АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/438/17 Справа № 709/2123/14-к Категорія: ч. 1 ст. 125 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

при секретарі

за участю прокурора ОСОБА_5

ОСОБА_6

обвинуваченого

захисника ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

представника потерпілої ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами начальника Чорнобаївського відділу Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_9 на вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30 березня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куньє Ізюмського району Харківської області, українця, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, пенсіонера, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимого,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення; відмовлено в задоволенні цивільного позову,

ВСТАНОВИЛА:

Досудовим слідством ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за наступних обставин.

27 березня 2014 року, близько 18-00 години ОСОБА_7 , знаходячись біля меліоративного каналу на території садівничого товариства «Кристал», розташованого в адміністративних межах Крутьківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, в ході сварки, що виникла на ґрунті давніх неприязних відносин між ним та ОСОБА_9 , переслідуючи мету на умисне завдання тілесних ушкоджень, умисно, протиправно завдав останній один удар рукою по лівій руці, один удар рукою по правій руці, після чого штовхнув її на землю, та завдав їй один удар ногою по лівій нозі і один удар по правій нозі, в результаті чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді саден обох передпліч, лівої гомілки, правого стегна, синця правого передпліччя, обох стегон, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 86 від 09 квітня 2014 року відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня.

Не погоджуючись з вироком суду, начальник Чорнобаївського відділу Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_11 та потерпіла ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати вирок Чорнобаївського районного суду від 30.03.2017 р. та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винуватими за ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. На підставі ст. 49 КК України, ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звільнити від призначеного покарання. Також просить у ході апеляційного провадження допитати обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілу ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . Дослідити письмові матеріали кримінального провадження, а саме: акт судово-медичного дослідження від 28.03.2014 № 70 (а.п. 37); постанову про призначення судово-медичної експертизи від 07.04.2014 (а.п. 37); висновок експерта від 09.04.2014 № 86 (а.п. 40); протокол проведення слідчого експерименту від 12.07.2014 за участю ОСОБА_7 (а.п. 96-98) та фото таблицю зображень до протоколу (а.п. 103-104); протокол проведення слідчого експерименту від 12.07.2014 за участю ОСОБА_9 (а.п. 99-101) та фото таблицю до протоколу (а.п. 102); висновок експерта від 03.02.2015 № 32 д (т. 1 а.с. 126); висновок експерта від 15.06.2015 № 1009 (т. 1 а.с. 151 - 154); ухвалу Чорнобаївського районного суду від 01.02.2017 про відмову у задоволенні клопотання представника потерпілої про призначення судово-медичної експертизи.

Свою апеляційну скаргу прокурор мотивує тим, що вирок суду є незаконним через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення кримінального процесуального закону.

Вказує, що в порушення ст. 374 КПК України в оскаржуваному вироку відсутні відомості про місце проживання обвинуваченого та його освіту. Не зазначено мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. При цьому в основу вироку судом покладено як достовірні та переконливі показання обвинуваченого, який свою вину не визнав, а діяв спочатку з метою самозахисту від собак породи «Алабай», здійснюючи при цьому постріли із пневматичної зброї, а в подальшому - від потерпілої, яку намагався вгамувати, схвативши її своїми руками, а потерпіла ж, втративши рівновагу, падала на землю кілька разів.

Зазначає, що показання свідків та досліджені в судовому засіданні докази суд трактував на користь обвинуваченого, не врахувавши та не надавши їм належної правової оцінки. Критично поставився до показань ОСОБА_16 , який був прямим свідком події. Не провів детального аналізу показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які прибули до місця конфлікту та побачили ОСОБА_17 у багнюці з тілесними ушкодженнями, а ОСОБА_7 зі зброєю в руках. При цьому судом не зазначено, чому суд не бере їх до уваги у сукупності з іншими доказами.

Разом з тим, суд особливу увагу приділив показанням обвинуваченого та свідків щодо наявності у потерпілої агресивних собак породи «Алабай», які й стали причиною конфлікту. При цьому, вказує прокурор, суд не врахував той факт, що жоден зі свідків не підтвердив наявність собак вказаної породи в момент конфлікту.

Крім того, місцевий суд не надав оцінки висновку експерта Золотоніського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово - медичної експертизи» від 09.04.2014 № 86 в частині того, що на тілі ОСОБА_9 відсутні тілесні ушкодження, характерні для падіння з висоти власного зросту, мотивувавши своє рішення лише тим, що він суперечить висновку експерта Черкаського обласного бюро судово - медичної експертизи від 15.06.2015 № 1009, який проведено більш досвідченим спеціалістом. Однак, при наявності двох експертиз, які частково суперечать одна одній, судом не вжито заходів щодо виклику та допиту в судовому засіданні експертів з метою усунення розбіжностей, уточнення висновків експертів та з`ясування інших обставин.

Також вказує, що ухвалою Чорнобаївського районного суду від 01.02.2017 р. безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання представника потерпілої про призначення повторної судово-медичної експертизи, яке було підтримане прокурором. Крім того судом необґрунтовано залишено без уваги протокол проведення слідчого експерименту від 12.07.2014 р., відповідно до якого останній чітко відтворив обставини події та показав, як штовхав та утримував ОСОБА_9 під час події.

Також, зазначає прокурор, судом першої інстанції у судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , однак ці особи не були зазначені в якості свідків у обвинувальному акті, про їх допит у ході досудового розслідування немає даних в реєстрі матеріалів кримінального провадження, показання цих свідків не відкривалися сторонам провадження в порядку ст. 290 КПК України; даних про те, що ці свідки стали відомі стороні обвинувачення у якості таких вже після завершення досудового розслідування, немає. Суд мав оцінити можливість посилання у вироку на показання цих свідків, враховуючи положення ч. 12 ст. 290 КПК України.

Також місцевий суд взагалі не взяв до уваги особу обвинуваченого, який в ході засідання не заперечував того факту, що попередньо за деякий час до події здійснював постріли зі зброї, як у собак, так і в одного із свідків, а саме ОСОБА_12 , що свідчить про його нестриманість та агресивність.

Крім того, вказує прокурор, місцевий суд формально хоча і виконав вимоги ч. 2 ст. 319 КПК України, врахувавши при цьому, що сторони кримінального провадження не наполягали на новому проведенні процесуальних дій, однак помилково дійшов висновку про можливість продовження судового розгляду, оскільки після заміни судді судовий розгляд слід було розпочати спочатку, враховуючи, що обвинувачений категорично заперечував свою винуватість в судовому засіданні і що дослідження майже всіх доказів, у тому числі допит обвинуваченого та свідків, показання яких покладено в основу вироку, крім оголошення документів, фактично проведено іншим складом суду.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 просить скасувати вирок Чорнобаївського районного суду від 30.03.2017 р. та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та задовольнити в повному обсязі пред`явлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на лікування в сумі 500 грн.; затрат на проїзд в сумі 1 996 грн.; на правову допомогу адвоката в сумі 11 000 грн. та моральної шкоди в сумі 30 000 грн.

Указує, що вирок суду є незаконним через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. При цьому місцевий суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, та не врахував, що в матеріалах кримінального провадження достатньо доказів вини обвинуваченого ОСОБА_7 , відсутні пом`якшуючі покарання обставини, обвинувачений не визнав своєї вини, не вибачився перед потерпілою, не визнав цивільний позов та не відшкодував завданої шкоди.

Також потерпіла зазначає, що суд не звернув уваги на її показання, зокрема судом та досудовим слідством взагалі не була перевірялася версія щодо погрози ОСОБА_7 застосувати зброю відносно неї та свідків. При цьому на досудовому слідстві та в ході судового розгляду неодноразово наголошувалось на тому, що вона мала страх відносно зброї, яка знаходилася у руках обвинуваченого.

Крім того, судом необґрунтовано відхилено клопотання представника про проведення повторної судово-медичної експертизи, оскільки експерт Черкаського обласного бюро СМЕ, давши висновок № 1009 від 22.05.2015 р., не звернув уваги на те, що потерпіла після проведеного медичного огляду експертом спеціалістом Золотоніського міжрайонного СМЕ 28.03.2014 р. проходила лікування та неодноразово зверталася до медичних закладів зі скаргами на болі в області голови лівої скроні та незадовільний стан здоров`я.

Також суд першої інстанції безпідставно відхилив заявлений потерпілою цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди, не врахувавши, що відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування даної шкоди суд визначає в залежності від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Тобто враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

На апеляційні скарги захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала заперечення, в яких просить відмовити у задоволенні апеляційних скарг прокурора та потерпілої, а вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30 березня 2017 року залишити без змін, вважаючи вирок суду законним, обґрунтованим, вмотивованим та справедливим, ухваленим згідно з нормами права. Вказує, що апеляційні скарги прокурора та потерпілої є безпідставними, оскільки в них не спростовано мотивів та підстав, на які покладався суд при ухваленні вироку, та немає посилань на конкретні факти невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, а лише вказівки на вибіркові, відокремлені один від одного докази, які не знайшли свого підтвердження у своїй сукупності з іншими доказами по справі.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу прокуратури з мотивів, які в ній наведені, та просив її задовольнити, вказавши, що, крім цього, існують й безумовні підстави для скасування вироку й призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, про які було вказано вище.

Потерпіла ОСОБА_9 та її представник ОСОБА_10 просили задовольнити апеляційну скаргу потерпілої в повному обсязі та частково задовольнити апеляційну скаргу прокурора в частині визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 просили відхилити апеляційні скарги прокурора та потерпілої, вбачаючи вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 КПК України, суд вмотивованою ухвалою може прийняти рішення про відсутність необхідності розпочинати судовий розгляд з початку та здійснювати повторно всі або частину процесуальних дій, які вже здійснювалися під час судового розгляду до заміни судді, якщо таке рішення не може негативно вплинути на судовий розгляд та за умови дотримання таких вимог: 1) сторони кримінального провадження, потерпілий не наполягають на новому проведенні процесуальних дій, які вже були здійсненні судом до заміни судді; 2) суддя, що замінив суддю, який вибув, ознайомився з ходом судового провадження та матеріалами кримінального провадження, наявними в розпорядженні суду, згоден з прийнятими судом процесуальними рішеннями і вважає недоцільним нове проведення процесуальних дій, що вже були проведені до заміни судді.

Відповідно до ст. 320 КПК України, у кримінальному провадженні, для проведення якого потрібен значний час, повинен бути призначений запасний суддя, який перебуває в залі судового засідання протягом судового розгляду. Рішення про необхідність призначення запасного судді приймає суд, що здійснюватиме судове провадження, одночасно з призначенням підготовчого судового засідання. Про призначення запасного судді робиться відмітка в журналі судового засідання. Якщо під час судового засідання суддю замінює запасний суддя, судовий розгляд продовжується. Судовий розгляд у такому разі закінчує суд у новому складі.

Колегія суддів вбачає, що в ході судового провадження в суді першої інстанції були допущені такі порушення вимог КПК України, які не дають можливості вважати ухвалений вирок таким, що був ухвалений внаслідок належної передбаченої законом процедури.

Зокрема, колегія суддів вбачає, що після звільнення попереднього судді ОСОБА_20 , під головуванням якої був проведений значний ряд процесуальних дій у провадженні, зокрема, допити обвинуваченого, потерпілої, кількох свідків, чиї покази потім були покладені в обгрунтовання ухваленого вироку, у нового судді ОСОБА_1 , яка отримала це провадження в порядку автоматизованого розподілу не було достатніх підстав для продовження розгляду провадження. На думку колегії суддів, розгляд мав бути розпочатий спочатку. До такого висновку колегія суддів приходить з наступних міркувань.

Дійсно чинний КПК України в межах ст. 319 передбачає можливість продовжити розгляд провадження після заміни судді, однак лише якщо це не може негативно вплинути на судовий розгляд. Крім цього, указана норма вимагає, щоб ухвала з цього питання була мотивованою. Така мотивація насамперед й потрібна для того, щоб пояснити, чому суд вважає, що продовження розгляду провадження не може негативно вплинути на судовий розгляд, зокрема й щодо відступу від принципу безпосередності дослідження доказів, й підстав розпочинати провадження спочатку немає.

Чинний КПК України не передбачає обов`язкову письмову форму такої ухвали, однак навіть в усній формі, вона має бути мотивованою, про що має бути відповідно указано в судовому засіданні, зафіксовано у журналі судового засідання та на відповідному носієві інформації.

Прослухавши аудіозапис судового засідання, де вирішувалося питання про продовження розгляду провадження, колегія суддів виявила відсутність відповідної мотивації такої усної ухвали. Це викликає обґрунтовані сумніви в тому, що аспекти можливого негативного впливу на судовий розгляд питання щодо його продовження були належно проаналізовані, зважаючи на те, що обвинувачений категорично не визнавав своєї вини.

Враховуючи це, у вироку суду, який був ухвалений за наслідками розгляду провадження, суд посилається на покази осіб, зокрема обвинуваченого та потерпілої, й трьох свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_17 і ОСОБА_22 , яких суд у цьому конкретному складі суду не заслуховував. Цим порушується принцип безпосередності дослідження судом доказів.

З огляду на це, колегія суддів вбачає, що вказані порушення є істотними і вони могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення

На підставі викладеного та керуючись ст. 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора та апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати й призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :