№ 202/2789/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.03.2017 року

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
прокурорів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
потерпілої - ОСОБА_10 ,
захисників - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
обвинуваченого - ОСОБА_13
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальні провадження № 0000341 від 17.03.2016 року та № 0000354 від 18.03.2016 року відносно:
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянина України, освіта середня, не працює, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 10.06.2011 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 186 КК до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 3 роки;
- 15.11.2011 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, частково приєднаний невідбутий термін 1 місяць за вироком Самарського районного суду від 10.06.2011 р. до відбуття 4 роки 1 місяць позбавлення волі; 02.06.2015 року ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від відбуття покарання звільнений умовно-достроково. Невідбутий строк - 4 місяці 10 днів;
- 02.03.2016 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 309 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення.
обвинуваченого за ч. 3 ст. 187, ст. 395 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_13 , будучи засудженим вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.11.2011 року за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, відбував покарання в Жовтоводській ВК № 26 Дніпропетровської області.

За поданням адміністрації Жовтоводської ВК № 26 Дніпропетровської області, ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25.05.2015 року на підставі ст. 81 КК України ОСОБА_13 було звільнено від відбуття призначеного покарання умовно-достроково на 4 місяці 10 днів та у відповідності з вимогами Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» було встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік та встановлено наступні обмеження та зобов`язання:

заборонити вихід з квартири (будинку) з 20.00 год. до 04.00 год. ранку;

заборонити виїзд в особистих справах за межі району (міста) без погодження з органом внутрішніх справ;

з`являтись на реєстрацію в міліцію 4 рази на місяць.

02.06.2015 року при звільненні з Жовтоводської ВК № 26 ОСОБА_13 було обрано місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а також він був ознайомлений під розпис з встановленими по відношенню до нього обмеженнями та попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 395 КК України, за порушення правил адміністративного нагляду.

08.06.2015 року після звільнення з Жовтоводської виправної колонії № 26, по прибуттю до Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області для постановки на облік як особа, у відношенні якої встановлено адміністративний нагляд, ОСОБА_13 за погодженням зі співробітниками Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, обрав місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де проживав до 21.10.2015 року.

В подальшому ОСОБА_13 звернувся до Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області з заявою про надання йому дозволу на зміну місця проживання та здійснення перевірок за дотриманням ним правил адміністративного нагляду за адресою: АДРЕСА_3 . Одержавши дозвіл від компетентних співробітників Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_13 з 21.10.2015 року став проживати за адресою: АДРЕСА_3 , у гр. ОСОБА_14 до 24.02.2016 року.

ОСОБА_13 повторно звернувся до Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, з заявою про надання йому дозволу на зміну місця проживання та здійснення перевірок за дотриманням ним правил адміністративного нагляду за адресою: АДРЕСА_4 . Одержавши дозвіл від компетентних співробітників Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, ОСОБА_13 з 24.02.2016 року став проживати за адресою: АДРЕСА_4 , до 28.02.2016 року.

У вказаний час, тобто 28.02.2016 року ОСОБА_13 , реалізуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду та попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 395 КК України, самовільно, без поважних причин, без одержання відповідного дозволу від співробітників Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, які здійснюють адміністративний нагляд, залишив обране ним раніше місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 та з 28.02.2016 року став проживати за адресою: АДРЕСА_5 у ОСОБА_15 .

За вказаною адресою, у ОСОБА_15 , ОСОБА_13 проживав до 18.03.2016 року, тобто до моменту затримання його працівниками Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, чим порушив встановлені йому правила адміністративного нагляду.

Також 16.03.2016 року приблизно о 22 годині 25 хвилин ОСОБА_13 перебував на сходинковій площадці 1-го поверху будинку АДРЕСА_6 біля входу в квартиру АДРЕСА_7 , в якій постійно мешкала раніше знайома йому ОСОБА_10 .. ОСОБА_10 відчинила двері ОСОБА_13 , а сама знаходилась в цей час в коридорі вказаної квартири.

