Справа № 558/2/17
номер провадження 1-кп/558/10/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2017 року смт Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області

в складі:

одноосібно суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000088 від 13 травня 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, не працюючого, одруженого, на утриманні має одну малолітню дитину, непрацездатних осіб та осіб похилого віку на утриманні немає, не військовозобов`язаного, не депутата, судимого вироком Демидівського районного суду Рівненської області від 5 липня 2010 року за ч.3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України, звільнено від покарання з випробуванням та призначено іспитовий строк один рік; судимого 11 серпня 2011 року Демидівським районним судом Рівненської області за ч.3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ч.1, ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання покарання за попереднім вироком, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі; судимого 26 жовтня 2011 року Демидівським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185 КК України і призначено покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ч.1, ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначеним вироком Демидівського районного суду Рівненської області від 11 серпня 2011 року, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання три роки один місяць позбавлення волі; судимого вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 липня 2015 року та затверджено угоду про примирення від 30.06.2015 року, визнано винуватим за ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 3 роки; судимого 22 листопада 2016 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців. На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.07.2015 року два роки позбавлення волі, та призначено остаточно покарання ОСОБА_9 у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців. Строк відбуття покарання рахувати з 26 вересня 2016 року. Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 02 березня 2017 року, вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада 2016 року залишено без змін; судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_9 будучи неодноразово судимим, судимості не зняті та непогашені у встановленому законом порядку, протягом іспитового строку на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив, вчинив новий, умисний, корисливий, тяжкий злочин.

Так, 13 травня 2016 року, приблизно о 02 годині ночі, ОСОБА_9 , переслідуючи корисливий мотив, спрямований на збагачення за рахунок чужого майна, прийшов до приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", який розташований в АДРЕСА_2 та перебуває в оренді фізичної особи-підприємця (далі ФОП) ОСОБА_6 , де скориставшись відсутністю володільця магазину ФОП ОСОБА_6 , а також інших сторонніх осіб, вирішив незаконно проникнути всередину даного магазину, звідки викрасти товарно-матеріальні цінності (майно).

Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, діючи з корисливих мотивів, за допомогою металевої фомки, яку заздалегідь приніс з собою, прикладаючи власні фізичні зусилля, шляхом віджимання пластикового вікна, відкрив його, через віконний отвір проник всередину торгівельної зали, звідки умисно, таємно, повторно викрав мобільний телефон моделі "Bravis JAZZ" IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 вартістю 1075,00 грн., мобільний телефон моделі "Nokiа RM-1172" IMEI1 НОМЕР_3 , IMEI2 НОМЕР_4 вартістю 1190,00 грн., мобільний телефон моделі "Lenovo А600" IMEI НОМЕР_5 вартістю 2700,00 грн., мобільний телефон моделі "Nokiа RM-944" IMEI НОМЕР_6 вартістю 900,00 грн. та мобільний телефон моделі "Nokiа 202" IMEI НОМЕР_7 вартістю 870,00 грн., які виніс з магазину, привласнив та розпорядився на свій розсуд, тобто за грошову винагороду заклав в ломбарди, чим завдав ФОП ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 6735,00 грн.

