ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 21 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 листопада 2015 року засуджено:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, працюючого на посаді Підбузького селищного голови Дрогобицького району, раніше не судимого,
- за ч. 2 ст. 368 КК України (у редакції статті від 21.12.2010 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки без конфіскації майна.
На підставі статей 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням та іспитовим строком на 2 роки та покладенням відповідних обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Відповідно до ст. 54 КК України ОСОБА_7 позбавлено 9-го рангу в межах 4 категорії посад органів місцевого самоврядування, як державного службовця.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08 квітня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.
Як встановив суд, ОСОБА_7 , з 19 листопада 2010 року, обіймаючи посаду Підбузького селищного голови Дрогобицького району Львівської області, будучи наділеним відповідно до ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваженнями, пов`язаними з діяльністю ради та її органів із забезпечення виконання рішень сільської ради, з представництва ради у відносинах з іншими організаціями незалежно від форм власності, з укладенням від імені ради договорів відповідно до законодавства, обіймаючи посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих повноважень, здійснюючи функції представника влади, займаючи 9 ранг в межах 4 категорії посад органів місцевого самоврядування та будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, одержав від громадянки ОСОБА_8 грошові кошти у загальній сумі 800 доларів США, за укладення з нею договору оренди комунального майна та подальше сприяння у визначенні мінімального розміру орендної плати за обставин встановлених судом.
Так, 21.04.2011 року до Підбузького селищного голови ОСОБА_9 звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_8 , з метою укладання договору оренди комунального майна нежитлового приміщення та подальшого його використання для здійснення підприємницької діяльності, а саме: надання комп`ютерних послуг, яке перебуває у комунальній власності Підбузької селищної ради і розташоване на АДРЕСА_1 . ОСОБА_7 , використавши вказані обставини у своїх корисливих інтересах з метою власного збагачення та отримання вигоди майнового характеру, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, пред`явив вимогу ОСОБА_8 передати йому хабар за укладення з нею вказаного договору оренди комунального майна та подальше сприяння у визначенні мінімального розміру орендної плати.
10.05.2011 року ОСОБА_8 , розуміючи незаконність вимог ОСОБА_7 , звернулася до правоохоронних органів з відповідною заявою про вимагання у неї хабара, давши згоду прийняти участь у викритті злочинної діяльності ОСОБА_7
11.05.2011 року, близько 12 години 20 хвилин, в смт. Підбуж Дрогобицького району Львівської області, в приміщенні Підбузької селищної ради, що по вул. Шевченка, 2, ОСОБА_8 передала у руки селищному голові ОСОБА_7 готівкою, в якості винагороди, хабар у розмірі 800 доларів США, що згідно офіційного курсу, встановленого Національним Банком України, становило 6374,72 гривні, та було обумовлено ними раніше, за укладення, підписання договору оренди комунального майна датованого 01.06.2011 року та сприяння у визначенні мінімального розміру орендної плати, згідно якого остання приймала у строкове платне користування нежитлове приміщення, що розташоване на АДРЕСА_1 площею 22,5 кв. м із місячною орендною платою 72,00 гривні.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , посилаючись на порушення кримінального процесуального закону просить скасувати як вирок місцевого суду, так і ухвалу апеляційного суду щодо засудженого ОСОБА_7 , а провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України через не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпання можливості їх отримати.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів без зміни, перевіривши матеріали провадження і обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підставі його ухвалення.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що судом першої інстанції було повно, всебічно та об`єктивно досліджено матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_7 та винесено законне, обґрунтоване рішення та надано належну оцінку дослідженим доказам.

Так, доводи касаційної скарги про недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення спростовуються показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які були предметом дослідження суду, визнані належними та допустимими доказами.
Крім того, винуватість ОСОБА_7 стверджується й письмовими доказами, зокрема, заявою ОСОБА_8 , яка просить притягнути ОСОБА_7 за вимагання хабара (а.п. 117 т. 1), даними, що містяться у протоколі огляду та помічення грошових коштів (а.п. 118-119 т. 1), огляду місця події (а.п. 120-125 т. 1), висновку про вартість майна, протоколі огляду речей (а. п. 151-156 т. 1), протоколі проведення оперативних технічних заходів (а.п. 229 т. 1), протоколі огляду речових доказів, протоколі перегляду відеозаписів та висновку експерта №87 від 17.06.2011, висновку експерта №86 від 17.06.2011, висновку експерта № 2595 від 29.07.2011 року та інших доказах.

Оцінивши здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази суд визнав їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки вони містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, що підлягають доказуванню та становлять предмет доказування, зібрані у відповідності з чинним КПК. Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, відсутність обставин, що обтяжують покарання та приймаючи до уваги вищенаведені обставини, прийшов до висновку, що до ОСОБА_7 слід застосувати ст. 75 КК України.
Розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 та суд апеляційної інстанції дотримався вимог ст. 419 КПК України, безпосередньо дослідив усі письмові докази, які містяться у справі, проаналізував доводи апеляційних скарг щодо незаконності вироку суду першої інстанції, дав на них відповіді, мотивувавши своє рішення належним чином.
Зважаючи на вищенаведене, судові рішення є законними і обґрунтованими, призначене покарання справедливим, а відтак касаційна скарга захисника задоволенню не підлягає. Матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення інших вимог закону, які були би підставами для зміни або скасування судових рішень.

З урахуванням наведеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429, статтями 376, 433, 434, 436 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року, колегія суддів
ухвалила:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 08 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.
судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2