В ході бесіди, побачивши на шиї ОСОБА_10 ланцюжок з хрестиком та усвідомлюючи, що дані предмети виготовлені з золота, у ОСОБА_13 раптово виник злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), а саме вказаними золотими виробами, з проникненням у житло.

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з корисливих спонукань, ОСОБА_13 в цей же день, тобто 16.03.2016 року приблизно о 22 годині 30 хвилин., переступивши однією ногою поріг квартири АДРЕСА_8 і, таким чином, протиправно проникнувши до житла потерпілої ОСОБА_10 , безпосередньо знаходячись у приміщенні коридору вказаної квартири, раптово схопив своєю лівою рукою золотий ланцюжок з золотим хрестиком, що знаходилися на шиї потерпілої, та почав тягнути їх до себе, намагаючись зірвати вказані ювелірні прикраси.

В цей час ОСОБА_10 , бажаючи припинити злочинні дії ОСОБА_13 , почала чинити йому опір, а саме обома руками схопившись за свій золотий ланцюжок з хрестиком, потягнула їх на себе, почавши при цьому голосно кликати про допомогу.

ОСОБА_13 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_8 , де постійно мешкає ОСОБА_10 , бажаючи подолати волю потерпілої до спротиву та довести свій злочинний намір до кінця, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для її життя та здоров`я, а також з метою подолання опору потерпілої, напав на ОСОБА_10 та, тримаючи в правій руці ніж, замахнувся ним перед її обличчям, вимагаючи замовчати та не чинити опору його злочинним діям, направленим на заволодіння майном ОСОБА_10 .

ОСОБА_10 , усвідомлюючи небезпечність дій ОСОБА_13 для її життя та здоров`я, сприймаючи погрози застосування до неї насильства як реальні та будучи налякана такими його діями, і у зв`язку з цим, будучи позбавлена можливості чинити активний опір ОСОБА_13 , стояла на місці в приміщенні квартири АДРЕСА_8 , а він в цей час, незаконно знаходячись там же, шляхом ривку, заволодів належним ОСОБА_10 майном, а саме: золотим ланцюжком вагою 11,1 гр., 375 проби, вартістю - 3566 грн. 76 коп. та золотим хрестиком вагою 3 гр., 375 проби, вартістю - 963 грн. 99 коп.

Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення обвинувачений зник, у подальшому розпорядившись майном на власний розсуд, тим самим заподіявши потерпілій ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 4530 грн. 75 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ст. 395 КК України, визнав частково та показав, що 16.03.2016 р. близько 21-22 години на сходинковій площадці 1-го поверху будинку АДРЕСА_6 біля входу в квартиру АДРЕСА_7 під час спілкування з потерпілою ОСОБА_10 зірвав з її шиї золотий ланцюжок. При цьому обвинувачений зазначив, що він не заходив до квартири, а все відбулось біля входу до неї. Також вказав на те, що під час спілкування з потерпілою він весь цей час тримав в руці сувенірний ніж. Жодних погроз вказаним ножем він не виказував. Після вказаних подій він поїхав разом з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 на таксі на ж/м Тополь, де на ім`я ОСОБА_16 заклав зірваний ланцюжок з хрестиком в ломбард, а гроші витратив на власні потреби.

Також ОСОБА_13 показав, що відносно нього 25.05.2015 року було встановлено адміністративний нагляд строком на один рік. Він був повідомлений про обов`язки та обмеження встановлені наглядом. Після прибуття за адресою, вказаною при звільненні, він декілька разів писав заяви про зміну міста проживання. Останній раз він змінив місто проживання та переїхав на АДРЕСА_5 . При цьому працівників правоохоронних органів не повідомив про зміну проживання у зв`язку з браком часу.

Не зважаючи на невизнання провини, вина обвинуваченого підтверджується дослідженими по справі доказами.