У відповідності до норм статті 349 Кримінально процесуального кодексу України, суд з`ясував думку в учасників судового провадження, які докази потрібно дослідити та про порядок їх дослідження. Суд визнав за необхідне дослідити всі докази по справі , а саме допитати потерпілого, свідків, дослідити письмові документи та матеріали кримінального провадження, допитати обвинуваченого .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину в скоєному не визнав, суду пояснив, що даної крадіжки не вчиняв. З 13.05.2016 по 14.05.2016 року перебував в м.Луцьку. Телефони дійсно здавав в ломбарди на прохання знайомого чоловіка на ім' я ОСОБА_10 в м. Луцьку, оскільки в останнього з собою не було паспорта, а в нього був. Прізвища цього чоловіка не знає і адреси місця проживання не знає, він просто його знайомий. Він передав йому п`ять штук телефонів. Це були ті телефони, що зазначені в обвинувальному акті. Це робив за винагороду в розмірі 500 гривень. Це могло відповідати строку 16.05.2016. В м. Луцьку здавав два телефони, а решту у м Васильків Київської області, де перебував на заробітках. Потерпілого знає особисто, бував в нього в магазині. 26.09.2016 року його затримали працівники поліції, наносили тілесні ушкодження. В лікарню не звертався та скарг на працівнииків поліції не писав та писати не буде. Пояснення з приводу вчинення даної крадіжки, яке є в матеріалах кримінального провадження писав під тиском поліції. Коли допитував слідчий в СІЗО його в якості підозрюваного, то він під тиском слідчого написав, що не бажає мати захисника та підписав даний протокол. У нього з 16 вересня 2016 року заключений договір з адвокатом ОСОБА_8 , який здійснює його захист та представництво по всіх кримінальних справах, які розслідуються відносно нього та в судах. Слідчий порушив його право на захист. Просить суд виправдати його , оскільки прокурор не довів його причетність та винуватість у вчиненні даного злочину. Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_9 на початку судового розгляду, відповідаючи на запитання, говорив, що телефони в м. Луцьку дав йому абсолютно незнайомий чоловік, який проходив по вулиці і попросив його здати дані телефони в ломбард, тому що немав при собі паспорта, за що пообіцяв винагороду в розмірі 500 гривень. Підтвердив , що здавав телефони і в ломбард м. Васильків Київської області, тому що був там на роботі, телефони там теж передавав йому абсолютно незнайомий чоловік.

Потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що 13.05.2016 року , прийшовши зранку на роботу, виявив крадіжку з вітрини магазину мобільних телефонів, планшетів та грошових коштів приблизно в сумі 10 тисяч гривень, які лежали в шуфляді стола. Вікно було відхилене та на підвіконні були сліди. Звечора 12.05.2016 року особисто сам перевіряв вікна та закривав вхідні двері, все було на місці. З магазину виходив останній. Товар брав під реалізацію відповідно до Договору, через 14 днів мав повернути кошти. Товар отримував через відділення "Нової почти". На весь товар є накладні. Після крадіжки залишилися коробки з мобільних телефонів, на яких зазначені марки та ІМЕІ. Саме по них встановили викрадені телефони. Після крадіжки було проведено звірку з поставщиком. Вважає , що ОСОБА_9 винуватий у вчиненні даної крадіжки, оскільки саме його викрадені з магазину мобільні телефони він здавав в ломбарди за відповідні кошти. Він заходив до нього неодноразово в магазин і бачив розташування товару в магазині, був особисто знайомий з ним.

Покази потерпілого ОСОБА_6 повністю підтвердила свідок ОСОБА_11 , яка суду показала, що працює продавцем даного магазину. Зранку 13 травня 2016 року , прийшовши на роботу виявила пошкоджене та привідкрите вікно. А також зниклий товар з вітрин, мобільні телефони, планшети та гроші, що лежали в шуфляді столу. Залишилися в магазині лише коробки з-під телефонів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показав, що розслідував дану справу. ОСОБА_9 повністю визнавав свою вину в скоєнні даного злочину. Від самого початку, в своїх поясненнях, розповів про обставини вчинення даного злочину. 09 листопада 2016 року він допитував ОСОБА_9 в Луцькому СІЗО. Йому було роз`яснено його процесуальні права та обов`язки, про що він підписався власноручно, в тому числі і право на захист. ОСОБА_9 повідомив, що в нього є адвокат, однак він захищає його по інших справах в м. Луцьку. Під час допиту, в якості підозрюваного, він власноручно після роз`яснення йому його прав написав, що не бажає мати захисника та захист своїх інтересів бере на себе. Він спілкувався з ним в СІЗО м. Луцька, де останній перебував під вартою, тиску на нього ніякого не чинив. ОСОБА_9 повністю в своїх показах в якості підозрюваного розповів про вчинений злочин, вину визнавав повністю, давав покази ті ж самі, що і під час дачі пояснень. Він дійсно надрукував цей протокол, однак якби ОСОБА_9 хотів дати інші покази, не ті, що в поясненнях він обов`язково зафіксував би інші покази. Він добровільно все прочитав та підписав, зауважень щодо допиту не було. Адвоката не повідомляв, оскільки ОСОБА_9 не бажав мати захисника, а це його право. В " шапці" протоколу допиту помилково записав смт. Демидівка, хоча вірно зазначив, що допит проводив в СІЗО м. Луцька. ОСОБА_9 під час досудового слідства відмовився від проведення слідчого експерименту, тому що повністю визнавав свою вину у вчиненні даного злочину і не бажав проводити дану слідчу дію.

