УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №277/115/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2017 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
потерпілої: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_9

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мокляки, Ємільчинського району, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
- за ч. 3 ст. 286 КК України з застосуванням ст. 69 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 (два) роки.
Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати за проведення: експертизи технічного стану транспортного засобу № 3/11 від 23 січня 2015 року в розмірі 393,14 грн; експертизи технічного стану транспортного засобу № 3/10 від 26 січня 2015 року в розмірі 393,14 грн.; транспортно -трасологічної експертизи № 3/9 від 27 січня 2015 року в розмірі 786,24 грн; на загальну суму 1572,52 грн.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати за проведення автотехнічної експертизи № 35/1525 від 23 січня 2015 року в розмірі 639,60 грн.
Речові докази, які зберігаються на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Ємільчинського ВП Новоград - Волинського ВП ГУНП України в Житомирській області, а саме: автомобіль ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 передано потерпілому ОСОБА_11 , автомобіль ГАЗ -52, д.н.з. НОМЕР_2 повернуто засудженому ОСОБА_9
в с т а н о в и л а:
Згідно вироку, 25.12.2014 року біля 17:20 год. ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння керував технічно справним автомобілем ГАЗ?52, номерний знак НОМЕР_2 .
Рухаючись вказаним транспортним засобом по освітленій міським електроосвітленням вул. 1?го Травня в смт. Ємільчине, Житомирської області, в напрямку вул. Добровольського, поблизу буд № 119, водій ОСОБА_9 перед зміною напрямку свого руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу, де передньою частиною свого автомобіля здійснив зіткнення із передньою частиною автомобіля ВАЗ?2101, номерний знак НОМЕР_1 , яким у зустрічному напрямку керував водій ОСОБА_12 та перевозив пасажира ОСОБА_13 .
Внаслідок дорожньо-транспортної події пасажирка автомобіля ВАЗ?2101, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_13 , яка перебувала на передньому пасажирському сидінні, отримала тілесні ушкодження у вигляді: садна на лівій боковій поверхні грудної клітини, розрив аорти в ділянці дуги, гемоторакс зліва (1300 мл) та справа (900 мл), повні поперечні прямі переломи 1-10 ребер зліва по середній паховій лінії та 3-7 ребер справа по середньо-ключичній лінії, розгинальний перелом хребта між 4?м і 5?м шийними хребцями з ушкодженням оболонок та речовини спинного мозку; садна на тильній поверхні правої кисті, передній поверхні лівого коліна, рана на передній поверхні лівого стегна, повні поперечні переломи лівої та правої стегнових кісток; садна на обличчі, синець в навколоочній ділянці зліва, які утворилися від дії тупого предмету, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент спричинення і є в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Внаслідок дорожньо-транспортної події водій автомобіля ВАЗ?2101, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді: садна на лобі, на підборідді та шиї, забійна рана на підборідді та в лобно-тім`яній ділянці з крововиливом в підлеглі м`які тканини, дифузійний крововилив під м`які мозкові оболонки; садна на передній поверхні шиї та грудної клітини в верхній третині, численні рани на передній поверхні шиї, крововилив в м`які тканини шиї, розрив аорти в ділянці нисхідного відділу, гемоторакс зліва (1000 мл), справа (800 мл), повні поперечні, непрямі переломи 2-10 ребер справа та 5-10 ребер зліва по середньо-ключичним лініям, розгинальний перелом хребта між 7?м шийним та 1?м грудним хребцями з ушкодженням оболонок та речовин спинного мозку, розрив правої долі печінки, гемоперітонеум 400 мл; садна на тильних поверхнях кистей, передній поверхні лівої гомілки в середній третині та лівої великогомілкової кістки в середній третині, які утворилися від дії тупого предмету (предметів) мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент припинення і є в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Порушення водієм ОСОБА_9 вимог пунктів 2.3б), 2.9а), 10.1 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 вказує, що при розгляді провадження судом була допущена неповнота судового розгляду, висновки суду, які викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам справи, судом першої інстанції було істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону.
Також, зазначає, що суд не дав оцінку показам обвинуваченого ОСОБА_9 щодо обставин та механізму пригоди, а саме те, що він виконував обгін велосипеда і це стало причиною виїзду на зустрічну смугу в той час як інший транспортний засіб був на досить великій відстані, що давало змогу закінчити маневр обгону ОСОБА_9 , а також оцінку висновкам судово-медичних експертиз № 203 та № 131.
Судом першої інстанції не взято до уваги покази експерта ОСОБА_14 від 08.06.2016 року, який був викликаний для проведення допиту за клопотанням захисту для роз`яснення висновку автотехнічної експертизи № 35/15-25 від 23.01.2015 року. На підставі допиту було зрозуміло що експерт ставить під сумнів висновок вказаної експертизи, оскільки йому не були надані повні вихідні дані для її проведення, в тому числі щодо об`єктивної швидкості транспортних засобів та вказав про непризначення транспортно-трасологічної експертизи.
Вказує, що водій ОСОБА_12 на момент дорожньо-транспортної пригоди знаходився у стані алкогольного сп`яніння однак це залишилось без оцінки судом.
Крім цього, вказує, що суд безпідставно відхилив клопотання про призначення транспортно-трасологічної експертизи для визначення швидкості.
В матеріалах кримінального провадження відсутній технічний носій інформації судового засідання від 03 квітня 2015 року, що є істотним порушенням вимог п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України.
Просить вирок суду щодо ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду щодо нього скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції та наводить доводи, що аналогічні доводам апеляційної скарги захисника.
В апеляційній скарзі представник потерпілих - адвокат ОСОБА_10 .
Вказує, що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілих та показав, що дійсно з його вини сталася ДТП, внаслідок якої загинули дві людини.
Однак, потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_7 вважають, що вибачення ОСОБА_9 перед ними у судовому засіданні є нещирим, з метою уникнути реального покарання за тяжкий злочин.
Також, вказує, що ОСОБА_9 не відшкодував шкоду потерпілим, що на його думку свідчить про відсутність щирого каяття, а тому вони вважають, що він має відбувати реальну міру покарання у виді позбавлення волі.
Просить вирок суду щодо ОСОБА_9 скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити йому реальну міру покарання 7 (сім) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
В судове засідання потерпілий ОСОБА_11 та представник потерпілих ОСОБА_10 не з`явились, хоча згідно з рекомендованими повідомленнями були завчасно повідомлені про час та місце розгляду справи та від них не надійшло клопотання про відкладення розгляду, а тому колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у їх відсутність.
Заслухавши доповідача, пояснення потерпілої ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу свого представника та заперечила щодо інших апеляцій, захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , які підтримали свої апеляційні скарги та заперечили щодо апеляційної скарги представника потерпілих, думку прокурора, який просив залишити вирок без змін, а скарги без задоволення, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні необережних дій, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілих обґрунтувавши це належним чином у вироку з посиланням на докази та надавши їм відповідну оцінку.
Так, обвинувачений ОСОБА_9 визнав, що керував власним автомобілем ГАЗ - 53 у стані алкогольного сп`яніння, при виїзді з території лікарні заднім бортом зачепив ворота розміщені при виїзді. Виїхавши на проїзну частину почав рухатися в напряму центру смт. Ємільчине зі швидкістю 30 - 40 км/год., при цьому в попутному напрямку рухався велосипедист, якого він вирішив обігнати. Виїхавши на зустрічну смугу руху, побачив зустрічний автомобіль, зупинився, після чого відбулось зіткнення з цим транспортним засобом.
