Єдиний унікальний номер 201/1882/16-к
Номер провадження 1-кп/201/35/2017
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18 а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому кримінальне провадження, внесене 17 листопада 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004749 за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із повною середньою освітою, офіційне не працевлаштованого, одруженого, який має малолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 24 грудня 2015 року за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_9 в період з літа 2013 року до початку серпня 2015 року проживав сумісно із своєю дружиною ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_2 , однак в результаті сімейних сварок і виниклих, у зв`язку із цим, між ними неприязних стосунків, він пішов із цієї квартири і став мешкати у своїх батьків.

16 листопада 2015 року ОСОБА_9 , по заздалегідь досягнутої із ОСОБА_6 домовленості, приблизно о 22 годині прийшов до запасних дверей під`їзду № 4 вказаного будинку 18 по бульвару Слави для того, щоб забрати належні йому речі, куди в цей же час підійшла ОСОБА_6 , яка відчинив двері під`їзду, і не виходячи з нього, простягнула йому сумку з речами, а потім, оскільки він сумку не взяв, повісила її на ручку дверей.

Такі дії ОСОБА_6 , з урахуванням і раніше виниклих між ними неприязних стосунків, призвели до виникнення у ОСОБА_9 умислу на її вбивство на цьому ґрунті.

Реалізуючи свій злочинний умисел на протиправне заподіяння смерті іншій людині, діючи умисно, ОСОБА_9 увійшов до під`їзду і невстановленим колюче-ріжучим предметом, що мав при собі, тримаючи його у правій руці, наніс ОСОБА_6 два удари в область грудної клітини зліва у місце розташування життєво важливих органів, а потім, коли потерпіла упала на підлогу, тим же предметом наніс ще чотири удари в область лівого ліктьового суглобу та лівого плеча, а також три удари в область грудної клітини праворуч, де також розташовані життєво важливі органи.

В цей момент ОСОБА_11 , який виявився свідком цих злочинних дій, намагаючись припинити злочинні дій ОСОБА_9 , схопив останнього і відтягнув від потерпілої ОСОБА_6 , однак, ОСОБА_9 наніс йому удар вказаним вище предметом в область підборіддя і, усунув таким чином виниклу перешкоду, з метою доведення до кінця свого злочинного умислу на вбивство ОСОБА_6 , повернувся до неї, лежачої в той момент на підлозі на спині, якій зазначеним вище колюче-ріжучим предметом наніс у місця розташування життєво важливих органів три удари в поперекову область праворуч і один удар в підщелепну область шиї ліворуч, а також п`ять ударів в область долоні правої руки.

Однак, довести до кінця свій злочинний умисел ОСОБА_9 , не вчинивши всіх дій, необхідних для його доведення, не зміг по причинам, що не залежали від його волі, оскільки свідок ОСОБА_11 знову підбіг до ОСОБА_9 , відштовхнув від потерпілої ОСОБА_6 і видворив за двері під?їзду, зачинив двері та утримував її закритою, а ОСОБА_9 був вимушений зникнути з місця злочину.

Своїми злочинними діями ОСОБА_9 спричинив потерпілій ОСОБА_6 наступні тілесні ушкодження у вигляді: - різаної рани в підщелепній області ліворуч від кута нижньої щелепи з переходом на передню поверхню шиї у верхню третину; різаної рани внутрішньої поверхні лівого ліктьового суглобу з переходом на його задню поверхню; двох колото-різаних та різаної ран на внутрішній поверхні лівого плеча у нижній третині, на задній поверхні лівого плеча у нижній третині, на зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу; п`яти різаних ран на долонній поверхні лівої кисті: на основній фаланзі 1-го пальця, в проекції голівки 2-ї п`ясної кістки, на внутрішній поверхні 3-го пальця між основною та проксимальною фалангами, в міжпальцьовому проміжку між 3-м та 4-м пальцями та на проксимальній фаланзі 4-го пальця лівої кисті по тильній поверхні; трьох колото-різаних ран в поперековій області праворуч (на відстані 106 см вгору від підошовної поверхні стоп та на відстані 12,5 см і 17.5 см праворуч від умовної серединної лінії тіла) та на правій бічній поверхні черева по задньо -паховій лінії ( на відстані 110 см від підошовної поверхні стоп та на 13 см праворуч від умовної серединної лінії), які на глибині 4-5 см сліпо закінчуються в підшкірно-жировій клітковині; двох не проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини ліворуч по середньо-ключичній лінії та у зовнішньо-нижньому квадранті лівої молочної залози ближче до ореолу, які за своїм характером (як кожне окремо, так і в сукупності) відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день), а також трьох проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини праворуч на правій молочній залозі у верхньо-внутрішньому квадранті та у внутрішньо-серединному квадранті, які розпочинались ранами на грудній клітини праворуч, переходили у раньові канали, з пошкодженням по ходу шкіри, підшкірно-жирової клітковини та на глибині 8-10 сантиметрів проникли в плевральну порожнину, напрямок раньових каналів догори та до середини, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Умисні дії ОСОБА_9 , які виразилися у незакінченому замаху на умисне вбивство, тобто незакінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Саме таке формулювання обвинувачення із визначеною правовою кваліфікацією, визнано колегією суддів доведеним у наслідок ґрунтовного та змістовного дослідження усього обсягу наданих доказів сторонами кримінального провадження, аналіз яких і підтвердив обставини події, встановленні судом.

Зокрема, виходячи із показів допитаної у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 встановлено, що обвинувачений є її чоловіком. з 07 червня 2014 року по серпень 2015 року вони проживали разом у її матері за адресою: АДРЕСА_3 . При цьому, ОСОБА_9 ніде не працював, з цього приводу вони постійно сварилися, а з серпня 2015 року ОСОБА_9 переїхав до своїх батьків, а вона залишилася мешкати у матері. При цьому, вони з ОСОБА_9 підтримували відносини, але у них постійно виникали непорозуміння та сварки. В жовтні 2015 року ОСОБА_9 спричинив їй легкі тілесні ушкодження, за що в подальшому був засуджений вироком суду. 16 листопада 2015 року під зустрічі між нею та ОСОБА_9 виник конфлікт з приводу ревнощів з її боку, при цьому, протягом того ж дня вони двічі зустрічалися і сварилися. В той же день, ввечері після 21 години їй зателефонував ОСОБА_9 та попросив зустрітися, на що вона погодилася і вони домовилися зустрітися приблизно через 20 хвилин за місцем її мешкання за адресою: АДРЕСА_4 . Далі вона взяла сумку чорного кольору та склала туди речі ОСОБА_9 , які хотіла віддати останньому. Приблизно о 22 годині вона взяла сумку та по сходам спустилася на перший поверх будинку. Коли спускалася по сходах в під`їзді між 1 та 2 поверхом побачила незнайомого хлопця, який курив на міжсходинковому майданчику. Вона зустрілася із ОСОБА_9 і не виходячи з під`їзду № 4, намагалася віддати йому сумку, але він її не взяв, тоді вона повісила її на ручку вхідних дверей. При цьому, у нього був неприємний та неадекватний погляд. Вона сказала ОСОБА_9 , що їй страшно і вона піде додому. Обвинувачений сказав, що йому не страшно, зайшов до під`їзду та наніс їй два удари в область грудної клітини зліва, але відразу вона не зрозуміла, чим саме обвинувачений наніс їй удари. Від нанесених ударів вона впала і знаходилася в положенні сидячи спиною до стени і обличчям до обвинуваченого. Далі ОСОБА_9 наніс їй 4 удари в область лівого передпліччя та ліктя, 3 удари в область грудної клітини справа. Вона кричала та кликала на допомогу. Хлопець, що курив у під`їзді, яким в подальшому виявився свідок ОСОБА_11 , спустився донизу і відштовхнув ОСОБА_9 від неї. Однак ОСОБА_9 замахнувся на свідка правою рукою, в якій вона побачила лезо ножа довжиною приблизно 10 см і вдарив ОСОБА_11 в область підборіддя, після свідок став тікати по сходинках наверх на перший поверх. Далі ОСОБА_9 повернувся до неї, при цьому, вона лежала на лівому боці, піджавши ноги під себе, та наніс ще 3 удари в область поясниці справа та один удар в шию тим же предметом, схожим на ніж, який тримав у правій руці. В момент нанесення ударів, вона намагалася захиститися і закривалася руками, в результаті чого отримала 5 поранень на від ножа на правій руці. В цей момент вона кричала та просила свідка повернутися і допомогти їй. На що свідок ОСОБА_11 повернувся, відштовхнув ОСОБА_9 від неї та видворив його з під`їзду, зачинивши вхідні двері і тримав руками, щоб обвинувачений не зміг знову увійти до під`їзду. В цей момент на перший до них спустилася її матір та брат, які викликали швидку медичну допомогу та відвели її додому, звідки її забрала швидка до лікарні. Додала, що повністю підтверджує свої показання щодо обставин та механізму нанесення обвинуваченим ОСОБА_9 їй ударів, надані нею під час проведення за її участю слідчого експерименту. Зазначила, що в той день вони із ОСОБА_9 дійсно посварилися з приводу її ревнощів до нього та підтвердила, що висловлювала на адресу останнього образливі слова. Вказала, що в той вечір, під час нанесення їй тілесних ушкоджень була одягнена у кофту сірого кольору та кофту коричневого кольору с капюшоном, які в подальшому вилучені працівниками поліції. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов не заявляє, спочатку висловила думку щодо призначення останньому покарання на розсуд суду, а в подальшому змінила свою позицію і в судових дебатах просила призначити ОСОБА_9 мінімальне покарання.

Вказані покази потерпілої ОСОБА_6 визнані колегією суддів достовірними, послідовними та такими, що узгоджуються із сукупністю досліджених судом доказів на підставі яких судом встановлені обставини кримінального правопорушення.

При цьому, показання потерпілої ОСОБА_6 щодо механізму спричинення їй обвинуваченим тілесних ушкоджень узгоджуються з показаннями, наданими нею під час проведення за її участю слідчого експерименту та з висновком судово-медичної експертизи, відповідно до якого, зазначено, що локалізація та характер виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень не суперечить механізму його спричинення, на який вказує остання при проведенні слідчого експерименту, тобто при численних ударах ножем в область грудної клітини праворуч та ліворуч, тулуба та лівої верхньої кінцівки, а також шиї.

За таких обставин, не довіряти показанням потерпілої у колегії суддів не має жодних підстав, оскільки під час судового розгляду судом не встановлено, а стороною захисту не наведено, об`єктивних та переконливих доводів, з яких би потерпіла давала неправдиві покази або обмовляла обвинуваченого ОСОБА_9 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду показав, що обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілу ОСОБА_6 раніше не знав і ніяких відносин з ними не підтримував. 16 листопада 2015 року він перебував в гостях у своїх знайомих в м. Дніпропетровську, точної адреси на даний час не пам`ятає. Приблизно о 22 годині він вийшов покурити на сходинкову площадку у під`їзд між 1-им та 2-им поверхом. В цей момент повз нього вниз по сходам пройшла потерпіла ОСОБА_6 . Далі вона спустилася до низу і відчинила вхідні двері під`їзду. Після чого, він почув гучні крики про допомогу. Він спустився до низу і побачив, що на відстані приблизно пів метри від вхідної двері чорного виходу з під`їзду потерпіла лежала на спині, опершись об стіну, над нею стояв обвинувачений ОСОБА_9 і наносив їй удари правою рукою в область тулубу. Тоді він, намагаючись припинити дії обвинуваченого, підбіг до нього, схопив його ззаду за плечі та відтягнув від потерплої. В цей момент він побачив у обвинуваченого в правій руці ніж із лезом довжиною приблизно 10 см, яким останній наніс йому удар у підборіддя, після якого він відійшов на 4 сходинки назад, побоюючись за своє життя. Далі, ОСОБА_9 знову повернувся до потерпілої та продовжив наносити їй удари правою рукою, в якій тримав ніж, в область тулуба, а потерпіла, при цьому, знаходилася в положенні полу сидячи спиною до стени, коліна зігнуті та прикривалася руками від ударів, а також голосно кричала та прохала про допомогу. Тоді він знову підбіг до ОСОБА_9 , який в той момент наносив потерпілій удари правою рукою, в якій тримав ніж в область верхньої частини шиї, двома руками відштовхнув обвинуваченого від потерпілої і видворив його з під`їзду, закрив вхідні двері та тримав руками, побоюючись, що ОСОБА_9 повернеться. Потерпіла лежала на підлозі вся в крові і знаходилася у шоковому стані. В цей момент вже спустилися родичі останньої, які викликали швидку медичну допомогу, підняли її і відвели додому, а він пішов по своїх справах. Зазначив, що ОСОБА_9 в момент нанесення ударів потерпілій нічого не висловлював і знаходився у неадекватному стані. Додав, що в результаті нанесення ОСОБА_9 йому удару у підборіддя, останній поранив його. Рукоятку ножа, яким ОСОБА_9 наносив удари потерпілій, він не бачив, однак довжина леза складала приблизно 10 см. Впевнений що, якщо б він не завадив обвинуваченому наносити удари і не видворив його з під`їзду, останній вбив потерпілу. Додав, що не може вказати точну кількість ударів, які ОСОБА_9 наніс потерпілій, але їх було багато. Зазначив, що під час досудового розслідування серед пред`явлених йому чотирьох осіб він впевнено впізнав ОСОБА_9 , який спричинив тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_6 за наведеними ним обставинами, а також, за його участю був проведений слідчий експеримент, під час якого він на місці події показав та розказав про обставини та механізм нанесення обвинуваченим ножових поранень потерпілій ОСОБА_6 .

