йому було роз`яснено, що в разі не усунення недоліків касаційної скарги, вона повертається особі, яка її подала. Оскільки засуджений не усунув недоліки у встановлений строк, ухвалою від 23 листопада 2016 року його касаційну скаргу було повернуто.
Засуджений 20, 22 та 28 березня 2017 року поза межами строку на касаційне оскарження звернувся з касаційними скаргами та з клопотаннями про поновлення йому пропущеного строку. За наслідком розгляду клопотань колегією суддів ВССУ ухвалою від 3 квітня 2017 року було вмотивовано відмовлено ОСОБА_4 у поновленні згаданого строку, і відповідно до ст. 429 КПК повернуто його касаційні скарги.
Крім того, ухвалою ВССУ від 5 квітня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 від 31 березня 2017 року, відповідно до ст. 429 КПК повернуто, оскільки вона подана поза межами строку на касаційне оскарження і скаржник не ставив питання про його поновлення.
Засуджений вкотре звернувся з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд судових рішень у касаційному порядку. Разом із цим він заявив клопотання про поновлення йому строку на касаційне оскарження згаданих вироку та ухвали. Також ОСОБА_4 подав заяву про відвід, у якій зазначає, що колегія у складі суддів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 викликає сумнів у їх неупередженості, а тому вказані судді не можуть брати участі у касаційному розгляді його нової скарги.
Перевіривши зміст касаційної скарги й доводи, викладені у згаданих клопотанні, зверненні та заяві, суд касаційної інстанції дійшов такого висновку.
Визначення колегії суддів для даного провадження здійснено автоматизованою системою документообігу у відповідності до вимог

ст. 35 КПК.

Згідно зі ст. 80 КПК заяви про відвід можуть бути заявлені під час досудового розслідування або під час судового провадження. З аналізу норм цього Кодексу випливає, що процесуальним законом не передбачено можливості відводу суддів, визначених автоматизованою системою документообігу до відкриття касаційного провадження. Разом із тим, прийняте рішення на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК про повернення скарги, недоліки якої не усунуто, входить до сфери реалізації дискреційних повноважень суду, а відтак таке рішення не можна розглядати як підставу для зміни розподілу матеріалів провадження за скаргою між суддями. Отже, правових підстав, які унеможливлюють прийняття колегією суддів, визначеною в порядку ст. 35 КПК, процесуального рішення за скаргою засудженого ОСОБА_4 не вбачається.
Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
За матеріалами провадження за скаргою, копію ухвали апеляційного суду ОСОБА_4 мав у своєму розпорядженні з 2 листопада 2016 року, з цією скаргою він звернувся 26 квітня 2017 року (згідно з відміткою поштового штемпеля на конверті), тобто після закінчення встановленого законом строку касаційного оскарження.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причини пропуску цього строку.
Проте заявлене засудженим клопотання про поновлення касаційного строку не містить обґрунтованих підстав для цього. Викладені у клопотанні доводи за сутністю змісту аналогічні тим, що вже розглянуті в ухвалі суду касаційної інстанції від 3 квітня 2017 року, та були визнані неприйнятними з наведенням мотивів прийнятого рішення.
Поряд із цим у поданій скарзі ОСОБА_4 знов не навів обґрунтування незаконності рішення апеляційного суду та необхідності його обов`язкового скасування на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу. Звідси й немає обґрунтування заявленої вимоги про скасування оспорюваних рішень і закриття кримінального провадження.

За таких обставин суд касаційної інстанції не знаходить підстав для задоволення клопотання ОСОБА_4 та поновлення йому строку касаційного оскарження вироку Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 6 вересня 2016 року. Таке рішення не суперечить ст. 129 Конституції України, відповідно до якої основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а на касаційне оскарження у випадках й у порядку, визначеному законом.
З огляду на викладене, в силу п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК зазначена скарга ОСОБА_4 разом з усіма доданими до неї матеріалами підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, п. 6 розділу XIІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд

п о с т а н о в и в:
Заяву ОСОБА_4 про відвід суддів залишити без задоволення.
Відмовити ОСОБА_4 в поновленні строку касаційного оскарження.
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 6 вересня 2016 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3