Дата документу Справа № 335/3577/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/317/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний номер 335/3577/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2017 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно в режимі відеоконференції, матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2017 року, якою відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, освіта вища, одруженого, має на утримання неповнолітню дитину 2010 року народження, який обіймає посаду помічника начальника штабу батальйону патрульної служби поліції особливого призначення „Скіф Головного управління поліції в Запорізькій області, раніше не судимого, зареєстрованого та який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, п. п. 3, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,
обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 13 травня 2017 року.
в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 вважає, що ухвала Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя є необґрунтованою, такою, що ухвалена з суттєвими порушеннями норм матеріального та процесуального права, а тому є незаконною та такою, що підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції.
Перш за все, вважає за необхідне, звернути увагу суду апеляційної інстанції на те, що 15 березня 2017 року, у його підзахисного - ОСОБА_8 , за його адресою реєстрації та фактичного проживання був проведений обшук за ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 20 лютого 2017 року, під час проведення обшуку, його підзахисний фактично був позбавлений права на захист, а дія проводилася органами досудового слідства з суттєвими порушеннями норм матеріального та процесуального права. Того ж дня, його підзахисному, працівниками органів досудового слідства була вручена підозра у вчиненні кримінального правопорушення, також з суттєвими порушеннями норм матеріального, процесуального права, більше того, того ж дня, орган досудового слідства звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що підтверджується копією ухвали слідчого судді від 20 лютого 2017 року, а також матеріалами справи №335/3577/17.
Таким чином, з вище викладеного, чітко вбачається, що фактично, органами досудового слідства була штучно створена ситуація в якій ОСОБА_8 не мав змоги захищати свої Законні права та інтереси в силу відсутності часу задля освоєння значного масиву процесуальних документів, їх аналізу, а також не мав можливості та часу задля складання та подання відповідних процесуальних документів на свій захист. Також слід звернути увагу на те, що його підзахисний фактично був позбавлений можливості надання до Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя, під час розгляду питання про обрання йому запобіжного заходу, доказів на підтвердження своєї правової позиції та свої доводів, а органами досудового слідства до суду не було надано жодних характеризуючих його підзахисного матеріалів, жодних матеріалів на підтвердження його стану здоров`я та інших матеріалів, що підтверджували би суттєві обставини цієї справи.
Щодо суті клопотання вказує, що викладені в ній обставини фактично є надуманими та не підтвердженні жодними доказами, більше того у змісті цього клопотання фактично відсутня логіка визначених у ній обставин.
Щодо ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 , то слід визначити те, що вона є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав, а саме: перш за все, судом не перевірені доказами жодні доводи, які визначені в клопотанні органів досудового слідства, а саме не встановлено де і ким працював мій підзахисний ОСОБА_8 з 19.12.2015 року по 21.12.2015 року, які він мав повноваження на той час взагалі, які він має хронічні захворювання, чи перебуває він на обліку в медичних закладах, диспансерах, як він характеризується за місцем проживання, за місцем роботи, які має досягнення, заохочення, відзнаки та інше, в яких відносинах знаходилися мій підзахисний та потерпілий, чи були вони взагалі знайомі, чи дійсно мій підзахисний знаходився на території або в приміщенні Комунальної установи «міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя», чи дійсно потерпілий ОСОБА_9 перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні Комунальної установи «міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» 19.12.2015 року, чи дійсно ОСОБА_9 на сьогоднішній день є загиблим, коли саме помер ОСОБА_9 , де помер ОСОБА_9 , не встановлено а ні часу, а ні місця вчинення кримінального правопорушення, не встановлено, які саме дії вчинювалися іншою міфічною особою, не встановлено де саме знаходяться знаряддя вчинення кримінального правопорушення хоча б навпаки, транспортний засіб та інші суттєві обставини цієї справи.
Більше того, в оскаржуваній ухвалі Орджонікідзевського суду міста Запоріжжя не визначено жодного доказу на підтвердження факту існування ризиків передбачених статтею 177 КПК України, які б вказували на необхідність застосування самого сурового та виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою.
Просить скасувати Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 15 березня 2017 року у справі №335/3577/17 за клопотанням старшого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органами прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, п. п. 3,12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Обрати підозрюваному ОСОБА_8 любий запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
В уточненій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 також просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або особистої поруки, або будь-якого іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, позбавленням волі, ізоляцією від суспільства.
Зауважує, що вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Вважаю, що до підозрюваного цілком можливим було б застосувати особисте зобов`язання, особисту поруку, домашній арешт, тримання під вартою із заставою не порушуючи норми КПК України. Обрання тримання під вартою щодо ОСОБА_8 є занадто суворим запобіжним заходом, розходиться з практикою ЄСПЛ та практикою України та є таким запобіжним заходом, що прямо загрожує життю та здоров`ю мого підзахисного, так як він є правоохоронцем, а тримається у закладі де знаходяться особи щодо яких він застосовував Закон України на протязі останніх 20-ти років і де неможливе лікування його хронічних захворювань.
Підозрюваний взагалі не був затриманий органами досудового слідства, був неодноразово допитаний органами досудового слідства у якості свідка у цьому кримінальному провадженні, сам постійно з`являвся за першим викликом слідчого, сам з`явився до суду під час обрання йому запобіжного заходу, раніше не притягувався ні до кримінальної відповідальності, ні до адміністративної відповідальності, навіть до дисциплінарної відповідальності не притягався, має службові досягнення, нагороди, грамоти, подяки, заохочення, користується повагою у суспільстві, має на утриманні жінку, неповнолітню дитину, матір похилого віку, що знаходиться на пенсії, має хронічні захворювання, язву та гіпертонію, що потребують постійного лікування, а органами досудового слідства на сьогоднішній день фактично не встановлено особу потерпілого, не підтверджений факт смерті потерпілого (визначеної ними особи), не визначено час скоєння інкримінованого злочину, не встановлено місце вчинення зазначеного злочину, не встановлені речові докази, не встановлено особу, що зазначено у якості підозрюваного у вчинені цього ж злочину, не встановлено транспортний засіб на якому за версією органів досудового слідства був вчинений цей злочин, а до суду надані докази, які органи досудового слідства мали у своєму розпорядженні вже в грудні 2015 року - січні 2016 року, тобто досудове розслідування у цій справі триває з грудня 2015 року, а суттєві обставини органами досудового розслідування не встановлені до цього часу, при всьому тому, що протоколи пред`явлення особи до впізнання за якими особа начебто була впізнана складені січнем 2016 року і підзахисний - ОСОБА_8 неодноразово був допитаний органами досудового слідства у якості свідка ще у 2016 році. Тобто виникає просте та логічне запитання, якщо органи досудового слідства, мали підстави для пред 'явлення підозри та звернення до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в січні 2016 року, чому вони це зробили тільки в березні 2017 року, адже органом досудового слідства не надано жодних інших (більш свіжих) доказів.
I при тому всьому, що вище викладено, приймаючи те до уваги те, що досудове
розслідування у цьому кримінальному провадженні триває з 2015 року, досі досудовим
слідством не доведено причетність мого підзахисного до вчинення цього злочину, що дає
підстави вважати, що досудове розслідування у цій справі може тривати ще багато років.
Вважає, що такі дії правоохоронних органів суперечать діючому КПК України, з процесуальних документів не зрозуміло обґрунтованість підозри у вчиненні злочину передбаченого п. З, 12 ч. 2 ст. 115, ч. З ст.365 КК України.
Судом першої інстанції не взято до уваги, те що матеріальна шкода відсутня, підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, має на утриманні пенсіонерку матір, має хронічні захворювання, користується повагою в суспільстві, на протязі більше 20-ти років стояв на стражі законів України. Підозрюваний є працівником правоохоронного органу, та чудово розуміє відповідальність за порушення покладеного на нього зобов`язання.
Жодний ризик передбачений статтею 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений. Підозрюваному ОСОБА_8 не має сенсу переховуватись від органів слідства так як, враховуючи його попереднє місце роботи, про нього є багато інформації у правоохоронних органів, він має сім`ю, неповнолітню дитину, матір пенсіонерку, постійне місце роботи, постійне місце проживання, має хронічні захворювання та потребує постійного лікування. Та підозрюваний розуміє, що невиконання покладених на нього обов`язків нашкодить йому та близьким для нього людям.
В ухвалі суду першої інстанції про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказано, що ОСОБА_8 може впливати на свідків, однак підозрюваному не має сенсу впливати на свідків, оскільки вони вже надали органам досудового розслідування показання, тому їх показання ситуації ОСОБА_8 жодним чином змінити не можуть, більше того, з 2015 року до сьогоднішнього дня ОСОБА_8 знаючи про розслідування цього кримінального провадження не впливав на жодного свідка, чи осіб, що приймають участь у цьому кримінальному провадженні.
Крім того, жодних доказів які б прямо підтверджували причетність мого підзахисного - ОСОБА_8 до вчинення злочину передбаченого п. З, 12 ч. 2 ст. 115, ч. З ст.365 КК України, органи досудового слідства не мають.
У зв`язку з цим, вважає жодним чином не обґрунтованим та недоведеним, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, тим більш, в доданих до клопотання матеріалах, дані про такі обставини відсутні.
Крім того, вважаю, що судом першої інстанції не виконанні вимоги статті 194 КПК України
Беручи до уваги те, що підзахисний раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, на утриманні перебуває дружина, неповнолітня дитина та пенсіонерка матір, матеріальна шкода не завдана, вина не доведена, а пред`явлена підозра не обґрунтована та не підтверджена доказами, вважаю утримання ОСОБА_8 під вартою незаконне, а затримання не обґрунтоване, жоден ризик передбачений статті 177 КК України не доведений.
Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; захисника та підозрюваного, які просили апеляційну скаргу задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.
При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, п. п. 3,12 ч. 2 ст. 115 КК України, а також з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.
Згідно висунутої підозри, ОСОБА_8 підозрюється в тому, що наказом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області ОСОБА_10 від 07.11.2015 підполковника поліції ОСОБА_8 призначено на посаду старшого інспектора батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Скіф» Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» (далі за текстом Закон) Національна поліція України це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону завданням поліції є надання поліцейський послуг у сферах охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.
Відповідно до вимог ст. 3 Закону в своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 6 Закону передбачено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до вимог ст. 7 Закону під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування. Поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.
Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно із п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 18 Закону поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського , професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» органи Національної поліції віднесені до правоохоронних органів.
У зв`язку зі викладеним, ОСОБА_8 , займаючи посаду старшого інспектора батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Скіф» Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області, був працівником правоохоронного органу.
Так, 19 грудня 2015 року приблизно о 20 годині 15 хвилин, ОСОБА_8 , займаючи посаду старшого інспектора батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Скіф» Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області, знаходячись біля приміщення Комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя», розташованої по вул. Перемоги, 80, в м. Запоріжжя, перевищуючи владу та службові повноваження працівника поліції,діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленою у ході слідства особою, з метою викрадення та подальшого незаконного позбавлення волі, всупереч волі ОСОБА_9 , який на той час перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні Комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» застосовуючи до останнього фізичну силу та спеціальні засоби кайданки, посадили ОСОБА_9 до невстановленого в ході досудового слідства автомобіля, у якому насильно перевезли за межі міста Запоріжжя.
ОСОБА_8 продовжуючи свої злочинні дії та діючи узгоджено з невстановленою у ході слідства особою, в період часу 21 години 00 хвилин 19.12.2015 до 23 години 30 хвилин 19.12.2015, незаконно, перевищуючи владу та службові повноваження працівника поліції,всупереч волі ОСОБА_9 , утримували його у невстановленому автомобілі.
У подальшому, у період часу з 20 години 15 хвилин 19.12.2015 по 12 години 00 хвилин 21.12.2015, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з невстановленою у ході досудового розслідування особою, маючи умисел на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, діючи умисно з прямим умислом, знаходячись у невстановленому в ході досудового слідства місці, шляхом здавлення шиї ОСОБА_9 петлею, що супроводжувалося переламами щитовидного хряща та під`язикової кості з наступним розвитком асфіксії, спричинив смерть останнього, після чого перевів труп ОСОБА_9 до лісосмуги, що розташована перпендикулярно автодорозі Р73 3 км + 500 м. поблизу с. Миколай Поле Запорізького району Запорізької області.
Внаслідок незаконних дій ОСОБА_8 з невстановленою в ході слідства особою, які спільно утримували ОСОБА_9 в місці де він не бажав знаходитись та яке не мав можливості вільно залишити, останній був незаконно позбавлений волі, що спричинило тяжкі наслідки, а саме смерть ОСОБА_9 .
Крім того, встановлено, що 19 грудня 2015 року приблизно о 20 годині 15 хвилин, ОСОБА_8 , знаходячись біля приміщення Комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя», розташованої по вул. Перемоги, 80, в м. Запоріжжя, діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленою у ході слідства особою, з метою викрадення та умисного вбивства, всупереч волі ОСОБА_9 , який на той час перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні Комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» застосовуючи до останнього фізичну силу та спеціальні засоби кайданки, посадили ОСОБА_9 до невстановленого в ході досудового слідства автомобіля, у якому насильно перевезли за межі міста Запоріжжя.
У подальшому, у період часу з 20 години 15 хвилин 19.12.2015 по 12 години 00 хвилин 21.12.2015, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з невстановленою у ході досудового розслідування особою, маючи умисел на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, діючи умисно з прямим умислом, знаходячись у невстановленому в ході досудового слідства місці, шляхом здавлення шиї ОСОБА_9 петлею, що супроводжувалося переламами щитовидного хряща та під`язикової кості з наступним розвитком асфіксії, спричинив смерть останнього, після чого перевів труп ОСОБА_9 до лісосмуги, що розташована перпендикулярно автодорозі Р73 3 км + 500 м. поблизу с. Миколай Поле Запорізького району Запорізької області.