Потерпіла ОСОБА_10 під час допиту в судовому засіданні показала, що 16.03.2016 року близько 22:25 год. до неї додому за адресою: АДРЕСА_9 , прийшов обвинувачений, запитав як справи, попросив запалити та після цього схватив за золотий ланцюжок на шиї. При цьому обвинувачений переступив поріг її квартири. Коли обвинувачений тягнув за вказаний ланцюжок, потерпіла почала відходити в квартиру та ОСОБА_13 теж зайшов до квартири. Потерпіла почала чинити опір та голосно кричати. При цьому в світлі коридору, вона побачила що обвинувачений тримав ніж, яким декілька разів махнув перед її обличчям та сказав замовчати. Вказані дії змусили її перестати чинити опір, після чого ОСОБА_13 зірвав ланцюжок з хрестиком з її шиї та одразу втік.

Також потерпіла заявлений цивільний позов про стягнення майнової шкоди завданої злочином у сумі 5000 грн. підтримала в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_18 під час допиту в судовому засіданні показала, що працювала в ломбарді. До неї звертались співробітники поліції з приводу договору з ОСОБА_19 . Свідок надала працівникам поліції копію вказаного договору.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що він підробляв таксистом та часто підвозив ОСОБА_13 . У 2016 році, точну дату свідок згадати не може, ОСОБА_13 попросив його з`їздити на ж/м Тополь. Свідок забрав обвинуваченого та якусь дівчину, відвіз на ж/м Тополь, де обвинувачений попросив свідка закласти до ломбарду золотий ланцюжок. Свідок за грошові кошти приблизно 5000 гривень заклав до ломбарду золотий ланцюжок та хрестик, а гроші віддав ОСОБА_13 , який дав свідку 700 гривень за послуги таксі. Потім вони поїхали до магазину «Варус», а з магазину свідок відвіз дівчину на ж/м Придніпровськ, а обвинуваченого повіз далі.

Свідок ОСОБА_17 під час допиту в судовому засіданні показала, що в березні 2016 року їздила з обвинуваченим на таксі, яким керував ОСОБА_19 на ж/м Тополь. Коли приїхали, обвинувачений з ОСОБА_19 вийшли кудись та через 10 хвилин повернулись до автомобіля. Одразу поїхали до магазину «Варус», а потім відвезли свідка ОСОБА_17 додому на ж/м Придніпровськ.

Свідок ОСОБА_20 під час допиту в судовому засіданні показала, що вона сусідка потерпілої. Після нападу потерпіла прийшла до неї додому та розповіла їй про напад ОСОБА_13 на неї в квартирі.

Свідок ОСОБА_21 під час допиту в судовому засіданні показала, що в березні 2016 року близько 22:30 год. до неї зателефонувала сусідка ОСОБА_10 та попросила зайти до неї в квартиру та посидіти з її дітьми. Коли ОСОБА_21 прийшла, то побачила на шиї потерпілої подряпину. Потерпіла пояснила, що ОСОБА_13 зайшов до неї додому та зірвав ланцюжок з шиї.

Свідок ОСОБА_22 під час допиту в судовому засіданні показав, що працював в ломбарді. Вночі до нього прийшли двоє чоловіків, один з яких був ОСОБА_16 .. Потім інша особа вийшла, а ОСОБА_16 за грошові кошти заклав золотий ланцюжок, про що будо складено договір, який потім було передано працівникам поліції.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_13 підтверджується дослідженими по справі письмовими доказами:

- протоколом огляду від 20.03.2016 року, відповідно до якого в приміщенні Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області були оглянуті, добровільно надані для огляду ОСОБА_10 дві бирки від ювелірних виробів. Під час огляду на бирці № 1 виявлений рукописний надпис «Цепь», вага - 11.10 г, проба 3750, на бирці № 2 виявлений рукописний надпис «Крест», вага - 3.00 г, проба 3750;