Свідок ОСОБА_15 , механік Ємільчинської ЦРЛ, пояснив, що в кінці грудня 2014 року біля 17.00 год. головний лікар Ємільчинської ЦРЛ повідомив йому, що водія санітарного автомобіля ОСОБА_9 потрібно доставити на освідування до лікаря нарколога. Разом з ОСОБА_9 він пішов в кабінет нарколога, де відбулося освідування, після чого ОСОБА_9 вийшов з кабінету лікаря та пішов у невідомому йому напрямку. Згодом стало відомо, що ОСОБА_9 сів за кермо власного автомобіля ГАЗ 53, який знаходився на території Ємільчинської ЦРЛ та поїхав у напрямку центру смт. Ємільчине. Під час руху водій ОСОБА_9 вчинив дорожньо-транспортну пригоду, допустив зіткнення з легковим автомобілем.
Факт дорожно-транспортної події, що сталася 25.12.2014 року біля 17:20 год. на вул. 1?го Травня в смт. Ємільчине, Житомирської області, в напрямку вул. Добровольського, поблизу буд № 119, за участю транспортних засобів ГАЗ-53, під керуванням водія ОСОБА_9 та автомобіля ВАЗ?2101, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_12 підтвердили свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .
Свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_19 також повідомили, що рухались за вантажним автомобілем ГАЗ та бачили як він виїхав на зустрічну смугу руху в результаті чого відбулось зіткнення з зустрічним автомобілем.
З протоколу огляду місця дорожньо - транспортної події від 25.12.2014 року, схеми до протоколу огляду місця дорожньо - транспортної події від 25.12.2014 року та ілюстрованими таблицями до них вбачається, що зіткнення відбулося за участю транспортних засобів ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 та ГАЗ 52, д.н.з. НОМЕР_2 на смузі руху автомобіля ВАЗ 2101 ближче до ґрунтової обочини, слідів гальмування не виявлено (т.1 а.с. 160-163, 172-184).
Відповідно до висновків судово-медичних експертиз №203, №204 смерть ОСОБА_12 , ОСОБА_13 настала від численних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, які утворився в умовах дорожньо транспортної пригоди при ударах тіла об деталі салону автомобіля. (т. 1, а.с. 165-166, 277-279)
Згідно висновку експерта за результатами проведення судово - автотехнічної експертизи № 35/15-25 від 23.01.2015 року причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди, в даних умовах дорожнього руху, слід вважати технічно необґрунтовані дії водія автомобіля ГАЗ -52, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_9 , які суперечили вимогам пунктів 2. 3б),10.1, 14.5, 15.1 ПДР України.
У своїх висновках експерт вказав, що водій ОСОБА_9 мав у своєму розпорядженні достатню величину відстані необхідну для безпечного маневру обгону попутного велосипеда при заданих в постанові параметрах руку ТЗ, навіть при максимальній швидкості (зазначеній ОСОБА_9 ) руху автомобіля ВАЗ (120 км/год)
Також експерт визнав малоймовірним оцінку водієм автомобіля ВАЗ дорожньої ситуації як небезпечну, на відстані 384,4 м. (т. 1 а.с. 238-241)
Згідно висновку експерта № 3/10 від 26.01.2015 року на момент ДТП, в процесі дослідження технічного стану автомобіля ГАЗ-52, гальмівної системи, рульового керування, ходової частини не встановлено будь-яких характерних ознак технічних несправностей деталей, вузлів та агрегатів, які б знаходилися в причинному зв`язку з виникненням ДТП. (Т. 1, а.с. 186-201)
Будь-яких сумнівів щодо належності та допустимості доказів, які суд поклав в обґрунтування вироку колегія суддів не вбачає.
Зазначені докази в своїй сукупності на думку колегії суддів повністю підтверджують правильність висновків суду першої інстанції, про те, що саме невідповідність дій водія ОСОБА_9 вимогам пунктів 2.3б), 2.9а), 10.1 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Ці докази, а зокрема висновок судово-автотехнічної експертизи, дані протоколу огляду місця ДТП, показання очевидців ОСОБА_16 , ОСОБА_19 повністю спростовують версію сторони захисту про те, що водій ОСОБА_12 , мав реальну можливість вжити заходів для уникнення зіткнення.
