Ухвала
Іменем України

29 грудня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 21 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17 серпня 2016 року,

в с т а н о в и в:

28 листопада 2016 року ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу засудженої було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Копія ухвали була надіслана засудженій та згідно її розписки, яка надійшла з Київського слідчого ізолятора, отримана нею 09 грудня 2016 року.

Проте, засуджена не усунула недоліків касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк, оскільки подала касаційну скаргу у якій не міститься обґрунтування необхідності скасування вищевказаних судових рішень (про, що зазначено у прохальній частині скарги) з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, з огляду на положення статей 412- 414 КПК.
Також, вказуючи на у касаційній скарзі на необхідність перекваліфікувати дії з ч. 2 ст. 185 на ч. 1 ст. 190 КК засудженою не взято до уваги те, що розгляд кримінального провадження здійснювався в порядку ст. 349 КПК. Тому це унеможливлює оскарження судових рішень у цій частині, з урахуванням того, що в суді апеляційної інстанції засуджене та її захисник просили змінити вирок місцевого суду в частині призначення покарання.

Крім того, як убачається з постанови Верховного Суду України від 21 січня 2016 року № 5-365кс15 на яку посилається засуджена у своїй скарзі вона стосується перекваліфікації дій з ч. 2 ст. 289 (незаконне заволодіння транспортним засобом) на ч. 2 ст. 190 (шахрайство) КК, а не з ч. 2 ст. 185 (крадіжка) на ч. 1 ст. 190 КК як вважає ОСОБА_4 .

Також, викладене засудженою прохання знову не відповідає положенням ст. 436 КПК, оскільки касаційний суд не може одночасно скасувати судові рішенні і при цьому перекваліфікувати дії засудженої.
До того ж, всупереч ч. 5 ст. 427 КПК, засуджена не додала до скарги копії вироку Дарницького районного суду м. Києва від 21 серпня 2015 року (хоча просить його скасувати), яка має бути завірена належним чином (копії судових рішень мають бути належним чином оформлені та засвідчені відбитком гербової печатки суду. Якщо копія судового рішення складається з кількох аркушів, вона має бути прошнурована, скріплена підписом судді, працівника апарату суду, засвідчена відбитком гербової печатки суду, із зазначенням кількості зшитих аркушів), як це передбаченоп. 13.7 Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 173.
На підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК якщо, особа не усунула недоліків касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк то касаційна скарга повертається скаржнику.

Враховуючи викладене та керуючись п. 6 розділу XIІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч. 3 ст. 429 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_3