-протоколом огляду місця події від 16.03.2016 року та таблицею зображень до нього, відповідно до яких був оглянутий вхід до під`їзду № 1, під`їзд, та вхідні двері до квартири АДРЕСА_8 ;

-протоколом проведення огляду від 07.04.2016 року, відповідно до якого був оглянутий оригінал договору про надання фінансового кредиту під заставу № 17.3827/0 від 16.03.2016 року;

-договором про надання фінансового кредиту під заставу № 17.3827/0 від 16.03.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_16 заклав до ломбарду «ОНІКС» ОСОБА_23 , ОСОБА_24 » золоті вироби ланцюжок з хрестом, 375 проби, загальною вагою 14,05 грам за грошові кошти у сумі 4800 гривень;

-висновком експерта № 6/34-865 від 29.03.2016 року, відповідно до якого ринкова вартість лому золотого ланцюжка вагою 11,1 г., 375 проби станом на 16.03.2016 року могла становити 3566,76 гривень; ринкова вартість лому золотого хрестику вагою 3г, 375 проби станом на 16.03.2016 року могла становити 963,99 гривень.

-протоколом перегляду цифрового носія від 08.04.2016 року, відповідно до якого були оглянуті відеозаписи з камер спостереження ПО «Ломбард «ОНІКС». На вказаних відеозаписах видно як ОСОБА_13 разом з ОСОБА_19 заходять до приміщення ПО «Ломбард «ОНІКС» та ОСОБА_13 спілкуючись з працівником ломбарду, щось кладе у віконце, після чого виходить з приміщення ломбарду на вулицю. ОСОБА_16 залишається, кладе своє водійське посвідчення, згодом працівник ломбарду віддає ОСОБА_16 його водійське посвідчення, він ставить підписи на двох примірниках договору кредиту під заставу, одну копію договору залишає собі та отримавши грошові кошти виходить з приміщення ломбарду;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 07.04.2016 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого ОСОБА_16 показав обставини 16.03.2016 року, за яких він в цей день забрав ОСОБА_13 та якусь дівчину з ж/м Придніпровська та вони разом поїхали на ж/м Тополь, де ОСОБА_16 за проханням ОСОБА_13 заклав до ломбарду, який розташований біля кінотеатру «СІЧ», золоті ланцюжок та хрестик, загальною вагою 14 гр. та отримав за них 4800 гривень, які відразу ж віддав ОСОБА_13 . Також свідок показав, що згодом відвіз ОСОБА_13 в тупик маршрутного таксі №1 на ж/м Чапли;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 07.04.2016 року та фототаблицею до нього, відповідно до яких потерпіла ОСОБА_10 показала, за яких обставин 16.03.2016 року в її квартирі, за адресою: АДРЕСА_9 , ОСОБА_13 напав на неї, а саме: в коридорі її квартири зіривав з шиї потерпілої ланцюжок з хрестиком та погрожував ножем;

-Відповідно до ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 травня 2015 року ОСОБА_13 встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік та встановлено наступні обмеження: заборона виходу з квартири з 20:00 год. до 04:00 години ранку, заборонено виїзд в особистих справах за межі району (міста) без погодження з органом внутрішніх справ, обов`язок з`являтися на реєстрацію в міліцію 4 рази на місяць та необхідністю прибути протягом 3 днів до обраного місця проживання та реєстрації в органах внутрішніх справ;

-відповідно до довідки при звільнення серії ДНП № 32463, ОСОБА_13 був звільнений 02.06.2015 року та прямує до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

-відповідно до довідки про оголошення особі, що звільняється з місць позбавлення волі постанови суду про встановлення адміністративного нагляду від 05.06.2015 року, відповідно до якої начальник Жовтоводської ВК-26 в день звільнення 02.06.2015 року оголосив ОСОБА_13 постанову про встановлення адміністративного нагляду та зобов`язав прибути та зареєструватися у триденний строк в Самарському РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області не пізніше 05.06.2015 року;

-заявою від 08.06.2015 року, відповідно до якої ОСОБА_13 просить дозволу начальника Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області проживати за адресою: АДРЕСА_2 ;

-Попередженням від 08.06.2015 р. про повідомлення ОСОБА_13 про передбачену кримінальну відповідальність за ст. 395 КК України;

-відповідно до повідомлення начальника Жовтоводської ВК-26 від 02.06.2015 року, направленого начальнику Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, 02.06.2015 року з Жовтоводської ВК-26 Дніпропетровської області звільняється ОСОБА_13 та прибуде на територію, що обслуговується Самарським РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області на постійне місце проживання у зв`язку з встановленням адміністративного нагляду за адресою: АДРЕСА_1 ;

-листом начальника МГБ Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 15.06.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_13 прибув за місцем проживання: АДРЕСА_2 та поставлений на облік в Самарському РВ ДМУ, як особа, щодо якої встановлений адміністративний нагляд;

-відповідно до постанов Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2015 року, 21.07.2015 р. ОСОБА_13 визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187 КУпАП, тобто порушення правил адміністративного нагляду та на нього накладені адміністративні стягнення у вигляді штрафів у розмірі 51 гривні;

-заявою від 21.10.2015 року, відповідно до якої ОСОБА_13 просить дозволу начальника Самарського РО ДГУ ГУМВС проживати за адресою: АДРЕСА_3 ;

-заявою від 24.02.2016 року, відповідно до якої ОСОБА_13 просить дозволу начальника Самарського РО ДГУ ГУМВС проживати за адресою: АДРЕСА_4 ;

-протоколом огляду від 11.04.2016 року, відповідно до якого була оглянута справа адміністративного нагляду №22/2015 на ОСОБА_13 та зроблені її копії.

Аналізуючи об`єктивно з`ясовані обставини, підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованих злочинів знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується поза розумним сумнівом комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.

Дії ОСОБА_13 судом кваліфікуються:

- за ч. 3 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло;

- за ст. 395 КК України як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

При цьому суд виключає з кваліфікації обвинуваченого за ст. 395 КК України частину інкримінованого обвинувачення «щодо особи, якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі». Вказане зазначення є зайвим, оскільки відноситься до окремого складу злочину, передбаченого ст. 395 КК України, а саме - неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі.

Суд критично оцінює доводи обвинуваченого ОСОБА_13 про те, що він не заходив до квартири потерпілої, а зірвав ланцюжок з шиї ОСОБА_10 у під`їзді, а також про те що не погрожував застосуванням ножем.

Ці доводи спростовуються показами потерпілої ОСОБА_10 , яка вказує на те, що обвинувачений під час нападу зайшов до коридору її квартири, де зірвав з шиї ланцюжок погрожуючи при цьому ножем, яким декілька разів махнув перед її обличчям.

В суду немає підстав сумніватися в достовірності та правдивості показів потерпілої, оскільки вона не має підстав обмовляти обвинуваченого, попереджена про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показів та її покази є послідовними та такими, що узгоджуються між собою та з іншими дослідженими доказами, зокрема відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_10 , під час досудового слідства потерпіла показувала, що обвинувачений під час нападу зайшов до коридору її квартири, де зірвав з шиї ланцюжок погрожуючи ножем.

Щодо посилань обвинуваченого на відсутність в нього умислу на ухилення від адміністративного нагляду, то такі посилання є безпідставними.

Так обвинувачений був повідомлений належним чином про правила адміністративного нагляду та обмеження встановлені відносно нього. Обвинувачений декілька разів змінював місце проживання при цьому повідомляв правоохоронні органи у встановленому порядку про такі зміни. При цьому в подальшому обвинувачений декілька разів порушував встановлені обмеження щодо нього, у зв`язку з чим його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 187 КУпАП. Після цього, достовірно знаючи, що у разі зміни місця проживання йому потрібно повідомити правоохоронні органи, обвинувачений з 28.02.2016 р. почав проживати в іншому місці аж до затримання по підозрі у вчиненні іншого злочину 18.03.2016 р. Крім того в вказаний період обвинувачений не з`являвся до органу поліції для реєстрації у встановлені дні. Таким чином дії обвинуваченого по самовільному зміні місця проживання на думку суду вказує саме на умисел ухилитись від адміністративного нагляду.

