Вирок

Іменем України

Справа № 1-102/11

Провадження № 1/712/7/17

10 квітня 2017 року Соснівський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Черкаси кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, гр.України, з середньою освітою, одруженого, військовозобов`язаного, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.5 ст.191, ч.1,3 ст.358, ч.1 ст.366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Органами досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні замаху на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем в особливо великих розмірах, службовому підробленні, тобто внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, що спричинило тяжкі наслідки, та у підробленні документів, які видаються чи посвідчуються підприємством, громадянином-підприємцем, який має право видавати та посвідчувати такі документи і який надає права або звільняє від обов*язків і використанні завідомо підроблених документів, вчиненого повторно.

Так, він, з метою незаконного відшкодування податку на додану вартість з державного бюджету, документально оформив безтоварну операцію по придбанню у ТОВ «Сіон» (м. Дніпропетровськ) гірничошахтного обладнання на суму 80 724 944 грн., склавши при цьому завідомо підробний договір купівлі продажу гірничошахтного обладнання у ТОВ «Сіон» №00117 від 16.02.2008 року з додатком №1 до нього, та спільно з невстановленою під час досудового слідства особою підробив та подав до ДПІ у м. Черкаси під час проведення документальної перевірки копію платіжного доручення №1 від 31.03.2006 року на суму 80 724 944 грн. в т.ч. ПДВ 13 454 157грн.41 коп., яку підписав та завірив печаткою ПП «Віком плюс» в підтвердження про нібито здійснену оплату за обладнання та сплату ПДВ, копію податкової накладної №14/03-01 від 14.03.2006 року, які були прийняті ревізором.

19.04.2006 року за №43907 ОСОБА_6 подав до ДПІ у м. Черкаси податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2006 року, яку підписав за директора та поставив відбиток печатки ПП «Віком плюс», відобразивши у ній завідомо неправдиві відомості, а саме в рядку «18-2» розділу «111» «Розрахунки з бюджетом за звітній період» від`ємне значення з податку на додану вартість в сумі 13 454 157 грн. 41 коп., начебто сплаченого ТОВ «Сіон», що давало ОСОБА_6 незаконні підстави для заявлення в квітневій декларації 2006 року на відшкодування з державного бюджету суму ПДВ в розмірі 13 454 157 грн. 41 коп.

Він же, з метою умисного завищення від`ємного значення з податку на додану вартість за квітень 2006 року, в податкову декларацію з податку на додану вартість, яку надав до ДПІ у м. Черкаси 04.05.2006 року за №52191, підписавши її за директора підприємства та завіривши печаткою ПП «Віком плюс», вніс завідомо неправдиві відомості, відобразивши в розділі 111 «Розрахунки з бюджетом за звітній період» в рядку 25 та 25.1 «сума що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку» в розмірі 13 454 157 грн. 41 коп. яка нібито була сплачена ТОВ «Сіон», чим безпідставно завищив від`ємне значення з податку на додану вартість на вказану суму за квітень 2006 року.

Він же, з метою умисного завищення від`ємного значення з податку на додану вартість за квітень 2006 року, в розрахунок суми бюджетного відшкодування (додаток №3 до податкової декларації з податку на додану вартість), який надав до ДПІ у м. Черкаси 04.05.2006 року за №52192, підписавши її за директора підприємства та завіривши печаткою ПП «Віком плюс», вніс завідомо неправдиві відомості, відобразивши в розділі 111 «Показники» в рядку 4 «сума що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку» в розмірі 13 454 157 грн. 41 коп., чим безпідставно завищив від`ємне значення з податку на додану вартість на вказану суму за квітень 2006 року.

Під час досудового слідства та перевірки даної господарської операції, ОСОБА_6 за неминучістю спростування слідчим органом факту сплати ТОВ «Сіон» коштів за гірничошахтне обладнання, та з метою приховування злочину надав до Соснівського районного суду м. Черкаси документи, які вже підтверджують розрахунок з ТОВ «Сіон» за гірничошахтне обладнання не коштами, а простими векселями на загальну суму 80 725грн., тим самим підтвердив що ПДВ в розмірі 13 454 157 грн. 41 коп. сплачено до державного бюджету з даної операції не було і він не має жодних підстав для заявлення на відшкодування зазначеної суми з державного бюджету.

ОСОБА_6 , з метою замаху на незаконне відшкодування з державного бюджету податку на додану вартість в сумі 13 454 157 грн. 41 коп., що становить 7 688 089 разів мінімальної заробітної плати і є в особливо великих розмірах, виконав усі необхідні дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але свій злочинний намір до кінця не довів з причин що не залежали від його волі.