При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи сторони захисту про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а зокрема те, що суд не взяв до уваги усі докази, які могли вплинути на його висновки.
Так, експерт авто технік ОСОБА_14 , в судовому засіданні підтвердив свої висновки, що причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди, в даних умовах дорожнього руху, слід вважати технічно необґрунтовані дії водія автомобіля ГАЗ -52, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_9 , а не водія ОСОБА_12 . Вихідні дані, які були йому надані вважав достатніми та жодним чином свої висновки під сумнів не ставив, як про це безпідставно вказують в апеляційних скаргах обвинувачений та захисник.
Не містять даних, які спростовують висновки суду першої інстанції і висновки СМЕ № 203 та №131 щодо отриманих ОСОБА_12 тілесних ушкоджень при ДТП, що стали причиною його смерті, а також виявлення у його крові етилового алкоголю 1,10 проміле (легка ступінь алкогольного сп`яніння), оскільки ці докази досліджувались судом, зазначені обставини ніким не заперечуються, а з врахуванням відсутності причинного зв`язку між його станом сп`яніння та наслідками, колегія вважає, що помилкове не зазначення цих доказів у вироку жодним чином не впливає та могла вплинути на правильність висновків суду.
Доводи про те, що суд неповно з`ясував усі обставини справи, оскільки відхилив клопотання сторони захисту про призначення транспортно-трасологічної експертизи, є безпідставними, оскільки зазначені клопотання суд розглянув і прийняв по них відповідні обґрунтовані рішення, які у апеляційнійних скаргах не спростовані.
За змістом закону, проведення повторних експертиз та здійснення інших процесуальних дій є правом, а не обов`язком суду. Тому відмова в задоволенні клопотання сторони захисту з цього приводу свідчить не про істотне порушення кримінального процесуального закону та неповноту дослідження обставин кримінального провадження, а про відсутність аргументованих доводів щодо необхідності вчинення цих дій, оскільки обставини, поставлені захистом під сумнів, були перевірені шляхом дослідження інших доказів, яким надано належну оцінку.
З огляду це, суд першої інстанції вірно зазначив про відсутність необхідності у проведенні транспортно-трасологічної експертизи та обґрунтовано відмовив стороні захисту у задоволенні клопотання з цього приводу, обгрунтована ухвала суду першої інстанції від 09.06.2016 року про відмову в призначенні транспортно-трасологічної експертизи міститься у справі. (т. 2 а.с.62).
Не знайшли свого підтвердження в суді і доводи апеляцій сторони захисту про істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, в тому числі відсутності технічного носія інформації судового засідання від 03 квітня 2015 року, оскільки вказане судове засідання повністю зафіксовано у журналі судового засідання та на оптичному диску долученому до провадження.
Покарання ОСОБА_9 призначено з дотриманням положень ст. 65 КК України.
Як вважає колегія суддів, суд обґрунтовано врахувавши думку потерпілого ОСОБА_20 , який попросив не позбавляти волі обвинуваченого, думку потерпілої ОСОБА_7 , яка не наполягала на суворому покаранні та відносно міри покарання поклалася на розсуд суду, обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування збитків, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, є інвалідом III групи, потерпілим від аварії на ЧАЕС IV категорії, наявність утриманців, вагітність дружини застосував положення ст. 69 КК України.
За цих обставин, а також враховуючи, що доводи представника потерпілих - адвоката ОСОБА_10 про те, що призначене судом покарання ОСОБА_9 є м`яким та йому необхідно призначити більш суворе покарання очевидно виходять за межі вимог, які заявляли потерпілі в суді першої інстанції, що суперечить п.7 ч.1 ст. 393 КПК України, а тому задоволені бути не можуть.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 , представника потерпілих - адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Ємільчинського районного суду Житомирської області від 08 грудня 2016 року щодо ОСОБА_9 - без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді: