Справа № 161/3287/15-к Провадження №11-сс/773/82/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2015 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
слідчого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 , який брав участь у розгляді клопотання слідчого судом першої інстанції на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 березня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно Державного підприємства Заводу «Електроважмаш»,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_8 27 лютого 2015 року звернувся до суду з клопотанням, погодженим старшим прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами податкової міліції прокуратури Волинської Кухтей- ОСОБА_9 , про накладення арешту на вантажний автомобіль марки «DAF», державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки «SCHMITZ», стрічку мідну Сu-ЕТР. 1,35 (mm) Ч 25,00 М`яка (soft). EN 13599. Aurudis в кількості 16 130 кг та стрічку мідну Сu-ЕТР. 1,08 (mm) Ч 25,00 М`яка (soft). EN 13599. Aurudis в кількості 3 524 кг.

В клопотанні зазначено, що в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 від 03.02.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, встановлено, що службові особи ДП Завод «Електроважмаш» (, Харківська область, м. Харків, проспект Московський, 299) протягом 2014-2015 років, при здійсненні імпорту мідної стрічки ухилилися від сплати податків в сумі 610 тисяч грн.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.03.2015 року у задоволенні подання слідчого відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтовує тим, що у матеріалах клопотання відсутні відомості про те, що будь-яким особам ДП Завод «Електроважмаш» у встановленому законом порядку повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

В апеляції прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 05 березня 2015 року з постановленням нової, якою накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час огляду 27.02.2015 року: вантажний автомобіль марки «DAF», державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки «SCHMITZ», стрічку мідну Сu-ЕТР. 1,35 (mm) Ч 25,00 М`яка (soft). EN 13599. Aurudis в кількості 16 130 кг та стрічку мідну Сu-ЕТР. 1,08 (mm) Ч 25,00 М`яка (soft). EN 13599. Aurudis в кількості 3 524 кг.

Посилається на те, що слідчим суддею при розгляді подання слідчого допущено неповноту судового розгляду, істотні порушення вимог КПК, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Суддею залишено поза увагою, той факт, що вказаний товар, покупцем та отримувачем якого э ДП Завод «Електроважмаш», невірно декларувався при митному оформлені, що призвело до ненадходження до бюджету держави коштів в сумі 610 тисяч грн.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляцію, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті або безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних чи юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Як вбачається з матеріалів провадження, 26.02.2015 року до ЄРДР було внесено відомості про вчинення службовими особами ДП Завод «Електроважмаш» кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, однак, в рамках даного кримінального провадження не має відомостей про оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення жодній особі ДП Завод «Електроважмаш».

А оскільки у відповідності до положень ст. 170 КПК України обов`язковою умовою арешту майна є певний процесуальний статус особи, яка повинна бути підозрюваною або ж обвинуваченою, слідчий суддя, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для накладення арешту на вищевказане майно та відмовив у задоволенні клопотання.

Крім того, у відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, слідчий суддя під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Зміст даної норми дає визначення критеріїв, яким повинно відповідати таке майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстав вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Зазначений перелік критеріїв є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Будь-яких даних про те, що майно, зазначене у клопотанні слідчого, має ознаки, визначені у ч. 2 ст. 167 КПК України, слідчий у клопотанні не навів, а тому його не можна розглядати як предмет арешту.

Таким чином, рішення суду про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно є правильним і його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 170, 173, 404-405, 407, 409, 422 КПК України, апеляційний суду Волинської області,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 березня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно Державного підприємства Заводу «Електроважмаш» - без змін.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді