Справа № 504/2743/15-к
У Х В А Л А
13.03.2017смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Доброслав в порядку ст.314 КПК України обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.1 ст.384 КК України,
встановив:
На розгляді Комінтернівського районного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт з додатками у відношенні ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.1 ст.384 КК України.
Даний обвинувальний акт перебував на розгляді судді ОСОБА_6 .
У зв`язку з тим, що у судді ОСОБА_6 припинені повноваження щодо здійснення правосуддя було вирішено питання про передачу кримінальної справи на розгляд іншому судді.
02.02.2017 року згідно протоколу автоматичного розподілу справ між суддями на розгляд судді ОСОБА_1 надійшов вищезазначений обвинувальний акт .
Ухвалою суду від 13.02.2017 року було призначено підготовче судове засідання.
Прокурор Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 під час підготовчого судового засідання висказала думку щодо можливості призначення судового розгляду за вказаним обвинувальним актом.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зазначила, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, проте не заперечували проти його розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти призначення до судового розгляду обвинувального акту, проте зазначив, що у нього є заперечення відносно обвинувального акту.
Вивчивши обвинувальний акт та приложені до нього матеріали, вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, з наступних підстав.
Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
Обвинувальний акт, відповідно до ч.4 ст.110 КПК України є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Відповідно до ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.
Судом встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України.
Зокрема п.5 ч.2 ст.291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт має містити такі відомості, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
В порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України переданий до суду обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення.
На думку суду, обвинувальний акт встановлює початок і основу судового розгляду, пред`являє обвинуваченому дані, якими обґрунтовано обвинувачення, що надає останньому можливість підготуватись до захисту. Він також вказує суду межі, в яких повинний відбуватись розгляд, та межі відповідальності обвинуваченого.
Суд вважає, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правова кваліфікація та формулювання обвинувачення не є відокремленими поняттями. Хоча кожна відомість (поняття) має своє термінологічне значення та відповідає кожне своєму призначенню, загальною рисою їх є відповідність суті обвинувачення. Вказані обставини повинні відповідати не тільки формі, але й змісту. Окрім того, вони повинні бути викладені хронологічно, юридично стисло та мотивовано і саме головне доступно для будь-якої особи, незалежно від освіти, роду занять, або мовних ознак.
Як встановлено з обвинувального акту від 24.07.2015 року, в ньому викладені фактичні обставини злочину, які прокурор вважає встановленими. Окремо викладена кваліфікація злочинів за ч.1 ст.366, ч.1 ст.384 КК України, однак не містить формулювання обвинувачення, що є порушенням вимог, передбачених ст.291 КПК України.
Вказані порушення в подальшому є перешкодою для ухвалення будь-якого процесуального рішення судом, оскільки зазначені недоліки обвинувального акту є порушенням обвинуваченого знати у вчинені якого кримінального правопорушення його обвинувачують, тобто які саме його дії чи бездіяльність кваліфіковано, як злочин. Також, зазначені недоліки обвинувального акту фактично унеможливлюють подальший судовий розгляд кримінального провадження, оскільки відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку судом повинно бути наведене формулювання обвинувачення, визначеного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення. За відсутності в обвинувальному акті формулювання обвинувачення із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, це є неможливим. Обвинувальний акт фактично не містить зазначення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно ст.91 КПК України, а саме: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «особа, яка обвинувачується у вчиненні злочину має бути детально проінформована про характер і причину обвинувачення проти неї».
Викладені обставини, повністю співвідносяться з практикою Європейського суду з прав людини.
Так, відповідно до п.65 Рішення у Справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року, Європейський суд з прав людини зазначає, що поняття «обвинувачення» має «автономне» значення; воно повинно розумітися в сенсі Конвенції, а не лише в контексті його значення в національному праві. Таким чином, воно може визначатися як «офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади, в якому стверджується, що особа вчинила кримінальний злочин».
Відповідно до п.51 Рішення у Справі «Ващенко проти України» від 26.06.2008 року, суд також нагадує, що поняття «обвинувачення» для цілей п.1 ст.6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру.
Згідно п.34 Рішення у Справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Таким чином, враховуючи викладені обставини та принцип верховенства права (ст. 8 КПК України), суд вважає, що прокурор та слідчий при складені обвинувального акту допустили такі порушення Закону, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.
Отже, виходячи з вищевикладеного, та враховуючи невідповідність обвинувального акту вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України,
Керуючись ст.ст.291,314-316,350 КПК України суд,
ухвалив:
Обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000703 від 19.05.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.1 ст.384 КК України повернути прокурору Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області для приведення у відповідність до вимог КПК України.
Зобов`язати прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області усунути виявлені недоліки протягом одного місяця з дня проголошення ухвали.
Копію ухвали надати учасникам судового провадження.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення через Комінтернівський районний суд Одеської області.
Суддя ОСОБА_1