Покази обвинуваченого суд сприймає критично та відноситься до них, як до позиції захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені злочини.

При призначенні покарання, необхідного та достатнього для виправлення обвинуваченого ОСОБА_13 попередження вчинення ним нових злочинів, суд враховує відповідно до ст. 65 КК України ступінь тяжкості вчинених діянь, які відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочину невеликої тяжкості та особливо тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_13 , який за місцем відбуття покарання характеризується задовільно, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_13 , суд відповідно до ст. 67 КК України визнає рецидив злочинів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідним призначити покарання ОСОБА_13 у вигляді арешту в межах санкції ст. 395 КК України та у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 187 КК України з додатковим покаранням у виді конфіскації всього належного йому майна.

Крім того вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2016 року ОСОБА_13 було засуджено за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, яке передбачене ст. 395 КК України, обвинувачений вчинив 28.02.2016 року до ухвалення відносно нього вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2016 року, а кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 187 КК України - 16.03.2016 року, тобто в період невідбутого покарання, призначеного вищезазначеним вироком суду від 02.03.2016 року.

Як зазначено у роз`ясненнях, наведених в пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року № 7, у випадку, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинені до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч.1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

За таких обставин, коли після постановлення вироку у справі було встановлено,що ОСОБА_13 винен ще в скоєнні злочину, який вчинено до, а інший - після постановлення першого вироку, суд повинен призначити обвинуваченому покарання із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК.

В позовній заяві потерпіла ОСОБА_10 просила стягнути на свою користь з обвинуваченого ОСОБА_13 матеріальну шкоду в розмірі 5000 гривень.
Згідно з статтею 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Оскільки матеріальна шкода завдана вчиненням обвинуваченим злочином, відповідно до висновку експерта, складає 4530,75 гривень, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги потерпілої частково, в розмірі встановленому судом під час судового розгляду в межах обвинувачення, а саме в сумі 4530,75 гривень.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Витрати, пов`язані з залученням експертів в кримінальному провадженні, підлягають стягненню з обвинувачених відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст.366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_13 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ст. 395 КК Українита призначити йому покарання:

-за ст. 395 КК України у виді 6 місяців арешту;

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим поглинути покарання, призначене ОСОБА_13 даним вироком за ст. 395 КК України, покаранням призначеним за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2016 року, та призначити ОСОБА_13 покарання за сукупністю злочинів у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяця;

- за ч. 3 ст. 187 КК України у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково (у вигляді 6 місяців позбавлення волі) приєднати невідбуту частину покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2016 року, остаточно призначивши ОСОБА_13 покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_13 рахувати з моменту затримання з 18.03.2016 року.

Зарахувати ОСОБА_13 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення за період з 18.03.2016 року по дату набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_13 до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 4530,75 гривень.
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_10 - відмовити.

Речові докази:

-дві паперові бирки від ювелірних прикрас, з написами «цепь» масою 11,10 гр. 375 проби та «крест» масою 3,00 гр. 375 проби; оригінал договору про надання фінансового кредиту під заставу № 17.3827/0 від 16.03.2016 року; CD-диск з відеозаписами з камери відео спостереження приміщення ПО «Ломбард «ОНІКС», розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Платонова 3А за 16.03.2016 року які зберігаються в матеріалах кримінального провадження зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000341 від 17.03.2016 року.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_13 на користь держави витрати за проведення товарознавчої експертизи у сумі 351,84 гривень.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3