Отже, виходячи із показів свідка ОСОБА_11 , колегією суддів встановлено, що дійсно у зазначений час та місці обвинувачений ОСОБА_9 вчинив незакінчений замах на умисне вбивство потерпілої ОСОБА_6 , зокрема, свідок особисто бачив факт нанесення обвинуваченим численних ударів ножем потерпілій та безпосередньо завадив ОСОБА_9 довести свій злочинний умисел до кінця, припинивши протиправні дії останнього, видворивши обвинуваченого з під`їзду.

Такі показання свідка ОСОБА_11 повністю узгоджуються із показами потерпілої ОСОБА_6 .

Окрім того, показання свідка ОСОБА_11 щодо механізму спричинення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій узгоджується з показаннями, наданими ним під час проведення за його участю слідчого експерименту та з висновком судово-медичної експертизи, відповідно до якого зазначено, що характер виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень не суперечить механізму його спричинення, на який вказує свідок ОСОБА_11 під час проведення слідчого експерименту, тобто при численних ударах ножем.

Отже, вказані покази свідка ОСОБА_11 визнані колегією суддів достовірними, послідовними та такими, що узгоджуються між собою та з іншими дослідженими судом доказами. При цьому, не довіряти показанням свідка ОСОБА_11 у колегії суддів не має жодних підстав, оскільки під час судового розгляду судом не встановлено, а стороною захисту не наведено, об`єктивних та переконливих доводів, з яких би свідок давав неправдиві покази або обмовляв обвинуваченого ОСОБА_9 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показала, що потерпіла ОСОБА_6 є її донькою, а обвинувачений чоловік останньої. До серпня 2015 року ОСОБА_9 проживав разом із нею і її донькою за адресою: АДРЕСА_4 . При цьому, обвинувачений ОСОБА_9 ніде не працював. З серпня 2015 року через сварки та непорозуміння ОСОБА_9 переїхав до своїх батьків. При цьому, зазначила, що обвинувачений ОСОБА_9 погано ставився до її доньки та бив її, тому остання боялася його. 16 листопада 2015 року, близько 22 години, вона знаходилася у себе вдома у квартирі АДРЕСА_5 . Далі вона почула жахливий жіночій крик з під`їзду знизу, і відразу зрозуміла, що кричить її донька. Вона вибігла з квартири, а за нею побіг її син. Коли спустилася на перший поверх, побачила свою доньку, яка сиділа на підлозі на відстані пів метри від вхідних дверей під`їзду. Скрізь було багато крові, а донька, опершись об стіну, втрачала свідомість, оскільки у неї були порізи на шиї, обличчі, в області грудної клітини. Донька повідомила, що тілесні ушкодження їй спричинив ОСОБА_9 ножем. Біля вхідних дверей під`їзду стояв невідомий їх хлопець, який тримав їх. У даного хлопця на обличчі також були порізи, а на одязі - кров. Хлопець пояснив, що порізи йому спричинив ОСОБА_9 , оскільки він припинив протиправні дії останнього, оскільки в той час, коли все відбувалося, він курив на сходинковій площадці і прийшов на крики потерпілої про допомогу. Тоді вони підняли доньку нагору до квартири та викликали швидку медичну допомогу, яка відвезла її до лікарні. Додала, що вона повідомила лікарям, що тілесні ушкодження її доньці заподіяв ОСОБА_9 . Також стверджувала, що обвинувачений ОСОБА_9 постійно погрожував її доньці та особисто їй фізичною розправою, у зв`язку із чим, остання дуже боялася обвинуваченого, а також поводив себе неадекватно та сварився. Також додала, що під час досудового розслідування, за її участю проведено слідчий експеримент, під час якого вона на місці події вказала на місце розташування її доньки у під`їзді після спричинення останній тілесних ушкоджень та свідка, який тримав вхідні двері.

Отже, виходячи із показів свідка ОСОБА_12 , колегією суддів встановлено, що дійсно у зазначений час та місці вона виявила свою доньку ОСОБА_6 у крові та із наявними тілесними ушкодженнями, які зі слів останньої, їй спричинив обвинувачений ОСОБА_9 , а також свідка ОСОБА_11 , який знаходився біля вхідних дверей під`їзду, тримаючи їх, зі слів якого їй стало відомо, що саме він припинив протиправні дії ОСОБА_9 .

Такі показання свідка ОСОБА_12 повністю узгоджуються із показами потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_11 .

Окрім того, такі показання свідка ОСОБА_12 стосовно місця розташування потерпілої ОСОБА_6 після спричинення тілесних ушкоджень та свідка ОСОБА_11 , який тримав вхідні двері, узгоджуються з показаннями, наданими нею під час проведення за її участю слідчого експерименту.

Отже, вказані покази свідка ОСОБА_12 визнані колегією суддів достовірними, послідовними та такими, що узгоджуються між собою та з іншими дослідженими судом доказами. При цьому, не довіряти показанням свідка ОСОБА_12 у колегії суддів не має жодних підстав, оскільки під час судового розгляду судом не встановлено, а стороною захисту не наведено, об`єктивних та переконливих доводів, з яких би свідок давала неправдиві покази або обмовляла обвинуваченого ОСОБА_9 .

Таким чином, виходячи із показів потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_12 , колегією суддів встановлено наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 і правильність встановленого органом досудового розслідування мотиву скоєння останнім незакінченого замаху на умисне вбивство своєї дружини на тлі чергового загострення існуючих між ними тривалих особистих неприязних стосунків, що склалися на побутовому ґрунті, пов`язаних, в тому числі, із ревнощами з боку потерпілої тощо.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду показав, що обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілу ОСОБА_6 раніше не знав і ніяких відносин з ними не підтримував. Зазначив, що працює лікарем ординатором в КЗ «Дніпропетровська міська лікарня № 16» ДОР». Приблизно рік тому, у листопаді 2015 року, до них у лікарню бригада швидкої медичної допомоги привезла потерпілу ОСОБА_6 з ножовими пораненнями грудної клітини, яка була в свідомості. Пам`ятає, що під час медичного огляду потерпілої ним виявлено численні колото-різані рани грудної клітини з обох сторін, правої поперекової області, лівого передпліччя та кісті, серед яких 3 проникаючі колото-різані поранення грудної клітини право поруч, які проникають у плевральну порожнину на глибину 8-10 см. ОСОБА_6 проведено хірургічне оброблення ран, після чого остання перебувала на стаціонарному лікуванні. При огляді ОСОБА_6 рідини в плевральній порожнині не виявлено, під час перебування потерпілої на лікуванні ускладнень раньових каналів не спостерігалося. Також додав, що ним було виявлено порушення цілісності плевральної порожнини, що підтверджується результатами відповідного дослідження при первинному медичному обстеженні. При цьому, зазначив, що за результатами медичного огляду потерпілої ОСОБА_6 ним складено відповідну медичну документацію, яку він підтверджує у повному обсязі.

Отже, виходячи із показів свідка ОСОБА_13 лікаря, що проводив медичний огляд потерпілої ОСОБА_6 , колегією суддів встановлено, що дійсно 16 листопада 2015 року потерпіла доставлена бригадою швидкої медичної допомоги до КЗ «Дніпропетровська міська лікарня № 16» ДОР», де у неї виявлено численні колото-різані рани грудної клітини з обох сторін, правої поперекової області, лівого передпліччя та кісті, з яких 3 проникаючі колото-різані поранення грудної клітини право поруч, які проникають у плевральну порожнину на глибину 8-10 см.

Такі показання свідка ОСОБА_13 стосовно наявності у потерпілої серед численних колото-різаних ран 3 проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини право поруч, які проникають у плевральну порожнину на глибину 8-10 см, повністю узгоджуються із висновками судово-медичних експертиз та показами експерта ОСОБА_14 , а тому колегія суддів приймає їх до уваги.

Отже, вказані покази свідка ОСОБА_13 визнані колегією суддів достовірними, послідовними та такими, що узгоджуються між собою та з іншими дослідженими судом доказами, а тому, не довіряти показанням свідка ОСОБА_13 у колегії суддів не має жодних підстав, оскільки під час судового розгляду судом не встановлено, а стороною захисту не наведено, об`єктивних та переконливих доводів, з яких би свідок давав неправдиві покази.

Допитана у судовому засіданні експерт ОСОБА_14 суду показала, що вона підтверджує у повній мірі всі висновки судово-медичних експертиз, які нею проведені в рамках даного кримінального провадження. Зазначила, що під час проведення судово-медичної експертизи у потерпілої ОСОБА_6 виявлені 3 проникаючих-колото-різаних поранень грудної клітини праворуч, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, а також колото-різані, колоті та різані рани на шиї, тулубі та кінцівках, не проникаючі колото-різані поранення грудної клітини ліворуч, які, як кожне окремо, так і в сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день). Всі виявлені у потерпілої тілесні ушкодження спричинені від не менше, як 18-ти механічних дій гострого предмету, який володів колючими, ріжучими та колючо-ріжучими властивостями, яким могло бути і лезо ножа або інші предмети з аналогічними властивостями, що діяв в область шиї, грудної клітини праворуч та ліворуч, в область лівої верхньої кінцівки та в поперекову область праворуч, що підтверджується характером ушкоджень. Також підтвердила у повному обсязі висновки додаткових судово-медичних експертиз, проведених нею за результатами слідчих експериментів за участю потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_11 і зазначила, що характер виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх спричинення, на який вказує потерпіла і свідок ОСОБА_11 в ході проведення слідчого експерименту за їх участю.

Згідно витягу з кримінального провадження № 0004749 встановлено, що заява потерпілої ОСОБА_6 про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 листопада 2015 року, з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

З протоколу огляду місця події від 16 листопада 2015 року та додатку до нього у вигляді фото таблиці, встановлено, що місцем огляду є приміщення першого поверху під`їзду № 4, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 . Під час проведення огляду, на першому поверсі сходів та в районі 2-го входу з під`їзду виявлено сліди речовини бурого кольору з великим зосередженням. В районі справа від входу № 2 та в куті коридору, в місці зосередження речовини бурого кольору, мається невелика сумка чорного кольору з особистими речами. Окрім того, під час проведення огляду громадянкою ОСОБА_12 надано речі потерпілої ОСОБА_6 - кофту чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору та отворами в кількості 8 штук, розміром 7-14 мм, а також футболку сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору та пошкодженнями приблизно у кількості 10 штук, довжиною 6-20 мм. Після проведення огляду місця події вилучено змиви зі слідами речовини бурого кольору, чорну сумку та речі потерпілої ОСОБА_6 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 5478е від 03 грудня 2015 року встановлено, що за даними наданої медичної документації та при огляді у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: численних рубців на шиї, тулубі та кінцівках, що є наслідками загоєння колотої, різаних та колото-різаних ран.

За даними наданої медичної документації та при огляді у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді:

- рубця в підщелепній області ліворуч від кута нижньої щелепи з переходом на передню поверхню шиї у верхню третину, що є наслідком загоєння поверхневої різаної рани;

- рубця на внутрішній поверхні лівого ліктьового суглобу з переходом на його задню поверхню, що є наслідком загоєння різаної рани;

- 3-х рубців на внутрішній поверхні лівого плеча у нижній третині, на задній поверхні лівого плеча у нижній третині та на задньо-зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу, що є наслідками загоєння колотої та колото-різаної ран, які сліпо закінчуються на глибині 3-4 см в м`язах;

- 5-ти рубців на долонній поверхні лівої кисті: на основній фаланзі 1-го пальця, в проекції голівки 2-ї п`ясної кістки, на внутрішній поверхні 3-го пальця між основною та проксимальною фалангами, в міжпальцьовому проміжку між 3-м та 4-м пальцями та на проксимальній фаланзі 4-го пальця лівої кисті по тильній поверхні, що є наслідками загоєння різаних ран;

- 3-х рубців в поперековій області праворуч (на відстані 106 см вгору від підошовної поверхні стоп та на відстані 12,5 см і 17,5 см праворуч від умовної серединної лінії тіла) та на правій бічній поверхні черева по задньо-пахвовій лінії (на відстані 110 см від підошовної поверхні стоп та на 13 см праворуч від умовно серединної лінії), що є наслідками загоєння колото-різаних ран, які на глибині 4-5 см сліпо закінчуються в підшкірно-жировій клітині;

- 2-х рубців на грудній клітині ліворуч по середньо ключичній лінії (на відстані 134 см вгору підошовної поверхні стоп та на 10 см ліворуч від умовної серединної лінії тіла) та у зовнішньо-нижньому квадранті лівої молочної залози ближче до ореоли, що є наслідками загоєння не проникаючих колото різаних поранень грудної клітини ліворуч, які розпочались ранами на грудній клітині ліворуч, переходили у раньові канали, з пошкодження по ходу яких: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та сліпо закінчувались на глибині 3-4 см в м`яких тканинах, напрямок раньових каналів знизу догори;

- 3-х рубців на правій молочній залозі у верхньо -внутрішньому квадранті та у внутрішньо-серединному квадранті, що є наслідками загоєння проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини праворуч, які розпочинались ранами на грудній клітині праворуч, переходили у раньові канали, з пошкодженням по ходу яких: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та на глибині 8-10 см проникли в плевральну порожнину, напрямок раньових каналів догори та до середини.

Виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: проникаючих-колото-різаних поранень грудної клітини праворуч, за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно пункту 2.1.3 «й» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6.

За своїм характером, виявлені тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаних, колотої та різаних ран на шиї, тулубі та кінцівках, не проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини ліворуч (як кожне окремо, так і в сукупності) відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день).На підставі пункту 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6.

Всі виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження спричинені від не менше як 18-ти механічних дій гострого предмету (предметів), який (які) володів (володіли) колючими, ріжучими та колючо-ріжучими властивостями, яким могли бути і лезо ножа або інші предмети з аналогічними властивостями, що діяв (діяли) в область шиї, грудної клітини праворуч та ліворуч, в область лівої верхньої кінцівки та в поперекову область праворуч, що підтверджується характером ушкоджень.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до надходження на стаціонарне лікування до 16 МКЛ, тобто і в термін, на який вказує обстежена та слідчий у постанові.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у неї тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до надходження на стаціонарне лікування в 16 МКЛ, тобто і в термін, на який вказує обстежена та слідчий у постанові.

Конкретно встановити термін отримання тілесних ушкоджень (в хвилинах та годинах) не представляється можливим , у зв`язку з відсутністю судово-медичних експертних даних.

Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи № 514к від 19 січня 2015 року встановлено, що кров ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи № 577к від 30 грудня 2015 року встановлено, що кров підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи № 1826 від 19 грудня 2015 року із додатками встановлено, що згідно висновку експерта № 514к від 19 січня 2015 року: кров потерпілої ОСОБА_6 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

На наданій на дослідження кофті, яка названа слідчим «вітровка» (об`єкти № № 1-8) та футболці (об`єкти №№ 9-19) встановлена наявність крові людини.

При серологічному дослідженні крові об`єктів №№ 1-9, в них виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВ0, а в об`єктах №№ 10,15 ще і ізогемаглютиніни анти-А і анти-В, що не виключає можливість походження вказаних слідів за рахунок крові особи (осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Враховуючи отримані результати дослідження та групову приналежність крові громадянки ОСОБА_6 , а саме те, що виявлений в слідах крові об`єктів №№ 1-19 антиген Н є групо специфічним для її крові, не виключається можливість походження вказаних слідів за рахунок крові потерпілої або від іншої особи, груповій характеристиці якої властивий виявлений антиген.

Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи № 1838 від 21 грудня 2015 року із додатками встановлено, що згідно висновку експерта № 514к від 19 січня 2015 року: кров потерпілої ОСОБА_6 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

На наданому на дослідження фрагменті марлі (об`єкт № 1) встановлена наявність крові людини.

При серологічному дослідженні крові об`єкту № 1, в ньому виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВ0. Оскільки для дослідження не доставлений контрольний змив предмету-носія (змив з незаплямованої поверхні) висловитись категорично про групу приналежності крові в сліді крові об`єкту № 1 не є можливим. Однак, якщо вважати отриманий результат дослідження достовірним, то не виключена можливість походження вказаного сліду крові за рахунок крові особи (осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти- А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Враховуючи отримані результати дослідження та групову приналежність крові громадянки ОСОБА_6 , а саме те, що виявлений слід крові об`єкта № 1 антиген Н є групо специфічним для її крові, не виключається можливість походження вказаного сліду за рахунок крові потерпілої, або від іншої особи, груповій характеристиці якої властивий виявлений антиген.

Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи № 61 від 22 січня 2015 року встановлено, що згідно висновку експерта № 577к від 30 грудня 2015 року: «кров підозрюваного ОСОБА_9 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Згідно висновку експерта № 1826 від 19 грудня 2015 року 9 (п.3.1): «На наданій на дослідження кофті (об`єкти №№ 1-8) та футболці (об`єкти №№ 9-19) встановлена наявність крові людини».

Згідно висновку експерта № 1826 від 19 грудня 2015 року 9 (п.3.2): «При серологічному дослідженні крові об`єктів №№ 1-9, в них виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВ0, а в об`єктах №№ 10,15 ще і ізогемаглютиніни анти-А і анти-В, що не виключає можливість походження вказаних слідів за рахунок крові особи (осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0».

Враховуючи отримані результати дослідження та групову приналежність крові громадянина ОСОБА_9 , а саме те, що виявлений в слідах крові об`єктів №№ 1-19 антиген Н є групо специфічним для його крові, не виключається можливість походження вказаних слідів і за рахунок крові підозрюваного, або від іншої особи, груповій характеристиці якої властивий виявлений антиген.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання з додатком до нього у вигляді фототаблиці від 11 січня 2016 року встановлено, що слідчим в присутності двох понятих, свідку ОСОБА_11 пред`явлено для впізнання чотири особи чоловічої статі, серед яких останній впізнав особу під номером три ОСОБА_9 та пояснив, що саме цей чоловік 16 листопада 2015 року близько 22 години 10 хвилин в під`їзді будинку АДРЕСА_4 спричинив тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_6 , із застосуванням предмету, схожого на ніж.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 28 січня 2016 року з додатком до нього у вигляді фототаблиці встановлено, що потерпіла ОСОБА_6 під час здійснення вказаної слідчої (розшукової) дії в присутності слідчого та понятих, за участю експерта обласного бюро СМЕ ОСОБА_14 , спеціаліста-криміналіста ОСОБА_15 та статиста, на місці події у під`їзді № 4 за адресою: АДРЕСА_4 , вказала про обставини та механізм спричинення їй тілесних ушкоджень 16 листопада 2015 року ОСОБА_9 , зокрема, зазначила місце розташування її та ОСОБА_9 в момент спричинення тілесних ушкоджень, кількість ударів, нанесених останнім та їх локалізацію на її тулубі, вказала, що всі удари ОСОБА_9 наніс їй предметом, схожим на ніж із лезом довжиною приблизно 10 см, який тримав у правій руці, а також зазначила, в який саме момент їй на допомогу прийшов ОСОБА_11 та яким чином припинив протиправні дії ОСОБА_9 .

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 28 січня 2016 року з додатком до нього у вигляді фототаблиці встановлено, що свідок ОСОБА_11 під час здійснення вказаної слідчої (розшукової) дії в присутності слідчого та понятих, за участю експерта обласного бюро СМЕ ОСОБА_14 , спеціаліста-криміналіста ОСОБА_15 та статиста, на місці події у під`їзді № 4 за адресою: АДРЕСА_4 , вказав про обставини та механізм спричинення потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень 16 листопада 2015 року, зокрема, зазначив його початкове місце розташування на сходинковому майданчику біля поштових ящиків між 1-им та 2-им поверхом, механізм та локалізацію ударів, нанесених ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_6 , вказавши, що всі удари ОСОБА_9 наніс потерпілій предметом, схожим на ніж із лезом довжиною приблизно 10 см, який тримав у правій руці. При цьому, зазначив, в який саме момент він прийшов на допомогу потерпілій і яким чином припинив протиправні дії ОСОБА_9 , вказавши, що в процесі припинення цих протиправних дій, отримав удар ножем у підборіддя від останнього, якого йому вдалося видворити з під`їзду і тримати вхідні двері.

Відповідно до додаткового висновку додаткової судово-медичної експертизи № 365е від 01 лютого 2016 року встановлено, що за даними наданої медичної документації та при огляді у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: численних рубців на шиї, тулубі та кінцівках, що є наслідками загоєння колотої, різаних та колото-різаних ран.

Характер виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх спричинення, на який вказує свідок ОСОБА_11 в ході проведення слідчого експерименту, тобто при численних ударах ножем, але локалізацію нанесених ударів оцінити не представляється можливим, оскільки він чітко її при проведенні слідчого експерименту не вказує.

Характер та локалізація виявлених у неї тілесних ушкоджень не суперечать механізму їх спричинення, на який вказує ОСОБА_6 , в ході проведення слідчого експерименту, тобто при численних ударах ножем в область грудної клітини праворуч та ліворуч, тулуба та лівої верхньої кінцівки, а також шиї.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 02 лютого 2016 року з додатком до нього у вигляді фототаблиці встановлено, що свідок ОСОБА_12 під час здійснення вказаної слідчої (розшукової) дії в присутності слідчого та понятих, за участю спеціаліста-криміналіста ОСОБА_16 та статиста, на місці події у під`їзді АДРЕСА_6 , вказала про місце розташування та положення, в якому знаходилася потерпіла ОСОБА_6 після спричинення останній тілесних ушкоджень, а також місце розташування свідка ОСОБА_11 , який видворив ОСОБА_9 з під`їзду і тримав вхідні двері руками.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 20 від 26 січня 2017 року встановлено, що згідно аналізу наданої медичної (медична карта стаціонарного хворого №11963/713) та судово-медичної документації («Висновок експерта» №5478е, «додатковий висновок експерта» №365е), комісією експертів встановлені тілесні ушкодження: 3 рубці на правій половині грудної клітини (правій молочній залозі у верхньо--внутрішньому квадранті та у внутрішньо- серединному квадранті), що є наслідками загоєння 3-х проникаючих колото - різаних поранень грудної клітини праворуч, які розпочинались ранами на грудній клітині праворуч, переходили у раньові канали, з пошкодженням: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та на глибині 8-10 см проникли в плевральну порожнину, напрямок раньових каналів вверх та у середину; 2 рубці на грудній клітині ліворуч по середньо-ключичній лінії (на відстані 134 см вгору підошовної поверхні стоп та на 10 см ліворуч від умовної серединної лінії тіла) та у зовнішньо-нижньому квадранті лівої молочної залози ближче до ореоли, що є наслідками загоєння непроникаючих колото-різаних поранень грудної клітини ліворуч, які розпочинались ранами на грудній клітині ліворуч, переходили у раньові канали, з пошкодженням по ходу яких: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та сліпо закінчувались на глибині 3-4 см в м`яких тканинах, напрямок раньових каналів знизу догори; 3 рубці в поперековій області праворуч (на відстані 106 см вгору від підошовної поверхні стоп та на відстані 12,5 см і 17,5 см праворуч від умовної серединної лінії тіла) та на правій бічній поверхні черева по задньо-пахвовій лінії (на відстані 110 см від підошовної поверхні стоп та на 13 см праворуч від умовної серединної лінії), що є наслідками загоєння колото-різаних ран, які на глибині 4-5 см сліпо закінчуються в підшкірно-жировій клітковині; рубця в підщелепній області ліворуч від кута нижньої щелепи з переходом на передню поверхню шиї у верхню третину, що є наслідком загоєння поверхневої різаної рани; рубець в підщелепній області ліворуч від кута нижньої щелепи, який переходить на передню поверхню шиї у верхню третину, що є наслідком загоєння поверхневої різаної рани; рубець на внутрішній поверхні лівого ліктьового суглобу, який переходить на його задню поверхню, що є наслідком загоєння різаної рани; З рубці на внутрішній поверхні лівого плеча у нижній третині, на задній поверхні лівого плеча у нижній третині, на задньо-зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу, які є наслідками загоєння колото-різаних ран, які сліпо закінчуються на глибині 3-4 см в м`язах; 5 рубців на долонній поверхні лівої кисті: на основній фаланзі 1-го пальця, в проекції голівки 2-ї п`ясної кістки, на внутрішній поверхні 3-го пальця між основною та проксимальною фалангами, в міжпальцьовому проміжку між 3-м та 4-м пальцями та на проксимальній фаланзі 4-го пальця лівої кисті по тильній поверхні, які є наслідками загоєння різаних ран.

Всі виявлені у гр. ОСОБА_6 тілесні ушкодження (18 різаних та колото-різаних ран) спричинені від дії плоского предмету, що має ріжучі та колючо-ріжучі властивості.

За своїм характером, 3 рани в області правої половини грудної клітини (правої молочної залози), що проникають у праву плевральну порожнину, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, що відповідає вимогам п.2.1.3.«й» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6.

Інші 15 різаних та колото-різаних ран в області шиї, лівої половини грудної клітини, поперекової області праворуч, в області лівої верхньої кінцівки, за своїм характером, як кожне окремо, так і у сукупності, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день). На підставі: п.2.3.3, «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6.

Характер тілесних ушкоджень, вказаний у медичній документації, термін надання первинної медичної допомоги, свідчить, що тілесні ушкодження спричинені до 22.05. год. 16 листопада 2015 року.

Механізм виникнення у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень не суперечить механізму спричинення, який вказано у «Протоколі слідчого експерименту» від 28 січня 2016 року за участі свідка ОСОБА_11 .

Механізм виникнення встановлених у гр. ОСОБА_6 тілесних ушкоджень відповідає механізму їх спричинення, який вказано у «Протоколі слідчого експерименту» від 28 січня 2016 року за участі потерпілої ОСОБА_6 .

Згідно даним медичної карти стаціонарного хворого №11963/713, під час оперативного втручання (операції №344-346) - первинної хірургічної обробки ран правої половини грудної клітини встановлено, що раньові канали 3-х ран направлені вверх усередину на глибину 8-10 см, проникають в плевральну порожнину. Оперативні втручання, в даному випадку, є об`єктивними та обґрунтованими доказами про наявність 3-х поранень, які проникають у праву плевральну порожнину грудної клітини.

В наданій медичній карті стаціонарного хворого №11963/713 на гр. ОСОБА_6 вказано, що раньові канали всіх 3-х ран правої половини грудної клітини проникають в плевральну порожнину. Рани розташовані на рівні 4 міжребер`я по правій середньо-ключичній лінії та 4-го міжребер`я по правій білягрудинній лінії в області внутрішньо-нижнього квадранта правої молочної залози, напрямок раньових каналів з проникненням в праву плевральну порожнину знизу-доверху та спереду назад за даними медичної карти стаціонарного хворого.

Згідно даних протоколу операції №№ 344-346 від 16 листопада 2015 року, даних первинного клінічного обстеження встановлено, що 3 рани правої половини грудної клітини мали вузькі вхідні отвори (2,0 х 0,5ом), довгий вузький раньовий канал (від 8,0 см до 10,0 см), направлений вгору і усередину. Відсутність ушкоджень тканини легені та органів переднього середостіння підтверджено результатами клінічного огляду при надходженні у лікарню, пункції правої плевральної порожнини, після виконання первинної хірургічної обробки ран, накладання швів на рани та їх дренування гумовими випускниками, результатами рентгенограм грудної клітини від 17 листопада 2015 року та 26 листопада 2015 року.

Вищевказане свідчить, що в даному випадку, дренування ран гумовими випускниками не супроводжувалось розвитком відкритого - клапанного пневмотораксу і не призвело до погіршення стану здоров`я потерпілої.

З урахуванням довжини раньових каналів, їх потенціального інфікування травмуючим предметом, можливого нагноєння раньового ексудату і його потрапляння через проникаюче поранення в плевральну порожнину та тканину переднього середостіння, дає можливість комісії експертів вказати, що дренування раньових каналів було обґрунтованим.

За своїм характером, 3 рани правої половини грудної клітини, що проникають у праву плевральну порожнину, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, що відповідає вимогам п.2.1.3.«й» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 7 від 22 січня 2016 року встановлено, що ОСОБА_9 в період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння, хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності чи іншим хворобливим порушенням психічної діяльності не страждав.

За своїм психічним станом в період інкримінованого йому діяння він міг віддавати собі звіт у своїх діях (бездіяльності) та керувати ними. В даний час якимось психічним захворюванням також не страждає.

За своїм станом в теперішній час випробуваний може віддавати собі звіт у своїх діях (бездіяльності) і керувати ними. Застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_9 своєї вини в інкримінованому злочині, останній суду показав, що потерпіла ОСОБА_6 його дружина, з якою з серпня 2015 року вони разом не проживали через непорозуміння та сварки. Протягом всього дня 16 листопада 2015 року вони із потерпілою сварилися з приводу ревнощів з боку останньої, яка звинувачувала його у зрадах, при цьому, двічі того ж дня ОСОБА_6 приходила до нього за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_7 . Ближче до вечора цього ж дня, він подзвонив потерпілій і домовився про зустріч о 22 годині за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_4 . В той же день, о 22 годині він прийшов за вказаною адресою до під`їзду № 4, де зустрівся із потерпілою, яка винесла його чорну сумку і передала йому. Між ними знов виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_6 звинувачувала його і висловлювала образи. При цьому, під час конфлікту вони знаходилися у під`їзді № 4 біля вхідної двері. Внаслідок образ з боку потерпілої, він дістав ніж, який постійно носив із собою, і тримаючи його у правій руці, стоячи обличчям до ОСОБА_6 , з метою зробити останній боляче, став наносити їй удари ножем в область грудної клітини праворуч, плеча, шиї та у інші частини тіла, всього наніс приблизно 10 ударів, можливо і більше. Потерпіла ОСОБА_6 намагалася захиститися від його ударів і закривалася руками. В процесі нанесення ним ударів ОСОБА_6 , остання знаходилась у положенні сидячи, спиною до стіни. Чи звала на допомогу потерпіла сказати не може. В момент нанесення ударів потерпілій, йому завадив незнайомий хлопець, яким в подальшому виявився свідок ОСОБА_11 . Останній накинувся на нього і намагався відштовхнути від ОСОБА_6 . Тоді він рукою, в якій тримав ніж, відштовхнув ОСОБА_11 від себе і можливо у цей момент поранив його. Після чого, він продовжив наносити потерпілій удари ножем. В цей момент свідок ОСОБА_11 стояв на відстані 5 метрів від нього і не заважав наносити удари потерпілій, а лише спостерігав. Далі він злякався і самостійно припинив наносити ОСОБА_6 удари ножем та пішов з під`їзду. В подальшому ніж, яким він наносив удари потерпілій ОСОБА_6 , десь не навмисно втратив. Зазначив, що удари наносив перочиним ножем, довжина леза якого становить близько 6 см. Стверджував, що умислу на вбивство потерпілої ОСОБА_6 не мав, все вийшло спонтанно і несподівано, при цьому, не оспорював, що саме від нанесених ним ударів ножем останній спричинені тяжкі тілесні ушкодження. Погодився із показами потерпілої ОСОБА_6 в частині механізму та кількості нанесених ударів, які остання давала, як під час проведення з нею слідчого експерименту, так і у судовому засіданні. Однак, не погодився із показами свідка ОСОБА_11 в частині того, що останній завадив наносити потерпілій удари ножем та видворив його із під`їзду на вулицю і тримав вхідні двері, таким чином, не пускаючи його до під`їзду та вважав, що свідок в цій частині дає неправдиві свідчення та обмовляє його на прохання працівників поліції. Підтвердив, що потерпіла в момент нанесення тілесних ушкоджень була одягнена у кофту сірого кольору та кофту коричневого кольору з капюшоном, а також додав, що речі в яких він був одягнений в той вечір вилучені працівниками поліції. Просив суд суворо не карати.

Отже, виходячи із показів обвинуваченого ОСОБА_9 , встановлено, що останній підтверджує, що дійсно у зазначений час та місці він, тримаючи у правій руці ніж, наніс потерпілій численні удари в область тулуба, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження, при цьому, зазначив, що протягом тривалого часу між ним та потерпілою виникали сварки та непорозуміння, зокрема, в той день з приводу ревнощів з боку потерпілої, а також зазначив у чому була одягнена потерпіла та він в момент нанесення тілесних ушкоджень. Такі покази обвинуваченого ОСОБА_9 узгоджуються із показами потерпілої ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_11 та із сукупністю досліджених доказів, а тому колегія суддів приймає в цій частині їх до уваги.

Проте, обвинувачений ОСОБА_9 категорично заперечував наявність у нього умислу на вбивство потерпілої ОСОБА_6 , стверджуючи, що хотів лише завдати останній біль своїми діями, і той факт, що свідок ОСОБА_11 припинив його протиправні дії, видворивши з під`їзду, а навпаки наполягав на тому, що він добровільно припинив нанесення ударів потерпілій і самостійно вийшов з під`їзду.

Однак, суд критично відноситься до таких показів обвинуваченого ОСОБА_9 , оскільки насамперед, вони спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_11 , які є послідовними та такими, що узгоджуються із встановленими колегією суддів обставинами та іншими дослідженими доказами.

Окрім того, аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_9 в частині відсутності у останнього умислу на вбивство потерпілої ОСОБА_6 та його доводи, що протиправні дії він припинив самостійно, колегія суддів вважає їх надуманими та наданими з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, оскільки такі доводи обвинуваченого спростовуються також і діями останнього, вчиненими ним безпосередньо після спроби свідка ОСОБА_11 завадити йому наносити удари потерпілій. Зокрема, обвинувачений замість того, щоб припинити свої злочинні дії, наніс удар свідку ножем у підборіддя, усунувши таким чином виниклу перешкоду, та продовжив наносити ОСОБА_6 удари ножем, і припинив свої протиправні дії лише після того, як свідок ОСОБА_11 в другий раз відштовхнув його від потерпілої і видворив з під`їзду, тримаючи двері з свого боку, що, з урахуванням встановлених під час судового розгляду обставин, на думку колегії суддів, навпаки вочевидь вказує на наявність у обвинуваченого умислу на вбивство потерпілої.
Отже, покази обвинуваченого ОСОБА_9 в частині заперечення наявності у нього умислу на вбивство ОСОБА_6 і того факту, що свідок ОСОБА_11 припинив його протиправні дії, видворивши з під`їзду, колегія суддів розцінює, як спробу уникнути відповідальності за скоєне, оскільки вони суперечать сукупності наведених вище досліджених доказів, які об`єктивно підтверджують правильність юридичної кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, тобто, як незакінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншої людині.

Таким чином, проаналізувавши безпосередньо отримані у судовому засіданні показання потерпілої ОСОБА_6 , свідків сторони обвинувачення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також досліджені під час судового розгляду вище переліченні письмові докази, колегія суддів приходить до висновку, що законних та обґрунтованих підстав для їх неврахування, а також визнання неналежними чи недопустимими сторонами не наведено, а судом не встановлено, вони є переконливими, послідовними, такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для встановлення колегією суддів усіх обставин кримінального правопорушення, які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених ст. 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь-якими іншими обставинами.

З урахуванням наведеного колегія суддів за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшла до впевненого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та наявність в його діях складу інкримінованого злочину, так як він своїми умисними діями вчинив незакінчений замах на умисне вбивство, тобто незакінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 колегія суддів відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, колегія суддів враховує підвищену суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим ОСОБА_9 кримінального правопорушення, отже відповідно до Конституції України людина, її життя і здоров`я, визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

При цьому, колегія суддів не може залишити поза увагою, характер, спосіб та конкретні обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 злочину, зокрема, останній наніс потерпілій ОСОБА_6 близько 18 ножових поранень, в тому числі у життєво важливі органи, що майже не призвело, у разі неприпинення злочинних дій обвинуваченого свідком ОСОБА_11 , до втрати нею життя, а також і той факт, що обвинувачений ОСОБА_9 вже був засуджений за вчинення злочину, пов`язаного із спричиненням тілесних ушкоджень саме відносно потерпілої ОСОБА_6 .

Також, колегія суддів враховує, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_9 кримінальне правопорушення, відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 15 років.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_9 має повну середню освіту, одружений і має малолітню дитину - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, відповідно до виписки з амбулаторної карти від 28 січня 2016 року, виданої КЗ Дніпропетровська міська поліклініка № 2» ДОР» хворіє на цукровий діабет 1 типу.

При цьому, колегія суддів не може залишити поза увагою, що обвинувачений ОСОБА_9 протягом судового розгляду свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, намагаючись створити у колегії суддів уяву про відсутність у нього умислу на вбивство потерпілої ОСОБА_6 і що нібито свої противоправні дії, пов`язані із спричиненням останній тілесних ушкоджень він припинив самостійно, а не внаслідок припинення його злочинних дій свідком ОСОБА_11 , що з урахуванням встановлених судом обставин та досліджених доказів, є з боку обвинуваченого намаганням уникнути повноти відповідальності за вчинений злочин.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , колегією суддів не встановлено.

Отже, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , колегія суддів виходить із ступеню тяжкості вчиненого злочину та враховує його підвищену суспільну небезпеку, характер, спосіб та конкретні обставини його вчинення, наведені вище, особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують і пом`якшують його покарання, приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, і вважає, що ОСОБА_9 має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку колегії суддів, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Разом із цим, під час судового розгляду даного кримінального провадження, колегією суддів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 засуджений за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2015 року за ч. 1 ст. 125 КК України, до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт.

Таким чином, встановлено, що після постановлення вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2015 року відносно ОСОБА_9 , останній винен ще в зазначеному у даному вироку злочині, передбаченому ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, вчиненому ним до постановлення наведеного вище вироку.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього кодексу.

Отже, за наведених вище обставин, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_9 покарання відповідно до правил ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2015 року, більш суворим, призначеним за даним вироком.

Під час судового розгляду стороною обвинувачення надано суду ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2015 року, відповідно до якої відносно ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, протокол про затримання особи, що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, як зазначено стороною обвинувачення, під час досудового розслідування відносно ОСОБА_9 , не складався.

Відповідно до вимог Закону України «Про внесення зміни до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, який набув законної сили 24 грудня 2015 року, частина 5 статті 72 Кримінального кодексу України викладена у такій редакції: «5. Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі».

Отже, призначаючи покарання, суд зобов`язаний врахувати положення ст. 72 КК України (в редакції зазначеного вище Закону) та зараховувати строк попереднього ув`язнення, враховуючи його до моменту постановлення вироку.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне в строк основного покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 у виді позбавлення волі, зарахувати строк його попереднього ув`язнення, який складає 1 рік 2 місяці 14 днів, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто у вигляді 2 років 4 місяців 28 днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 слід рахувати відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2015 року про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 21 грудня 2015 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою у Дніпропетровському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Дніпропетровській області необхідно залишити без змін.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Під час судового розгляду, як зазначено стороною обвинувачення, судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:

- одяг потерпілої ОСОБА_6 - футболку сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору схожу на кров, кофту коричневого кольору з капюшоном зі слідами РБК, які відповідно до квитанції № 846 від 09 лютого 2016 року передані на зберігання до камери схову Жовтневого ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_6 , як законному володільцю;

- сумку чоловічу чорного кольору, яка відповідно до квитанції № 846 від 09 лютого 2016 року передані на зберігання до камери схову Жовтневого ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_9 , як законному володільцю;

- марлю з речовиною бурого кольору, схожою на кров, зразок крові потерпілої ОСОБА_6 , які відповідно до квитанції № 846 від 09 лютого 2016 року передані на зберігання до камери схову Жовтневого ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити;

- одяг підозрюваного ОСОБА_9 - кофту чорного кольору, штани спортивні чорного кольору, які відповідно до квитанції № 845 від 09 лютого 2016 року передані на зберігання до камери схову Жовтневого ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_9 , як законному володільцю.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370- 374, 394 КПК України, колегія суддів,

З А С У Д И Л А:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України і призначити йому покарання у вигляді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, із відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2015 року, більш суворим, призначеним за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у вигляді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, із відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 необхідно рахувати з 21 грудня 2015 року, при цьому, в строк призначеного останньому покарання у виді позбавлення волі, зарахувати строк його попереднього ув`язнення, розрахований відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, у вигляді 2 (двох) років 4 (чотирьох) місяців 28 (двадцяти восьми) днів.

До набрання вироком законної сили застосований під час досудового розслідування відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- одяг потерпілої ОСОБА_6 - футболку сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору схожу на кров, кофту коричневого кольору з капюшоном зі слідами РБК, які відповідно до квитанції № 846 від 09 лютого 2016 року передані на зберігання до камери схову Жовтневого ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_6 , як законному володільцю;

- сумку чоловічу чорного кольору, яка відповідно до квитанції № 846 від 09 лютого 2016 року передані на зберігання до камери схову Жовтневого ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_9 , як законному володільцю;

- марлю з речовиною бурого кольору, схожою на кров, зразок крові потерпілої ОСОБА_6 , які відповідно до квитанції № 846 від 09 лютого 2016 року передані на зберігання до камери схову Жовтневого ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити;

- одяг підозрюваного ОСОБА_9 - кофту чорного кольору, штани спортивні чорного кольору, які відповідно до квитанції № 845 від 09 лютого 2016 року передані на зберігання до камери схову Жовтневого ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_9 , як законному володільцю.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3