Крім цього, він, у відповідності до наказу №1 від 18.01.2006 року, являючись директором приватного підприємства «Віком плюс», зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , будучи службовою особою суб`єкта підприємницької діяльності, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов`язками по керівництву підприємством, відповідальним за правильність нарахування та своєчасність сплати податків та обов`язкових платежів до державного бюджету, з метою безпідставного заявлення до відшкодування з державного бюджету в наступному податковому періоді ПДВ в сумі 13 454 157 грн., подав до ДПІ у м. Черкаси 19.04.2006 року за №43907 податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2006 року, яку підписав за директора та поставив відбиток печатки ПП «Віком плюс», відобразивши у ній завідомо неправдиві відомості а саме в рядку «18-2» розділу «111» «Розрахунки з бюджетом за звітній період» від`ємне значення з податку на додану вартість в сумі 13 454 157 грн., що служило ОСОБА_6 підставою для заявлення в квітневій декларації 2006 року на відшкодування з державного бюджету суму ПДВ в розмірі 13 454 157 грн.

Він же, з метою умисного завищення від`ємного значення з податку на додану вартість за квітень 2006 року, в податкову декларацію з податку на додану вартість, яку надав до ДПІ у м. Черкаси 04.05.2006 року за № 52191, підписавши її за директора підприємства та завіривши печаткою ПП «Віком плюс», вніс завідомо неправдиві відомості, відобразивши в розділі 111 «Розрахунки з бюджетом за звітній період» в рядку 25 та 25.1 «сума що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку» в розмірі 13 454 157 грн., чим безпідставно завищив від`ємне значення з податку на додану вартість на вказану суму за квітень 2006 року.

Він же, з метою умисного завищення від`ємного значення з податку на додану вартість за квітень 2006 року, в розрахунок суми бюджетного відшкодування (додаток №3 до податкової декларації з податку на додану вартість), який надав до ДПІ у м. Черкаси 04.05.2006 року за №52192, підписавши її за директора підприємства та завіривши печаткою ПП «Віком плюс», вніс завідомо неправдиві відомості, відобразивши в розділі 111 «Показники» в рядку 4 «сума що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку» в розмірі 13 454 157 грн. 41 коп., чим безпідставно завищив від`ємне значення з податку на додану вартість на вказану суму за квітень 2006 року.

Він же, з метою незаконного відшкодування податку на додану вартість з державного бюджету, документально оформив безтоварну операцію по придбанню у ТОВ «Сіон» (м. Дніпропетровськ) гірничошахтного обладнання на суму 80 724 944грн., склавши при цьому завідомо підробний договір купівлі продажу у ТОВ «Сіон» обладнання №00117 від 16.02.2006 року з додатком №1 до нього, та спільно з невстановленою під час досудового слідства особою підробив з метою подальшого використання платіжне доручення №1 від 31.03.2006 року на суму 80 724 944 грн. в т.ч. ПДВ 13 454 157грн.41 коп. в підтвердження про нібито здійснену оплату за обладнання та сплату ПДВ, яку завірив своїм підписом та печаткою ПП «Віком плюс».

Він же, з метою незаконного відшкодування податку на додану вартість з державного бюджету, документально оформив безтоварну операцію по придбанню у ТОВ «Сіон» (м. Дніпропетровськ) гірничошахтного обладнання на суму 80 724 944грн., та подав до ДПІ у м. Черкаси під час проведення документальної перевірки, завідомо підробний договір купівлі продажу у ТОВ «Сіон» обладнання №00117 від 16.02.2006 року з додатком №1 до нього, копію підробного платіжного доручення №1 від 31.03.2006 року на суму 80 724 944 грн. в т.ч. ПДВ 13 454 157грн.41 коп. в підтвердження про нібито здійснену оплату за обладнання та сплату ПДВ, та копію податкової накладної №14/03-01 від 14.03.2006 року, які були прийняті ревізором під час проведення перевірки.

Він же, з метою незаконного відшкодування податку на додану вартість з державного бюджету, документально оформив безтоварну операцію по придбанню у ТОВ «Сіон» (м. Дніпропетровськ) гірничошахтного обладнання на суму 80 724 944грн., та подав до ДПІ у м. Черкаси під час проведення перевірки, копії технічного паспорта КСП 42.03,02.220 на «гідромотор радіально - поршневий багатократної дії»; копію паспорту 4 ПП-2М на «гідромотор радіально - поршневий багатократної дії 4 ПП -2М, 85,05.00»; копію посвідчення про якість № УК-62/04, виданого в червні місяці 2004 р.; копію посвідчення про якість № УК-58/04 виданого в березні місяці 2004 р.; копію посвідчення про якість № УК-51/03 виданого в квітні місяці 2003 р.; копію посвідчення про якість №УК-59/03 виданого в травні місяці 2003 р.; копію посвідчення про якість № УК-02-11/03 виданого в лютому місяці 2003 .; копію посвідчення про якість № УК-11-74/03 виданого в листопаді місяці 2003 р.; копію посвідчення про якість №УК-02-19/04 виданого в лютому місяці 2004 р.; копію посвідчення про якість №УК-11-76/03 виданого в листопаді місяці 2003 р.; копію посвідчення про якість №УК-02-17/04 виданого в лютому місяці 2004 р.; копію посвідчення про якість № УК-11-77/03 виданого в листопаді місяці 2003 р.; копію посвідчення про якість №УК-11-87/03виданого в листопаді місяці 2003 р.; копію посвідчення про якість № УК-11-81/03 виданого в листопаді місяці 2003р., які ОСОБА_6 в підтвердження про існування ніби то у нього гірничошахтного обладнання виготовленого на Ясинуватському машинобудівному заводі і які виявились підробними.

Будучи допитаний на досудовому слідстві і в судовому засіданні, підсудний ОСОБА_6 вину не визнав, суду пояснив, що дійсно наказом від 18.01.2006 року №1 був призначений директором приватного підприємства «Віком плюс», податкові декларації за березень і квітень 2006 року з податку на додану вартість не підробляв, службовим становищем не зловживав, замаху на заволодіння чужим майном не вчиняв. Правочин купівлі-продажу у ТОВ «Сіон» (м. Дніпропетровськ) гірничо-шахтного обладнання на суму 80 724 944,0 грн. безтоварним не був. Сам правочин купівлі-продажу гірничо-шахтного обладнання у ТОВ «Сіон» від 16.02.2006 року №00117 з додатком №1 до нього не є підробним, його сторони законно прийшли до згоди щодо всіх його умов і повністю його виконали.

Він особисто їздив до м. Ясиновате Донецької області, де ним було оглянуто візуально шахтне обладнання , яке йому було надано, хоча він і не є фахівцем в цій галузі. Обладнання повинно було використовуватися фірмою «Східний Полюс», відповідно до договору про сумісну діяльність (вказаний договор також був вилучений працівниками податкової міліції). Обладнання зберігалось в м. Ясинувата. В перемовах про придбання обладнання брали участь представник «Сіон», представник фірми «Східний Полюс».

ПП «Віком плюс» розрахувалось з продавцем обладнання простими векселями, які належали фірмі ТОВ «Східний Полюс», на що мало право і така форма розрахунку передбачає не сплату відповідного податку, а виникнення зобов`язень щодо проведення відповідних розрахунків у майбутньому. В подальшому обладнання було забрано ТОВ «Східний Полюс» за борги, т.я. ПП «Віком плюс» не розрахувався, про долю обладнання йому нічого не відомо, у нього були вилучені всі статутні документи, печатки, у зв`язку з чим підприємницька діяльність ПП «Віком плюс» стала не можливою.
Підписане ним і завірене печаткою ПП «Віком плюс» платіжне доручення від 31.03.2006 року №1 на суму 80 724 944,0 грн., в т.ч. ПДВ 13 454 157,41 гривень, було подано в банк для здійснення розрахунків за придбаний товар, з огляду на поворотну фінансову допомогу, яку на користь ПП «Віком плюс» зобов`язалося надати ТОВ «Східний Полюс». Проте ТОВ «Східний Полюс» поворотну фінансову допомогу у виді грошових коштів не надало, надавши таку допомогу простими векселями на суму договору купівлі-продажу гірничошахтного обладнання від 16.02.2006 року №00117 з додатком №1 до нього. Ці прості векселі були у встановленому законом порядку випущені Національним банком України, придбані ТОВ «Східний Полюс» та передані ПП „Віком плюс, про що в справі маються належні докази. Копію платіжного доручення від 31.03.2006 року №1 на суму 80 724 944,0 гривень, в т.ч. ПДВ 13 454 157,41 гривень, не виготовляв, не підписував, не завіряв печаткою ПП «Віком плюс», а також копію податкової накладної від 14.03.2006 року №14/03-01 ні сам, ні з будь-якою іншою особою не підробляв, до ДПІ у м.Черкаси під час проведення документальної перевірки та в інший час не подавав. Отримавши оригінал податкової накладної від 14.03.2006 року від продавця ТОВ «Сіон», ОСОБА_6 як директор ПП «Віком плюс», згідно закону України «Про ПДВ» врахував зазначену податкову накладну при складанні декларації з ПДВ за березень 2006 року, вказавши в цій декларації в рядку «18-2» розділу «111» «Розрахунки з бюджетом за звітній період» від`ємне значення з податку на додану вартість в сумі 13 454 157,41 грн. Податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2006 року в ДПІ у м.Черкаси, підписавши її за директора підприємства та завіривши печаткою ПП «Віком плюс», особисто не надавав, завідомо неправдиві відомості, відображені в розділі 111 «Розрахунки з бюджетом за звітній період» в рядках 25 та 25.1 «сума що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку» в розмірі 13 454 157,41 гривень до зазначеної декларації не вносив. Оскільки в матеріалах кримінальної справи мається три ксерокопії зазначеної декларації, що відрізняються одна від одної за формою написання, змістом, підписами та печатками, наполягає на пред`явленні оригіналу податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2006 року, яка зареєстрована в ДПІ у м.Черкаси 04.05.2006 року за №52191, а не її ксерокопії. За результатами проведеної перевірки ДПІ в м.Черкаси ПП «Віком плюс» відмовлено у відшкодуванні ПДВ виключно з підстав того, що це підприємство зареєстровано як платник ПДВ менше 12 послідовних календарних місяців, інші підстави, з якими Закон пов`язує відмову в такому відшкодуванні ДПІ в м.Черкаси, не досліджувалися. Інших, спрямованих на відшкодування ПДВ з державного бюджету на користь ПП «Віком плюс» дій, його керівник ОСОБА_6 не вчиняв. З огляду на вказані вище підстави відмови у відшкодуванні ПДВ підсудний вважає, що не вчиняв дій (бездіяльності) з метою незаконного відшкодування з державного бюджету податку на додану вартість в сумі 13 454 157,41 грн., та не вчиняв будь-яких інших дій для отримання очолюваним ним підприємством вказаної суми ПДВ з державного бюджету. ОСОБА_6 вказує про відсутність в справі доказів про безтоварність господарської операції з придбання ПП «Віком Плюс» гірничошахтного обладнання, підробності правочину купівлі-продажу та технічних паспортів на це обладнання. Стверджує, що зазначені в ухвалі Апеляційного суду Черкаської області від 29.06.2010 року вказівки щодо приєднання до справи оригіналів договору купівлі-продажу від 16.02.2006 року №0017 з додатком №1 до нього, податкової накладної від 14.03.2006 року, технічних паспортів і свідоцтв про якість гірничошахтного обладнання органом досудового слідства не виконані.

Вказує, що платіжне доручення від 31.03.2006 року №1 на суму 80 724 944,0 гривень, в т.ч. ПДВ 13 454 157,41 гривень, було вилучено 27.10.2006 року працівниками УБОЗ УМВС (т.12 а.с.13, т.2 а.с.13, т.13 а.с.4), і в справі відсутні докази про повернення службовими особами правоохоронних органів саме цього платіжного доручення будь-якій особі. Стверджує, що це платіжне доручення від 31.03.2006 року №1 на суму 80 724 944,0 гривень, в т.ч. ПДВ 13 454 157,41 гривень, не могло бути вилучено працівниками ДПА в Черкаській області під час обшуку в квартирі ОСОБА_7 , а сам обшук проведений з порушенням КПК України, що підтверджується скаргою ОСОБА_7 , показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Зазначає про відсутність в справі доказів про виготовлення декількох примірників платіжних доручень від 31.03.2006 року №1 на суму 80 724 944,0 гривень, в т.ч. ПДВ 13 454 157,41 гривень.

Вважає, що зазначена в ухвалі апеляційного суду Черкаської області від 29.06.2010 року вказівка щодо встановлення способу та офіційного документа, згідно з яким до справи приєднані ксерокопії наступних документів: договір купівлі продажу у ТОВ «Сіон» обладнання №00117 від 16.02.2006 року з додатком №1 до нього, платіжне доручення від 31.03.2006 року №1, податкової накладної від 14.03.2006 року, технічних паспортів і свідоцтв про якість гірничошахтного обладнання, органом досудового слідства не виконані.

Стверджує, що він не несе відповідальності за походження такого обладнання і виготовлення компетентною особою технічних паспортів, копії яких були засвідчені «мокрою» печаткою та підписом відповідної службової особи - продавця цього обладнання. Довідка заводу виробника вказує на те, що цим заводом зазначене обладнання виготовлялося, компетентним органом порушена кримінальна справа №14-204 за фактом використання невстановленими особами торгової марки Ясинуватського машинобудівного заводу, і він при вчиненні правочину не зобов`язаний Законом перевіряти дійсність виданих компетентною особою документів. Правочин купівлі-продажу не визнаний недійсним у встановленому Законом судовому порядку, а так само не визнані недійсними будь-які відомості в податковій накладній продавця цього обладнання ТОВ «Сіон», чи податкових деклараціях ПП «Віком Плюс». Не виконана вказівка Апеляційного суду про приєднання до справи доказів про безтоварність цієї господарської операції.

Окрім того, продавець цього обладнання відобразив в податковій звітності зазначену операцію по реалізації обладнання та сплатив при цьому на користь держави усі необхідні передбачені законодавством податки і обов`язкові платежі. Розрахунки у вексельній формі не заборонені законодавством України, при такій формі розрахунків особа, що придбаває товари, роботи, послуги не позбавлена права на відшкодування ПДВ, та зобов`язана відображати відомості у податковій звітності. ОСОБА_6 вказує, що в не мав умислу на безпідставне відшкодування на користь очолюваного ним ПП «Віком Плюс» з державного бюджету ПДВ в сумі 13 454 157 грн. Вказує, що одержав у встановленому порядку податкову накладну ТОВ «Сіон», відповідно до п.7.5. ст.7 Закону про ПДВ правомірно включив суму ПДВ до податкового кредиту; вказана податкова накладна містить всі необхідні реквізити, передбачені підпунктом 7.2.1. п.7.2. ст.7 Закону про ПДВ; вона виписана зареєстрованим платником ПДВ та не має жодного порушення порядку її заповнення. Крім того, ч.2 підпункту 7.4.5. п.7.4. ст.7 Закону про ПДВ встановлено, що відповідальність платника податку настає тільки у випадку включення в податковий кредит сум ПДВ, не підтверджених податковими накладними. Вважає безпідставним обвинувачення в відображенні завідомо неправдивих відомостей в рядку «18-2» розділу 111 «Розрахунки з бюджетом за звітній період» в податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2006 року від 19.04.2006 року №43907 від`ємного значення з податку на додану вартість в сумі 13 454 157 грн., в розділі 111 «Розрахунки з бюджетом за звітній період» в рядку 25 та 25.1 «сума що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку» в податковій декларації з податку на додану вартість від 04.05.2006 року №52191 від`ємного значення з ПДВ на вказану суму за квітень 2006 року оскільки єдиною причиною такого звинувачення є несплата ТОВ «Сіон» вказаної суми ПДВ до державного бюджету. Стверджує, що в чинному законодавстві України відсутня норма права, яка б зобов`язувала одну сторону правочину перед віднесенням до податкового кредиту певної грошової суми перевіряти добросовісність у виконанні закону України «Про ПДВ» іншої сторони правочину. Щодо підробки з метою подальшого використання довідки від 25.02.2008 року №25/2 «на одержання кредиту», зазначення в ній нібито неправдивих відомостей про свої доходи на посаді директора ПП «Віком плюс» за останні 6 місяців, надання її в підтвердження своєї платоспроможності до ЗАТ «ОТПбанк» для отримання кредиту в розмірі 49 122,37 доларів США на придбання автомобіля марки „МІТСУБІСІ ПАДЖЕРО підсудний пояснив, що постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 06 листопада 2008 року в справі №4-1244/08, яка ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 09 грудня 2008 року в справі №10-409/08 залишена без зміни, відмовлено в порушенні кримінальної справи за фактом підроблення та використання довідки від 25.02.2008 року №25/2 за ознаками злочину, передбаченого ч.1,3 ст.358 КК України. Вважає, що норми Законодавства України не передбачають повторного притягнення особи до кримінальної відповідальності за умови прийнятого рішення по тому ж самому факту відповідним компетентним органом, яке є чинним та жодним органом не скасоване. З такою правовою позицією погодився і Апеляційний суд вказавши про це в ухвалі від 29.06.2010 року. Визначене законодавством України право особи вчиняти правочини з іншою особою залежить від дієздатності цих осіб, а здатність особи мати таке право не пов`язана з наявністю або відсутністю довідки в підтвердження платоспроможності.

Допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в цілому, суд приходить до наступного.

Висновок органів досудового слідства про підписання, складання ОСОБА_6 завідомо неправдивого договору купівлі-продажу від 16.02.2006 року відображення по бухгалтерському обліку вказаної господарської операції, внесення неправдивих відомостей до податкової декларації з ПДВ ґрунтується на тому, що фактично товар за договором не поставлявся, оплата за нього не проводилась, що підтверджується такими доказами:

- показами свідка ОСОБА_10 , які були оголошені та досліджені в судовому засіданні, відповідно до яких ОСОБА_10 працював на Ясинуватському машинобудівному заводі. На пред`явлені йому документи, а саме копії технічних паспортів та сертифікати якості на гірничошахтне обладнання повідомив, що підпис за начальника виробництва не його, печатка заводу також не відповідає дійсності, так як на ній немає коду. (т.5 а.с.112-113)

- довідкою з Ясинуватського машинобудівного заводу №818 від 23.0.2008 року, які були оглянуті та досліджені в судовому засіданні, про те що, гідромотори та комплектуючі, які зазначені в запиті заводом не виготовлялись. Паспорт на гідромотор КСП 42.03.02220 заводом не видавався. Печатка та штамп ОТК які проставлені в даному паспорті не відповідають печатці та штампу ВАТ «Ясинуватський машинобудівний завод». (т.5 а.с.89)

- висновком судово-технічної експертизи документів №55/ТЕД від 04.06.2008 року, згідно якої відбитки печатки Ясинуватського машинобудівного заводу в наданих обладнання виконані не печаткою оригіналом. (т.5 а.с.124-126)

- висновком судово-технічної експертизи документів №70/1 згідно якої відбиток штампу з реквізитами «Філії «Діамант банк» у копії платіжного доручення №1 від 31.03.2006 року ймовірно виконаний не штампом вказаного банку. (т.5 а.с.213-214)

- висновком судово-технічної експертизи документів №51/ТЕД, згідно якого відбитки печатки з реквізитами ПП «Віком плюс» в копії податкової декларації з ПДВ за квітень 2006 року, в копії платіжного доручення №1 від 31.03.2006 року, копії паспорту КСП 42.03,02.220 на «гідромотор радіально - поршневий багатократної дії»; копії паспорту 4 ПП-2М на «гідромотор радіально - поршневий багатократної дії 4 ПП -2М, 85,05.00»; копія посвідчення про якість № УК-62/04, виданого в червні місяці 2004 р.; копії посвідчення про якість № У К58/04 виданого в березні місяці 2004 р.; копії посвідчення про якість № УК-51/03 виданого в квітні місяці 2003 р.; копії посвідчення про якість №УК-59/03 виданого в травні місяці 2003 р., копії посвідчення про якість № УК-02-11/03 виданого в лютому місяці 2003 р.; копії посвідчення про якість № УК-11-74/03 виданого в листопаді місяці 2003 р.; копії посвідчення про якість №УК-02-19/04 виданого в лютому місяці 2004 р.; копії посвідчення про якість №УК-11-76/03 виданого в листопаді місяці 2003 р.; копії посвідчення про якість №УК-02-17/04 виданого в лютому місяці 2004 р.; копії посвідчення про якість № УК-11-77/03 виданого в листопаді місяці 2003 р.; копії посвідчення про якість №УК-11-87/03 виданого в листопаді місяці 2003 р.; копії посвідчення про якість № УК-11-81/03 виданого в листопаді місяці 2003 р., на копії специфікації додатку №1 до договору №00117 від 16.02.2006 року виконані однією ж і тією ж печаткою-оригіналом. (т.5а.с.98-101)
Суд з таким висновком погодитись не може з наступних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Сіон зареєстроване в установленому законом порядку, фактично здійснювало господарську діяльність і щодо нього триває ліквідаційна процедура ( т.5 п.с.66). Укладення угод з таким товариством та видача ним податкової накладної не тягне за собою неправдивість даних документів, оскільки, видавши субєкту підприємницької діяльності свідоцтво про державну реєстрацію, довідку про взяття на податковий облік і свідоцтво платника податку на додану вартість, держава через свої органи легалізувала діяльність підприємства. ОСОБА_6 не може нести відповідальність за недостовірність відомостей про субєктів господарської діяльності, включених до Єдиного державного реєстру, та їх діяльність. Доказів щодо його обізнаності з діяльністю даного товариства не представлено досудовим слідством і не здобуто в ході судового слідства. Кримінальні справи про фіктивне підприємництво ТОВ «Сіон, ПП «Віком-плюс» не порушувались.

Надана обвинуваченням довідка про те, що ТОВ «Сіон» за фактичною та юридичною адресою не знаходиться, угод оренди приміщенння не укладало (т.1 а.с.53) не спростовує інформацію, зазначену в договорі і не свідчить про його недійсність.

Установчі документи ТОВ «Сіон», рішення про його створення, недійсними в судовому порядку не визнавалися, рішення про припинення цієї юридичної особи у зв*язку з незнаходженням підприємства за юридичною адресою прийнято після укладення договору з ПП «Віком плюс». Перебуваючи в 2006 році на податковому обліку як платник ПДВ, ТОВ «Сіон» мало право нараховувати покупцям, в тому числі ПП «Віком-плюс» податок на додану вартість, складати та видавати їм податкові накладні.

Доказів обізнаності ОСОБА_6 з діяльністю ТОВ «Сіон» в ході досудового слідства і в суді не добуто. Укладаючи угоди, ОСОБА_6 не міг знати про справжність та достовірність документації на реалізоване ТОВ «Сіон» гірничошахтне обладнання і в його обов*язки не входило перевіряти ці обставини при наявності у вказаного суб*єкта господарювання свідоцтва платника ПДВ.

Доводи про безтоварність операцій безпідставні, оскільки відповідно до акту приймання- передачі векселів від 28 квітня 2006 року, вказаними векселями проводився розрахунок між ПП «Віком-плюс» та ТОВ «Сіон» за гірничошахтне обладнання, що пояснює відсутність банківських відомостей про перерахування грошових коштів.

Відповідно до протоколу виїмки від 06 грудня 2006 року (т.12, а.с.13), документів, що свідчать про придбання у 2006 році продукції у ТОВ «Сіон» (м.Дніпропетровськ) та документів, що свідчать про подальше спрямування даної продукції, а також документів, що свідчать про проведення розрахунків за дані операції не вилучено в зв*язку з тим, що вони вилучені працівниками УБОЗ УМВС в Черкаській області під час проведення обшуку 27.10.2006 року.

Як вбачається з протоколу виїмки від 08 листопада 2006 року (т.13 а.с.4), податкові декларації ПП «Віком-плюс» за лютий-вересень 2006 року та платіжне доручення № 1 від 31.03.2006 року, на копію якого як на доказ у справі посилається обвинувачення, вилучені працівниками УБОЗ УМВС України в Черкаській області.

Доказів повернення документації будь-кому або інформації про її подальше спрямування не надано.

Разом з тим, як вбачається з протоколу обшуку, здійсненого у виконання ухвали апеляційного суду у цій справі, вказане платіжне доручення (т.15 а.с.105) виявлено і вилучено за місцем проживання гр. ОСОБА_7 , яка у 2006 році допомагала у складанні податкової документації ПП «Віком-плюс».

Матеріали справи також містять декілька ксерокопій податкових декларацій з ПДВ ПП «Віком-плюс» за квітень 2006 року, що відрізняються одна від одної за формою написання, змістом, підписами та печатками

Допитана у судовому засіданні, свідок ОСОБА_7 заперечила факт наявності у неї документації ПП «Віком-плюс». Пояснила, що ні вона, ні поняті ОСОБА_9 , ОСОБА_11 не спостерігали процес вилучення документів, знаходились в іншій кімнаті і їм лише було надано на підпис загальний перелік, із якого не можна було зрозуміти ні найменувань, ні змісту вилучених документів.

Свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснили, що вони запрошувалися в якості понятих при обшуку в квартирі їх сусідки ОСОБА_7 . В зв`язку з чим проводився обшук, їм не повідомляли, з цього приводу їм нічого не було відомо. Бачили, як працівники міліції перекладали якісь документи та казали, що будуть писати опис. Через півтори-дві години поняті на прохання працівників міліції підписалися «що були понятими». Під час даного обшуку відлучалися до своїх квартир. Протокол обшуку підписали, зміст протоколу не зрозуміли і згадати не можуть.

Згідно вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Відповідно до вимог ч. 2 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» під доказами, отриманими незаконним шляхом, необхідно розуміти, наприклад такі, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини та громадянина, встановленого кримінально процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року №7 «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина» суди при розгляді кожної справи мають перевіряти, чи були докази, якими органи досудового слідства обгрунтовують висновки про винуватість особи у вчиненні злочину, одержані відповідно до норм КПК України. Якщо буде встановлено, що ті чи інші докази одержані незаконним шляхом, суди повинні визнавати їх недопустимими і не враховувати при обгрунтуванні обвинувачення у вироку.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 заперечувався факт наявності у неї документації ПП «Віком-плюс», а також приймаючи до уваги факт добуття вказаної документації з порушенням вимог ст.ст.181, 183 КПК України, суд не може визнати вилучену документацію доказом по справі та покласти її в основу обвинувачення. Тому даний доказ суд відкидає, оскільки він є недопустимим.

Відповідно до вимог ст. 64 КПК України обставинами, які підлягають доказуванню в кримінальній справі є подія злочину, винність обвинуваченого у вчиненні злочину, обставини, що впливають на ступінь тяжкості, обставини, що характеризують особу , характер і розмір шкоди, завданої злочином.

Доказами у кримінальній справі є всякі фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган дізнання, слідчий і суд встановлюють наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються : показаннями свідка, показаннями підозрюваного, обвинуваченого, висновком експерта, речовими доказами, протоколами слідчих і судових дій, складеними уповноваженими органами за результатами оперативно-розшукових заходів та іншими документами.

Відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства України, суд зобов`язаний оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності. Ніякі докази для суду не мають наперед встановленої сили.

Оцінка отриманих доказів має бути дана з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності для з`ясування питань, що вирішуються судом при постановленні вироку.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Винність ОСОБА_6 у скоєнні злочинів з позиції обвинувачення підтверджується:

- показами свідка ОСОБА_12 головного державного ревізора інспектора ДПІ у м. Черкаси, про те що нею було проведено камеральну перевірку податкової декларації по ПДВ за квітень 2006 року ПП «Віком плюс», по наслідкам якої було складено акт №2709/15-210 від 15.05.2006 року та виявлено порушення п.п.7.7.11 Закону України «Про податок на додану вартість» №168-97-ВР та зменшено підприємству суму бюджетного відшкодування на 13 454 157 грн. 41 коп. в зв`язку з тим що директор ПП «Віком плюс» ОСОБА_6 був зареєстрований платником ПДВ менш ніж 12 місяців і не має права на бюджетне відшкодування. Під час проведення перевірки ОСОБА_6 надав копію платіжного доручення №1 від 31.03.2006 року на суму 80 724 944 грн. в т.ч. ПДВ 13 454 157грн.41 коп., копію договору купівлі-продажу на придбання у ТОВ «Сіон» шахтного обладнання, податкову накладну №14/3-01 від 14.03.2006 року, та реєстри отриманих та виданих податкових накладних які були враховані під час складання акту перевірки. По даному акту було прийнято податкове повідомлення-рішення про зменьшення зазначеної суми ПДВ.

- показами свідка Мандибури про те, що у 2006 році ним, як працівником податкової міліції здійснювався оперативний супровід по питанню відшкодування ПДВ ПП «Віком-плюс». При цьому ОСОБА_6 , викликаний по телефону, особисто надав йому копії підтверджуючих право на відшкодування ПДВ документів, завірених особистим підписом ОСОБА_6 та печаткою ПП «Віком-плюс».

- актом перевірки №2709/15-210 від 15.05.2006 року та податковим повідомленням-рішенням №/0 від 23.05.2006 року, згідно яких ПП «Віком-плюс» допустило порушення п.п.7.7.11 Закону України «Про податок на додану вартість» №168-97-ВР в зв`язку з чим зменшено підприємству суму бюджетного відшкодування на 13 454 157 грн. 41 коп.

- висновком судово-економічної експертизи №56/В від 12.08.2008 року, згідно якого підтверджується, що в березні 2006 року обсяги реалізації товарів,(робіт), послуг в ПП «Віком-плюс» відсутні, та підтверджується завищення від`ємного значення податку на додану вартість в сумі 13 454 157грн., про що заявлено до відшкодування у податковій декларації з податку на додану вартість за квітень 2006 року, в зв`язку з чим сума неправомірно заявленого до відшкодування ПДВ становить 13 454 157грн.

На думку суду, дані документи та покази свідків не є доказами замаху на незаконне заволодіння чужим майном, а лише містять інформацію про господарську операцію, наслідком якої могло бути відшкодування ПДВ. При цьому оригіналу податкової декларації за квітень 2006 року не виявлено, а її копії не можуть бути визнані допустимим доказом з підстав, зазначених вище.

Суд доходить висновку, що оскарження ОСОБА_6 , постанов про порушення кримінальної справи, вироку Соснівського районного суду м.Черкаси від 19.04.2010 року по даній справі свідчить про його певну правову позицію з питань оподаткування, можливо, невірне трактування законодавства, але не умисел на незаконне відшкодування ПДВ з державного бюджету.

Не підтверджують вини ОСОБА_6 у скоєнні злочинів і покази свідків наданих в судовому засіданні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , оскільки слідством не добуто жодних належних та допустимих доказів актів приймання-передачі, препровідних листів тощо, які б підтверджували факт передачі в ДПІ саме ОСОБА_6 копій договору купівлі-продажу від 16.02.2006 року № 0017, платіжного доручення № 1 від 31.03.2006 року, податкової накладної від 14.03.2006 року, технічних паспортів та свідоцтв про якість гірничошахтного обладнання.

Згідно ст. 327 ч. 2 КПК України обвинувальний вирок не може грунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена.

Докази на підтвердження внесення ОСОБА_6 до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, що спричинило тяжкі наслідки, та у підробленні документів, які видаються чи посвідчуються підприємством, громадянином-підприємцем, який має право видавати та посвідчувати такі документи і який надає права або звільняє від обов*язків і використанні завідомо підроблених документів, з метою замаху на незаконне відшкодування ПДВ - відсутні. Можливість їх встановлення вичерпана, можливість встановлення місця знаходження гірничо-шахтного обладнання також вичерпана, а тому немає підстав для повторного повернення справи на додаткове розслідування. За таких обставин, в діях ОСОБА_6 суд приходить до висновку, що органами досудового слідства не наведені докази наявності в діях ОСОБА_6 , складу злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.5 ст.191, ч.1,3 ст.358, ч.1 ст.366 КК України і його слід виправдати по епізодах закінченого замаху на заволодіння чужим майном за ст.15ч.2 ст. 191 ч.5 КК України, службового підроблення за ст.366 ч.1 КК України, підроблення бухгалтерських документів за ст. 358 ч.1 КК України з метою незаконного замаху на відшкодування ПДВ, використання завідомо підроблених бухгалтерських документів за ст.358 ч.3 КК України з метою замаху на незаконне відшкодування ПДВ за недоведіністю.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 1 листопада 1996 року «Про практику застосування Конституції при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Згідно до ч.1,ч.3 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому неприпустимо покладати на підсудного доведення своєї невинуватості. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також на доказах одержаних незаконним шляхом.
Запобіжний захід підлягає скасуванню.

Речові докази слід залишити в матеріалах справи.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. ст.6 ч.1 п.11,321, 323, 324, 327 КПК України ( в ред. 1960року), -

З А С У Д И В :

По епізодах закінченого замаху на заволодіння чужим майном- за ст.15ч.2 ст. 191 ч.5 КК України, службового підроблення за ст.366 ч.1 КК України, підроблення бухгалтерських документів за ст. 358 ч.1 КК України з метою незаконного замаху на відшкодування ПДВ, використання завідомо підроблених бухгалтерських документів за ст.358 ч.3 КК України з метою замаху на незаконне відшкодування ПДВ ОСОБА_6 визнати невинним та виправдати за недоведеністю у діяннях ОСОБА_6 складу даних злочинів.

Запобіжний захід скасувати.

Речові докази залишити при справі.

Віднести на рахунок держави судові витрати по й справі: за проведення судово-технічної експертизи документів №47/ТЕД в сумі 602 грн., за проведення судово-почеркознавчої експертизи №47/П в сумі 994грн., за проведення судово-технічної експертизи документів №51/ТЕД в сумі 1 078грн., за проведення судово-почеркознавчої експертизи №51/П в сумі 1 008грн., за проведення судово-почеркознавчої експертизи №55/ТЕД в сумі 798грн., за проведення судово-почеркознавчої експертизи №60/П в сумі 588грн., за проведення судово-технічної експертизи №60/ТЕД в сумі 574грн., за проведення судово-економічної експертизи №56/б в сумі 8013,2грн., за проведення судово-технічної експертизи №70/1 в сумі 980грн.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Черкаської області протягом 15 діб.

Головуючий