Згідно інформації Повного товариства "Ломбард Донкредит товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер-Ріелті" і компанія" № 271 від 04.07.2016 року та № 5006 від 05.10.2016 року, громадянин ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримував у Товариства фінансовий кредит, а саме: по договору від 16.05.2016 року., 1 предмет застави, а саме:

- телефон "Lenovo А600" IMEI НОМЕР_5 " оціночною вартістю 1 632, 4 грн. /а.п. 119, 127-128 т.1/.

Відповідно до повідомлення відокремленого підрозділу відділення № НОМЕР_8 Повного товариства "Ломбард "Клондайк" Гедзик В.М. і Компанія", громадянин ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель с.Ільпибоки, Демидівського району, Рівненської області (паспорт НОМЕР_9 виданий Демидівським РС УДМС від 13.03.2015) здавав до них телефони:

-Моб. телефон "Nokiа 202", с/н НОМЕР_7 ;

-Моб. телефон "Nokiа rm-944", с/н НОМЕР_6 .

Дані телефони відправлені на реалізацію. /а.п.122,123 т.1/.

Згідно інформації Повного товариства "Ломбард Експерт, ТОВ "Фінспорт" і Компанія" № 677 від 07.10.2016 року, громадянин ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серія НОМЕР_9 виданий 13.03.2015 Демидівським РВ УДМС України в Рівненській області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , користувався послугами відокремлених підрозділів ПТ "Ломбард Експерт", укладав Договори фінансового кредиту та Договори закладу майна до ломбарду, а саме:

- дата договору 16.05.2016 року, номер договору 009-12723, предмет закладу : мобільний телефон "Bravis JAZZ" IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , стан 20%, потертий;

- дата договору 16.05.2016 року, номер договору 009-12724, предмет закладу : мобільний телефон "Nokiа RM-1172" IMEI1 НОМЕР_3 , IMEI2 НОМЕР_4 , стан 10%, Б/У. /а.п.130 т.1/.

Допитавши обвинуваченого, потерпілого, заслухавши показання свідків, дослідивши в судовому засіданні всі докази по справі, відповідно до ухваленого порядку дослідження доказів, суд вважає доведеним у ході судового розгляду винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та поєднана з проникненням у інше приміщення.

Суд критично ставиться до показів обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що всі п`ять крадених телефонів йому дав його знайомий на ім`я ОСОБА_10 , щоб здати в ломбард, тому що ОСОБА_9 відмовився суду надати прізвище даного ОСОБА_10 та місце його проживання, зазначивши, що якби перебував на волі, а не під вартою, то міг би з`ясувати дані обставини. Однак, ОСОБА_9 користується правовою допомогою адвоката, який здійснює захист його інтересів в даному кримінальному провадженні, який міг би йому встановити вказані дані з метою допиту даного ОСОБА_10 в суді та спростування доводів обвинувачення. Крім того, під час розгляду справи в суді, обвинувачений спочатку говорив, відповідаючи на запитання суду, що телефони йому передав абсолютно незнайомий йому чоловік саме в м. Луцьку Волинської області, а також незнайомий чоловік в м. Васильків Київської області, де він перебував на роботі, щоб він за винагороду здав дані телефони в ломбарди.

Суд бере до уваги і те, що саме викрадені телефони ОСОБА_9 реалізовувалися в різних місцях - м.Луцьк Волинської області та м. Васильків Київської області, реалізовувалися однією і тією ж особою та відразу після вчинення крадіжки / подія злочину відбулася 13 травня 2016 року, а 16 та 18 травня ОСОБА_13 реалізовує крадені телефони в м. Луцьку Волинської області та м. Василькові Київської області/. Крім того потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що ОСОБА_9 неодноразово бував в нього в магазині та бачив розташування товару в магазині.

Крім того, свідок ОСОБА_12 суду показав , що ОСОБА_13 повністю визнавав свою причетність до вчинення даного злочину, тиску на нього ніякого ніхто не чинив.

