АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2105/16 Справа № 185/5775/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2016 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002455 від 12 вересня 2015 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2016 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирне, Білогрорського району, Амурської області, громадянина України, не працюючого, маючого неповну середню освіту, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого :
1. 06.12.2010 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.ч. 2,3 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України вказане покарання поглинуто покаранням за вироком Павлоградського міськрайонного суду від 19.10.2010 року до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, 14.07.2015 року звільнився з Солонянської ВК Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання;
2. 27.05.2016 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186, ч.ч.2, 3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років,
-обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченого : ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 5 років позбавлення волі,
- за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді 6 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строком 6 років.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю вироків, шляхом поглинання менш суворого покарання за попереднім вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2016 року більш суворим призначеним покаранням , остаточно призначено покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строком шість років.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судово-товарознавчих експертиз у розмірі 881 гривень та дактилоскопічних експертиз у розмірі 1898 гривень 40 копійок.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування спричиненої матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
Справа в суді першої інстанції розглядалася в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Згідно вироку суду ОСОБА_6 здійснив кримінальні правопорушення за наступних обставин.
ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, на шлях виправлення не став та знову, повторно вчинив нові кримінальні правопорушення проти власності за наступних обставин.
Так, ОСОБА_6 , 11 вересня 2015 року близько 20-00 годин перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 та достовірно знаючи, що у приміщенні вищевказаного будинку перебувають речі, які становлять матеріальну цінність, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь.
Проникнувши в середину будинку таємно, повторно, скоїв крадіжку майна, яке належить ОСОБА_9 на загальну суму 6002 грн 61 коп.
З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_6 27 жовтня 2015 року близько 01-00 годин, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 та достовірно знаючи, що у приміщенні вищевказаного будинку та гаражі перебувають речі, які становлять матеріальну цінність, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, повторно, з корисливих мотивів, через хвіртку проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . Потім, ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу через не зачинені двері гаражу, що розташований на території домоволодіння по АДРЕСА_3 проник всередину вищевказаного гаражу та таємно, повторно, скоїв крадіжку майна, яке належить ОСОБА_10 на загальну суму 3915 грн.
З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд .
Продовжуючи свою злочинну діяльність , ОСОБА_6 22 грудня 2015 року близько о 02-45 годин ,перебуваючи біля будинку АДРЕСА_4 та достовірно знаючи, що у приміщенні вищевказаного будинку перебувають речі, які становлять матеріальну цінність, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь. Через хвіртку проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , звідки таємно, повторно, скоїв крадіжку майна, яке належить ОСОБА_8 на загальну суму 7099 грн 74 коп.
З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд .
06 жовтня 2015 року близько 08-00 годин, ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_4 та достовірно знаючи, що у приміщенні вищевказаного будинку перебувають речі, які становлять матеріальну цінність, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном,через хвіртку проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 . Потім, ОСОБА_6 , шляхом розбиття вікна вказаного будинку, усунув перешкоду для проникнення в будинок, проник всередину домоволодіння та таємно, повторно, скоїв крадіжку майна, яке належить ОСОБА_11 на загальну суму 21627 грн 10 коп.
З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_6 29 січня 2016 року близько 22-00 годин, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_5 та достовірно знаючи, що у приміщенні вищевказаного будинку перебувають речі, які становлять матеріальну цінність, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь,шляхом віджиму вхідних дверей вказаного будинку, усунувши перешкоду для проникнення в будинок, проник всередину домоволодіння, звідки таємно, повторно, скоїв крадіжку майна, яке належить ОСОБА_12 на загальну суму 2542 грн 80 коп.
З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд .
01 лютого 2016 року близько 21-00 годин, ОСОБА_6 перебуваючи біля будинку АДРЕСА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, повторно, з корисливих мотивів через хвіртку проник на територію домоволодіння та шляхом вільного доступу через відкрите вікно вказаного будинку проник всередину домоволодіння, звідки таємно, повторно, скоїв крадіжку майна, яке належить ОСОБА_13 на загальну суму 8369 грн.
З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_6 20 лютого 2016 року близько 21-15 годин, будинку АДРЕСА_7 шляхом віджиму вікна вказаного будинку, усунувши перешкоду для проникнення в будинок, проник всередину домоволодіння та таємно, повторно, скоїв крадіжку майна, яке належить ОСОБА_14 на загальну суму 29888 грн 50 коп.
З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд .
21 лютого 2016 року близько 21-15 годин,реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, повторно, з корисливих мотивів, через хвіртку проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 . Потім, ОСОБА_6 , шляхом розбиття вікна вказаного будинку, усунувши перешкоду для проникнення в будинок, проник всередину домоволодіння звідки таємно, повторно, скоїв крадіжку майна, яке належить ОСОБА_15 на загальну суму 8207 грн 84 коп.
З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_6 15 лютого 2016 року близько 22-15 годин, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, повторно, з корисливих мотивів, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, через хвіртку проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_8 . Потім, ОСОБА_6 , шляхом зриву навісного замку на вхідних дверях вказаного будинку,усунувши перешкоду для проникнення в будинок, проник всередину домоволодіння, звідки таємно, повторно, скоїв крадіжку майна, яке належить ОСОБА_16 на загальну суму 1347 грн 40 коп.
З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд .
Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_6 25 лютого 2016 року близько 07-40 годин ,скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає і вони залишаться ніким не помічені, через хвіртку проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_9 . Потім, ОСОБА_6 , шляхом розбиття вікна вказаного будинку, усунувши перешкоду для проникнення в будинок, проник всередину домоволодіння, звідки таємно, повторно, скоїв крадіжку майна, яке належить ОСОБА_17 на загальну суму 14548 грн 63 коп.
З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок суду першої інстанції та застосувати відносно нього вимоги статті 69 КК України, призначивши більш м`яке покарання.

Обвинувачений в апеляційних вимогах зазначає,що вирок суду не відповідає вимогам ст. 370 КПК України,оскільки суд не послався на пом`якшуючі покарання обставини, а саме, щире каяття та співпрацю зі слідством. Крім того, обвинувачений вказує на те, що суд не врахував обставину, що на момент судових засідань знаходився в тяжкому стані у зв`язку із вживанням протитуберкульозних препаратів. А думку обвинуваченого, судом порушені вимоги ч. 5 ст. 368 КПК України, оскільки суд не зазначив у вироку пом`якшуючі обставини.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, пояснення обвинуваченого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Судом першої інстанції кримінальне провадження було розглянуто відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.
З матеріалів кримінального провадження та при прослуховуванні технічного носія інформації запису судового розгляду убачається, що ОСОБА_6 під час судового засідання повністю визнавав свою причетність до всіх інкримінованих йому злочинів, давав визнавальні показання щодо обставин вчинених злочинів та учасниками судового розгляду не оспорювались фактичні обставини вчинення злочинів, що дало суду першої інстанції підстави розглядати провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, тому в апеляційній інстанції може бути розглянуті доводи апелянта щодо призначеного судом покарання.
Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає доводи обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі являються необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання, суд у повній мірі дотримався вимог зазначеного закону.

Норми Особливої частини КК України мають базуватися на нормах Загальної частини КК України. Це спеціально зазначено законодавцем у ст. 65 КК України, якою встановлено загальні засади призначення покарання.

Згідно до ч.1 цієї статті суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті( санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, і враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, але й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Дотримуючись наведених вимог, суд першої інстанції, обираючи обвинуваченому, покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, врахував ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (скоєно 10 епізодів злочину про власності громадян), дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідності, соціальних зв`язків не має, також судом обґрунтовано враховані обставини згідно ст.67 КК України, які обтяжують покарання, а саме те, що було здійснено злочини щодо осіб похилого віку( за епізодами ОСОБА_9 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 ).

Не можна погодитися з доводами апеляційної скарги про те,що судом не враховані пом`якшуючі обставини, оскільки суд при призначенні покарання саме врахував щире каяття обвинуваченого та сприяння органам досудового розслідування та суду у встановлені істини по кримінальному провадженню та призначаючи остаточне покарання застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Згідно зі ст.69 КК призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за вчинений злочин, може мати місце лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості цього злочину, з урахуванням особи винного.
Під час розгляду справи достатніх підстав для застосування щодо ОСОБА_6 статті 69 КК України судом не встановлено і в апеляційній скарзі також не наведено, не встановлено даних обставин при апеляційному розгляді.
Колегія суддів вважає , що обвинувачений не навів достатньо переконливих підстав для пом`якшення кримінального покарання, та застосування вимог ст. 69 КК України. А ні судом першої інстанції, а ні апеляційною інстанцією не встановлено наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, а навпаки суд першої інстанції при призначенні покарання виходячи з конкретного провадження врахував кількість епізодів скоєного, що свідчить про рівень суспільної небезпечності особи винного, з чим погоджується колегія суддів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_19 покарання є необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових правопорушень.

Порушень вимог кримінального процесуального закону які б були підставою для скасування вироку не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

По с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2016 року, відносно ОСОБА_6 обвинуваченого за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим, який знаходиться під вартою з моменту отримання ним копії ухвали.

Судді апеляційного суду:
----------------------- -----------------------

ОСОБА_20 ОСОБА_3 ОСОБА_4