Справа № 645/3612/15-к
Провадження № 1-кп/645/96/16
УХВАЛА
Іменем України
28 грудня 2016 року судова колегія Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника потерпілих ОСОБА_9 ,
захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_15 за ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України,
в с т а н о в и л а:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .
В обґрунтування обставин продовження строку тримання обвинувачених під вартою прокурор зазначав, що на даний час не зменшились попередні ризики, а саме: обвинувачені, перебуваючи на волі, зможуть ухилитися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів у даному кримінальному провадженні, продовжити свою злочинну діяльність. Також зазначив, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 176 КПК України більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані до обвинувачених.
Потерпілі та представник потерпілих підтримали клопотання прокурора.
Захисники та обвинувачені заперечували проти клопотання прокурора, просили змінити запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на стан здоров`я ОСОБА_14 , наявність у нього постійного місця проживання, невідповідність клопотання прокурора формі, встановленій ст. 184 КПК України, відсутність доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Суд, вислухавши сторін кримінального провадження, приходить до наступних висновків.
Під час досудового розслідування відносно обвинувачених було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який востаннє ухвалою судової колегії від 16 листопада 2016 року продовжено на строк до 13 січня 2017 року.

Згідно ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Частина 1 ст. 9 Конституції України передбачає, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а, згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини встановлюється, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою судова колегія виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, наслідком якого є загибель людей, у тому числі неповнолітнього, а також з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Судова колегія вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України, що виправдовує подальше тримання обвинувачених під вартою.
На даний час ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли.
Судова колегія зазначає що, відповідно до ч. 3 ст. 370 КПК України, судом ухвалюється рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими безпосередньо під час судового розгляду, а тому приходить до висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків та для запобігання спробам останніх переховуватися від суду, вчинити інші злочини, доцільно на даній стадії судового провадження продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою.
З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а обраний обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити на термін, який не може перевищувати 60 (шістдесяти) днів.
Керуючись статтями 132, 177, 178, 183, 184, 196, 197, 199, 315 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:

У задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та їх захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 24 лютого 2017 року.
Копію ухвали направити до Харківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27), до Харківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 43), а також доТемнівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 100) для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3