Згідно висновку судово-медичної експертизи від 23.12.2015 №4177, смерть ОСОБА_9 настала внаслідок здавлення його шиї петлею, що супроводжувалося переламами щитовидного хряща та під`язикової кості з наступним розвитком асфіксії, яка стала безпосередньою причиною смерті.
Старший слідчий слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області юрист 2 класу ОСОБА_11 звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 , про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено основне покарання у виді позбавляння волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі, а відтак, усвідомлюючи невідворотність покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, експертів, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити нове кримінальне правопорушення, а відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недоцільним.
Судом першої інстанції встановлено, що 15.03.2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, п.п. 3, 12 ч. 2 ст. 115 КК України. В долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження міститься: протокол допиту свідка ОСОБА_12 ; протокол допиту свідка ОСОБА_13 ; протокол допиту свідка ОСОБА_14 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.01.2016 року, згідно якого ОСОБА_15 визнав особу зображену на фотознімку № 1, як особу, яка 19.12.2015 року перебувала біля входу до 5 МКП, та показував посвідчення співробітника поліції та в подальшому пішов разом в ОСОБА_9 . Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання фотознімка за участю свідка ОСОБА_15 від 21.01.2016 року, на фото у протоколі впізнання на фотознімку №1 зображений ОСОБА_8 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.01.2016 року, згідно якого ОСОБА_13 визнав особу зображену на фотознімку № 4, як особу, яка 19.12.2015 року разом з ОСОБА_9 перебувала біля входу в травматологічний корпус 5-ї міської лікарні м. Запоріжжя. Дана особа спілкувалася з ОСОБА_9 , з охоронцем ОСОБА_15 , та з застосуванням сили затримувала ОСОБА_9 . Вказана особа представилася співробітником поліції. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання фотознімка за участю свідка ОСОБА_13 від 21.01.2016 року, на фото у протоколі впізнання на фотознімку № 4 зображений ОСОБА_8 . Крім того, в судовому засіданні оглянутий видеозапис з камерспостереження встановлених в КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя», який наданий прокурором, на якому зображена особа, схожа на підозрюваного ОСОБА_8 , яка пересувається по коридорам КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» в день зникнення ОСОБА_9 .
Також, слідчим суддею в судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , які в залі судового засідання вказали на підозрюваного ОСОБА_8 , як особу, яка перебувала біля входу в травматологічний корпус 5-ї міської лікарні м. Запоріжжя, спілкувалась з ОСОБА_9 , та на той час представлявся працівником поліції.
Як вбачається з матеріалів справи, слідчим суддею суду першої інстанції, всебічно повно та об`єктивно досліджені всі надані матеріали, належним чином суд оцінив у сукупності всі обставини скоєного правопорушення, врахував данні про особу, у тому числі ті, на які є посилання в апеляційній скарзі, та прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу, суд першої інстанції обґрунтовано врахував, ті обставини, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, та п.п. 3, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі, має постійне місце проживання, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем роботи, міцність соціальних зв`язків, є ризик того, що може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному правопорушенні, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню, або вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому є достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 з метою ухилення від покарання за вчинене кримінальне правопорушення можепереховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Колегія суддів вважає, що перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним у вчинені кримінальних правопорушень в яких підозрюється останній, а також з огляду на конкретні обставини кримінального провадження. Зокрема наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, всупереч твердженням захисника, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити речі і документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Крім того, колегія суддів також вважає, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, суд виконав вимоги ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, надавши оцінку вагомості доказів, які дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкості можливого покарання, та обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Таким чином, доводи захисника про відсутність у провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КК України, є непереконливими, а його доводи про обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання чи особистої поруки підозрюваного ОСОБА_8 , є необґрунтованими.
Перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, п. п. 3,12 ч. 2 ст. 115 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.
Разом з цим, вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність "обґрунтованої підозри" у вчиненні правопорушення передбачає "наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин" (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства", те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства". У клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо даних для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри. Отже, слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому доводи захисника про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри слід визнати безпідставними.
Наведені слідчим обставини, які, на його думку, були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою знайшли своє підтвердження під час розгляду клопотання слідчим суддею та не спростовані стороною захисту в апеляційній інстанції.
Розмір застави не обирався відповідно до вимог ст. 183 ч.4 п.1 КПК України.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається. Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2017 року про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 строком на 60 діб, з 15.03.2017 року до 13.05.2017 року включно - залишити без змін.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: