Справа № 534/1537/16-к
Провадження №1-кп/534/166/16

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 грудня 2016 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі : головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

- за ч.2 ст.185, ч.2 ст.389 КК України,
в с т а н о в и в :
07.08.2016 року, о 14 год. 30 хв. ОСОБА_7 перебував біля будинку № 3, що по вулиці Портовій в м. Горішні Плавні Полтавської області, де виявив на лавочці планшет марки «Samsung Galaxy Tab 2» ІМЕІ НОМЕР_1 , внаслідок чого в останнього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вищевказаного планшету. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів та мети, ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу, заволодів вищевказаним планшетом марки «Samsung Galaxy Tab 2», який належить ОСОБА_4 ,місце скоєння кримінального правопорушення покинув та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальної шкоди на суму 1500 гривень.
ОСОБА_7 , згідно вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 12 липня 2016 року, засуджений за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт.
19 серпня 2016 року ОСОБА_7 був поставлений на облік в Комсомольському МВ КВІ УДПтС України в Полтавській області, йому було роз`яснено порядок відбування покарання у виді громадських робіт, його права та обов`язки.
Однак, ОСОБА_7 достовірно знаючи про покладені на нього обов`язки, щодо відбування покарання у вигляді 120 годин громадських робіт та будучи ознайомленим з графіком виходу на роботу в КП «Міськсвітло»: 26 серпня 2016 року, 27 серпня 2016 року, 28 серпня 2016 року, 31 серпня 2016 року, 07 вересня 2016 року, 08 вересня 2016 року, 09 вересня 2016 року, 10 вересня 2016 року, 11 вересня 2016 року, 14 вересня 2016 року, 16 вересня 2016 року, 17 вересня 2016 року та 18 вересня 2016 року, згідно графіка, до роботи не приступив, вказати поважної причини неявки на роботу не зміг, допустивши в серпні 2016 року прогули в кількості 16 годин (4 дні) та у вересні 2016 року прогули в кількості 36 годин (9 днів), без поважних причин.
Згідно ст. 40 ч. 3 КВК України ухиленням від відбування покарання у вигляді громадських робіт є: невихід більше 2-х разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, тобто ОСОБА_7 ухиляється від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.
26.09.2016 близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу автомобільної мийки, розташованої по вул. Строна 33а м. Горішні Плавні Полтавської області, зустрів знайомого ОСОБА_8 , та попросив останнього надати в користування велосипед. На зазначену пропозицію ОСОБА_8 погодився та передав ОСОБА_7 велосипед «Kinetic-Space» біло-синього кольору, номер рами НОМЕР_2 (власником якого є ОСОБА_5 ), після чого останній на велосипеді поїхав з території автомобільної мийки. Цього ж дня, близько 18 год. 45 хв., перебуваючи поблизу магазину «Єгорич», розташованого по вул. Космонавтів 13 м. Горішні Плавні, під час користування вищезазначеним велосипедом у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на заволодіння зазначеним майном. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів та мети, ОСОБА_7 незаконно заволодів велосипедом «Kinetic-Space» біло-синього кольору, номер рами НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 вартістю 3918 грн., викраденим розпорядився на власний розсуд. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_5 завдано матеріальної шкоди на суму 3918 грн.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину в скоєнні крадіжки велосипеду потерпілого ОСОБА_5 визнав повністю і пояснив , що у свого знайомого ОСОБА_8 він неодноразово брав велосипед приблизно на годину , щоб привезти дітям джерельної води, їздив за водою , а потім повертав велосипед. В кінці вересня 2016р. він в черговий раз взяв у ОСОБА_8 велосипед , щоб з`їздити за водою. В той день йому дуже були потрібні гроші і він ніде не міг їх дістати, оскільки він їхав на велосипеді в нього виникла ідея здати велосипед до ломбарду, отримати гроші , а потім через деякий час викупити велосипед з ломбарду і повернути . По епізоду викрадення майна потерпілого ОСОБА_4 , ОСОБА_7 зазначаючи , що визнає свою вину повністю , свою вину визнав частково , оскільки пояснив , що заволодів планшетом потерпілого, так як цей планшет - телефон залишився на лавочці біля будинку по вул. Портовій, 3 в м. Горішні Плавні без нагляду , він взяв цей планшет як цінну річ тільки з наміром, щоб повернути його власнику за винагороду, і почав роздумувати за яку винагороду запропонувати його власнику. Але друг потерпілого розмовляв з ним дуже грубо і зневажливо , з цих причин він не зізнався їм , що взяв планшет. Потім в цей же день він здав планшет до ломбарду , а виручені гроші витратив на власні потреби. За епізодом ухилення від відбування громадських робіт, зазначаючи , що визнає свою вину повністю , свою вину визнав частково і пояснив , що став на облік до Комсомольської кримінально виконавчої інспекції для відбування покарання у виді 120 годин громадських робіт і отримав направлення на роботу до КП «Місьсвітло», був попереджений під підпис про наслідки ухилення від виконання громадських робіт і неявки на реєстрацію, однак на відпрацювання громадських робіт з`являвся не регулярно і лише частково відпрацював приблизно 20 годин у серпні 2016р. та приблизно 16 годин у вересні 2016р., через те , що допускав порушення встановленого графіку робіт в зв`язку з тим, що інколи здійснював догляд за своєю малолітньою дитиною , а потім коли з`явився інспекцію і йому повідомили про наявність відносно нього кримінального провадження за ухилення від відбування громадських робіт, він просто не зрозумів інспектора , що громадські роботи все одно треба відпрацьовувати і припинив ходити на роботу. Наслідки ухилення від відбування громадських робіт усвідомлював. Просив суворо його не карати, врахувати його тяжке матеріальне положення, оскільки на його утриманні знаходиться співмешканка та двоє неповнолітніх дітей, а також те , що правопорушення вчинялись ним в період , коли він був наркозалежною особою , в даний час він не вживає наркотичних засобів, в добровільному порядку звернувся до лікаря нарколога і в даний час проходить курс медикаментозного підтримувального лікування в амбулаторному відділенні Комсомольської міської лікарні.
Вина обвинуваченого в скоєнні крадіжки майна потерпілого ОСОБА_4 підтверджується: показаннями потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні, який підтвердив об`єм викраденого в нього майна і показав , що разом з ОСОБА_9 сидів на лавочці по АДРЕСА_2 , планшет та пакет лежали між ними , потім він разом з маленькою племінницею відлучився до кіоску купити дитині морозива і коли повернувся через декілька хвилин ОСОБА_9 ішов йому на зустріч і протягнув пакет , він спитав де телефон і вони почали його шукати ,оббігли навколо будинку і пригадали, що поряд з ними крутився обвинувачений, згодом з під`їзду будинку вийшов обвинувачений , але на їх запитання він не зізнавався , що взяв телефон. Він пішов додому за документами на телефон , а ОСОБА_9 намагався відвести обвинуваченого до поліції, але ОСОБА_7 втік по дорозі. Потім з`ясувалось , що телефон в ломбарді і він змушений був за власні кошти викупити свій телефон. Не має претензій до обвинуваченого по відшкодуванню майнової шкоди , просить стягнути з нього моральну шкоду завдану злочином в розмірі 3000 грн; показаннями свідка ОСОБА_9 в судовому засіданні, який показав що в вересні 2016р. збиралися піти на річку , вони з маленькою дочкою та потерпілим сиділи на лавочці, потім потерпілий з його дочкою відлучилися до кіоску за морозивом , а коли повертались він пішов їм на зустріч ,взявши пакет з лавочки , потерпілий спитав де його телефон і вони зрозуміли , що його міг взяти лише ОСОБА_7 , який весь час крутився поблизу. Вони оббігли будинок , але ОСОБА_7 ніде не було. Згодом обвинувачений вийшов з під`їзду , але на їх запитання не зізнавався , що викрав телефон. Вони зрозуміли, що вкрасти телефон міг лише ОСОБА_7 , і він намагався відвести обвинуваченого до поліції , однак останній по дорозі втік; протоколом проведення слідчого експерименту від 15.08.2016р. в ході якого підозрюваний ОСОБА_7 з виходом на місце події показав, де саме він забрав планшет потерпілого з лавочки, куди з ним пішов , куди заніс в під`їзд будинку , щоб заховати.
Вина обвинуваченого в скоєнні крадіжки майна потерпілого ОСОБА_5 підтверджується : показаннями потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні , який показав , що зберігав свій велосипед на автомийці , де працював і коли у вихідний день прийшов за ним виявив пропажу велосипеду , зі слів свідка ОСОБА_8 стало відомо , що велосипед взяв ОСОБА_7 щоб з`їздити за водою і не повернув, велосипед йому повернутий ; показаннями свідка ОСОБА_10 , який показав , що неодноразово без дозволу власника ОСОБА_5 надавав в користування з`їздити за водою велосипед ОСОБА_7 , останній повертав велосипед , а останній раз ОСОБА_7 не повернув велосипед і коли власник повернувся за велосипедом він все йому розповів; протоколом проведення слідчого експерименту від 24.10.2016р. в ході якого підозрюваний ОСОБА_7 з виходом на місце події показав, де саме він взяв в користування велосипед потерпілого , показав куди їздив за грошима , та показав місце біля магазину «Єгорич» в м. Горішні Плавні, де в нього виник умисел здати велосипед до ломбарду; протоколом огляду велосипеду; висновком експерта з оцінки майна про вартість велосипеду , згідно якого вартість велосипеду становить 3918 грн ; слідчим експериментом від 24.10.2016р. в ході якого ОСОБА_7 детально з виходом на місце скоєння правопорушення розказав і показав місця де він взяв велосипед в користування , де в нього виник умисел на заволодіння велосипедом і куди він здав велосипед до ломбарду.
Вина обвинуваченого в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України підтверджується : вироком Комсомольського міського суду від 12.07.2016р. згідно якого ОСОБА_7 визнаний винним в скоєнні злочину , передбаченому ч.1ст.190 КК України і йому призначено покарання у виді 120годин громадських робіт; розпорядженням про виконання вироку , що набрав законної силі від 12.08.2016р., направленням для відбування покарання ОСОБА_7 до КП «Міськсвітло», наказами та графіками виходів на роботу ОСОБА_7 в «Міськсвітло» та довідками про його нез`явлення на роботу, табелями виходів на роботу за місцем відбування покарання у виді громадських робіт , показаннями свідка ОСОБА_11 в судовому засіданні, яка працює інспектором по кадрам КП «Міськсвітло», яка показала, що ОСОБА_7 23.08.2016р. за направленням КВІ приступив до відбування громадських робіт , відпрацював 3 дні потім перестав з`являтися , потім з`явився в вересні 2016р. , знову відпрацював 4 дні і перестав з`являтися на роботу , за його проханням графік виходів на роботу змінювався, але ОСОБА_7 на роботу не виходив, про поважні причини , що перешкоджають йому працювати не повідомляв ; поданням КВІ про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від покарання, письмовими поясненнями ОСОБА_7 , які він підтвердив в судовому засіданні.
Вирішуючи питання наявності у діях ОСОБА_7 складу інкримінованого йому злочинного викрадення майна потерпілого ОСОБА_4 , суд приймає до уваги слідуюче .
У силу ч.1 ст.458 КПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, є обов`язковим для всіх судів загальної юрисдикції.
Виходячи з вищенаведених вимог, суд враховує, що Верховний Суд України у постанові від 11.12.2014 у справі № 5-23кс14 зазначив, що заволодіння майном, яке фактично не вийшло з володіння власника, а опинилося з будь-яких причин у неналежному, але відомому йому місці (залишене або забуте), особою, яка знала, кому належить це майно, мала підстави вважати, де знаходиться власник речі, і усвідомлювала, що він може за нею повернутися, або ж у разі появи власника з метою поновлення свого права володіння майном, умисно перешкоджала йому в цьому, слід розцінювати не як привласнення знахідки, а як крадіжку цього майна.
Якщо привласнення майна відбувається, зокрема, в громадському місці з обмеженим простором, слід констатувати презумпцію «забутості» речі її власником. У подібних випадках особа, яка привласнює річ, має розуміти, що зовнішні умови, обстановка, розташування речі свідчать про те, що вона фактично не вийшла з володіння власника, а лише забута чи залишена ним.
З достатньою повнотою встановлені судом обставини, за яких ОСОБА_7 вчинив інкримінований йому злочин, свідчать, що обвинувачений, взявши залишений потерпілим на лавочці мобільний телефон планшет , достовірно знаючи про його володільця, прийняв заходи, спрямовані на унеможливлення виявлення телефону планшету , перешкоджання відновлення контролю над ним, тобто фактично вчинив дії щодо приховування від власника вказаного предмету.
Сукупність наведених чинників приводить суд до висновку про наявність у діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_4 .
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 389 КК України, оскільки він скоїв умисні дії, що виразились в ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 КК України, оскільки він скоїв умисні дії, що виразились в крадіжці чужого майна, з кваліфікуючими ознаками повторності за епізодами викрадення майна потерпілого ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_5 .
Як обставини , що пом`якшують покарання обвинуваченого суд враховує щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину по епізоду викрадення майна потерпілого ОСОБА_5 , а також вжиття заходів щодо повернення викраденого майна потерпілому ОСОБА_5 , відшкодування майнової шкоди, завданої злочином потерпілому ОСОБА_4 .
Обставин, як б згідно зі ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 71 КК України та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 25 постанови № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання », якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Крім того, з аналізу положень закону України про кримінальну відповідальність, у тому числі засудження особи за злочин, вчинений до повного відбуття покарання за попереднім вироком, суд має застосувати вимоги ст.71 КК України і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від не відбутого покарання за попереднім вироком.
Згідно ч.1ст.71 КК України , якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин , суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Суд вважає , що за сукупністю вироків до призначеної міри покарання ОСОБА_7 необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 12.07.2016 р. , на підставі ст.72 КК України перевівши 84 години громадських робіт в більш суворий вид покарання виходячи з співвідношення одному дню арешту відповідають 8 годин громадських робіт.
При призначенні покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів , конкретні обставини справи, дані про особу ОСОБА_7 , який зазначаючи ,що повністю визнав свою вину , фактично повністю визнав свою вину лише за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_5 , в судовому засіданні каявся у вчиненому в добровільному порядку вжив заходів для повернення майна потерпілому ОСОБА_5 та добровільно відшкодував майнову шкоду потерпілому ОСОБА_4 , що відповідно до ст.66 КК України є обставинами, які пом`якшують покарання, а також при вирішенні цього питання суд враховує і думку потерпілих ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , яки не просили суворого покарання і просили суд призначити обвинуваченому мінімальне покарання.
Оскільки, скоєні обвинуваченим ОСОБА_7 правопорушення відповідно до ст.12 КК України не є тяжкими , ОСОБА_7 раніше судимий, за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 12.07.2016 року за ч.1 ст.190 КК України до 120 годин громадських робіт, по місцю проживання характеризується , як особа на яку скарг не надходило , перебуває на обліку у лікаря нарколога , у лікаря психіатра на обліку не перебуває , зазначене свідчить про можливість виправлення і запобігання скоєнню ОСОБА_7 скоєнню нових кримінальних правопорушень, лише за умови призначення йому міри покарання у виді арешту.
Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 та запобігатиме вчиненню ним нових злочинів.
Підстави для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили відсутні.
Потерпілий ОСОБА_4 заявив цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування моральної шкоди , завданої злочином в розмірі 3000 грн . Завдання моральної шкоди обґрунтовує тим , що внаслідок викрадення планшету він змушений був викупати свій телефон з ломбарду за власні кошти , заплативши 700 грн , однак в ньому не було ні сім карти , ні флешки , а в них знаходились важливі для нього файли : сімейні фотографії, які неможливо відновити , виробнича документація по його роботі майстром на ВАТ «Єристівський ГЗК »,зокрема списки матеріальних цінностей , які він видає , табелі виходів працівників на роботу , технічна документація , а також книжки та методички з місця отримання другої освіти , виконані , але не здані контрольні завдання , телефони рідних , друзів та знайомих. Внаслідок втрати всієї інформації , що зберігалась в планшеті - телефоні
він був змушений докладати додаткових зусиль для її відновлення і витратити багато часу за у вільний від роботи і навчання час. Однак всі фотографії з рідними і друзями втрачені , втрачені також зв`язки з друзями та знайомими з інших міст. Просив задовольнити позов в повному обсязі і зазначив , що обвинувачений в добровільному порядку відшкодував йому лише кошти , які він витратив на викуп свого телефону з ломбарду в розмірі 700 грн.
Обвинувачений ОСОБА_7 позов ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди визнав частково в сумі , що не перевищує 500 700 грн , посилаючись на те , що , розмір моральної шкоди завищений .
Суд вважає , що протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_4 завдана моральна шкода.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.
Згідно роз`яснень, що містяться в п. 3, п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ. Моральна шкода може полягати зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя; порушенні стосунків з оточуючими людьми; при настанні інших негативних наслідків. При визначенні моральної шкоди суд з`ясовує чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, чи знаходяться дії відповідача в причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Приймаючи до уваги , що протиправні дії ОСОБА_7 знаходяться в причинному зв`язку з тим, що позивачу ОСОБА_4 було спричинено моральні та душевні переживання у зв`язку з викраденням його мобільного телефону, а також інформації, яка на ньому зберігалась, що спричинило порушення його нормальних життєвих зв`язків, створило дискомфорт у житті, він був змушений звертатись до правоохоронних органів та суду за захистом своїх прав, суд приходить до висновку, що з обвинуваченого слід стягнути на користь ОСОБА_4 2900 грн. моральної шкоди, оскільки цей розмір, на думку суду, буде відповідати спричиненій позивачу моральній шкоді та уявляє собою законну, розумну й справедливу компенсацію за цим позовом.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Судові витрати відсутні .
Керуючись ст. ст.368, 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.389 КК України і призначити йому покарання:
за ч.2 ст.185 КК України - у виді трьох місяців арешту ;
за ч.2 ст.389 КК України - у виді 1 місяця арешту .
Відповідно до ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 місяців арешту.
На підставі вимог ч.1ст.71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Комсомольського міського суду від 12.07.2016р. у виді 84 годин громадських робіт з врахуванням ст.72 КК України виходячи з відповідності 1 дню арешту вісім годин громадських робіт та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків у виді трьох місяців 5 днів арешту.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з часу приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити попередній домашній арешт.
Речові докази по кримінальному провадженню: велосипед марки «Kinetic», моделі «Space», № рами НОМЕР_2 , біло-синього кольору переданий під розписку на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити останньому , як йому належний.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином задовольнити частково .
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду , завдану злочином в розмірі 2900 грн.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом:
Суддя ОСОБА_1