Про це свідчить і відсутність будь-яких скарг зі сторони обвинуваченого чи його захисника на дії працівників поліції під час проведення досудового розслідування, що підтвердив в суді і сам ОСОБА_9 .

Даними протоколу огляду місця події від 13 травня 2016 року підтверджується те, що місцем огляду являється магазин " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Ліворуч від дверей на відстані близько 1,5 м розміщено пластикове вікно, яке на момент огляду відчинене всередину. При огляді вікна на рамі виявлено сліди пошкодження шириною близько 0,5 - 0,7 см. з нашаруванням речовини зовні схожої на іржу. Сліди від знаряддя злому знаходяться по всій дотичній лінії рами з частиною вікна, що відкривається; на рамі виявлено 10 слідів від знаряддя злому. /а.п.10-20 т.1/.

З протоколу огляду речей від 30.05.2016 року вбачається, що на оглянутих коробках з-під мобільних телефонів, які добровільно надав для огляду потерпілий ОСОБА_6 зазначені марки телефонів та ІМЕІ, зокрема: "Lenovo А600" IMEI НОМЕР_5 ", "Bravis JAZZ" IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , "Nokiа rm-944", IMEI НОМЕР_6 . Саме такі телефони з даними IMEI здавались ОСОБА_9 в ломбарди.

Відповідно до ч.4 ст. 95 КК України суд може обгрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України. Суд не вправі обгрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Тому, посилання захисника обвинуваченого на те , що на досудовому слідстві було порушено право на захист обвинуваченого ОСОБА_9 під час допиту його в якості підозрюваного та відповідно визнання даного протоколу допиту недопустимим доказом, не підлягають до задоволення судом, оскільки в силу ч.4 ст.95 КПК України даний доказ не береться судом до уваги при постановленні вироку.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 у відповідності зі ст.65 Кримінального кодексу України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та відповідно до ст. ст. 67, 68 КК України обставини, які пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_9 відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин судом не встановлено.

Згідно характеристики Ільпибоцької сільської ради Демидівського району Рівненської області ОСОБА_9 характеризується посередньо /а.п.137 т.1 /.

Згідно вимоги УІАЗ ГУНП в Рівненській області та вироків Демидівського районного суду Рівненської області від 05 липня 2010 року, від 11 серпня 2011 року, від 26 жовтня 2011 року, вироків Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 липня 2015 року, від 22 листопада 2016 року та ухвали Апеляційного суду Волинської області від 02 березня 2017 року, ОСОБА_9 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини та відбував покарання реально, судимості не погашені та не зняті у встановленому законом порядку, що характеризує особу обвинуваченого , як схильну до вчинення крадіжок /а.п. 141-142, 149-150, 151-152, 153, 155-156, 157-158 т.1, а.п. 112-115 т.2/.

Відповідно до довідки №1022 від 28.09.2016 року КЗ "Демидівська центральна районна лікарня" Рівненської області, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель с.Ільпибоки, Демидівського району, Рівненської області на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. /а.п.144 т.1/.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_9 покарання у вигляді реального позбавлення волі.

Відповідно до постанови про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 13 травня 2016 року спецпакет №0618098, в якому поміщений слід заряддя злому, та відповідно до постанови від 09 серпня 2016 року, оптичні диски CD/КІ-П/16/10245, № 18529ВК та №13159/3/КТ визнано речовими доказами. /а.п. 112, 113, 114 т.1/.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 65, 66, 67 Кримінального кодексу України, ст.ст.373-374 Кримінального процесуального кодексу України, -

З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_9 , винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, яке призначене ОСОБА_9 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада 2016 року, більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_9 за сукупністю злочинів покарання у виді позбавлення волі на строк 4 чотири роки.

Речові докази: спецпакет №0618098, в якому поміщений слід заряддя злому, та оптичні диски CD/КІ-П/16/10245, № 18529ВК та №13159/3/КТ, що знаходяться при матеріалах кримінального провадження - залишити при справі.

Строк відбуття покарання рахувати з 26 вересня 2016 року.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-VІІІ) зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_9 строк його попереднього ув`язнення, а саме з 26.09.2016 року по 02.03.2017року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.11.2016 року.

Вирок може бути оскаржено до судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Рівненської області через Демидівський районний суд протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя