справа № 462/4240/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 серпня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001091 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого продавцем-консультантом у ФОП ОСОБА_7 , зареєстрованого на АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України,

встановив:
ОСОБА_6 , перебуваючи згідно наказу №52-К від 23.03.2012 року на посаді завідувача складу ТзОВ «Факро-Львів», що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 355Б, і будучи в силу своїх посадових обов`язків матеріально-відповідальною особою, яка наділена правомочністю по отриманню від імені підприємства та зберіганню ввіреного їй майна підприємства, діючи з корисливих мотивів та маючи умисел на розтрату товарно-матеріальних цінностей підприємства, що були передані у його розпорядження (відання), в період часу з 02.12.2013 року по 04.04.2014 року, знаходячись на своєму робочому місці на вул.Городоцькій, 355Б у м.Львові, по видаткових накладних отримував та засвідчував своїм підписом більшу кількість товарно-матеріальних цінностей, ніж насправді було розвантажено при його присутності та доставлено на ввірений йому склад ТзОВ «Факро-Львів», чим вчинив розтрату товарно-матеріальних цінностей ТзОВ «Факто-Львів», згідно проведеної інвентаризації станом на 04.04.2014 року, а саме: стреч плівки машинної 1105 кг на суму 22462,87 грн., плівки стреч ручної 757 шт. на суму 38251,39 грн., стрічки поліпропіленової 21 шт. на суму 4550,07 грн., а всього на загальну суму 65264,33 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.1 ст.191 КК України, не визнав та показав суду, що дійсно з 23.03.2012 року обіймав посаду завідувача складу ТзОВ «Факро-Львів», на яку був переведений з посади комірника. Проте, окрім наказу про переведення, жодних ознайомчих документів щодо посади завідувача складу, посадової інструкції та договору про повну матеріальну відповідальність йому не надавали і таких він не підписував. Відтак, він не знав обсягу майна, яке йому ввірене, і обсягу відповідальності. Була лише усна вказівка керівництва, що він облікує плівку. Вважає, що його обмовили, оскільки причиною нестачі могли бути неналежність обліку товарно-матеріальних цінностей, крадіжки та позаоблікове використання плівки іншими працівниками тощо. Про видачу плівки працівники робили записи спочатку в зошит, тоді такі дані переносилось в комп`ютерну систему обліку за допомогою програми Microsoft Excel, тоді вже накладні подавались в бухгалтерію. До комп`ютера був вільний доступ, пароль був, але його знали усі. Хто брав стрічку записувався в зошит , тоді це заносилось в базу і подавалось в бухгалтерію. Просив врахувати, що територія охороняється, а таку кількість товару, в нестачі якої його обвинувачують, неможливо винести. Крім цього, склад був у публічному доступі, ключі були в усіх комірників, інших працівників підприємства. За таких обставин свою винуватість і причетність до розтрати товарно-матеріальних цінностей підприємства він заперечує, цивільний позов ТзОВ «Факро-Львів» не визнає.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні злочину, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 об`єктивно підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Допитаний в судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_4 дав суду показання, що ОСОБА_6 працював у ТзОВ «Факро-Львів» завскладу, що відображено у його трудовому договорі. ОСОБА_6 був матеріально відповідальною особою в силу займаної посади і посадових обов`язків, які зокрема передбачали отримання та видачу товару, його облік та внесення даних щодо цього товару в систему. Крім електронної системи товари обліковувались первинними бухгалтерськими документами. Крім ОСОБА_6 видавати чи приймати товар ніхто не міг, бо це були його функціональні обов`язки. Печатка також була у ОСОБА_6 , комірники не мали до неї доступу. Уся територія підприємства, як і склад охоронялися цілодобово, була трьохзмінна охорона. Склад закривався на ключ, фактів крадіжки з території ТзОВ «Факро-Львів» у 2013-2014 рр. не було.

Свідок ОСОБА_8 , допитаний в судовому засіданні, показав суду, що працює в ТзОВ «Факро-Львів» з жовтня 2002 року, а генеральним директором з питань виробництва на цьому підприємстві з січня 2008 року. Приблизно в кінці березня на початку квітня 2014 року начальник складського господарства ОСОБА_9 повідомив його, що на складі недостача алюмінієвого профілю, а також пакувальних матеріалів. Інвентаризація проводиться кожного року в кінці листопада на початку грудня. Остання перед виявленням недостачі була в 2013 році, тому керівництвом була створена комісія для позачергової інвентаризації. ОСОБА_6 був завскладом і матеріально відповідальною особою. Інвентаризація проводилась 2 дні, за результатами було виявлено недостачу алюмінієвого профілю і пакувальних матеріалів. Склад перевірявся з часу коли був останній акт інвентаризації, звірялись дані бухгалтерії із тим, що було в наявності на час інвентаризації. Комірники підтверджували, що причиною недостачі є дії ОСОБА_6 , проте той відмовився покривати недостачу. ОСОБА_6 був присутній при роботі інвентаризаційної комісії. На причетність обвинуваченого до розтрати плівки прямо вказував комірник ОСОБА_10 , а також підтвердили інші комірники в анонімному опитуванні.

Під час судового розгляду свідок ОСОБА_9 показав суду, що працює начальником складського господарства ТзОВ «Факро-Львів», в його обов`язки входить організація роботи складського господарства підприємства. Документообіг щодо приймання та видачі ведеться завскладом, а дані передаються в бухгалтерію. В кінці березня 2014 року завскладу ОСОБА_6 покликав його до себе на склад і розказав, що ОСОБА_11 виявив недостачу алюмінієвих планок. ОСОБА_11 повідомив, що розклав їх в п`ятницю, а коли хотів взяти їх для замовлення то їх вже не було. Про розказане він повідомив ОСОБА_8 . Вони провели анонімне опитування серед комірників ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , за результатами якого з`ясувалось, що ОСОБА_6 з ОСОБА_14 могли взяти алюмінієві планки. ОСОБА_10 також повідомив, що бачив, як в грудні і в березні приїжджала машина з плівкою, проте ОСОБА_6 отримав не всю кількість цієї плівки, яка значилась в документах. Комплектуючі до вікон і плівку отримує і видає завскладу, документи щодо прийняття товару підписуються завскладом. Він був членом комісії з інвентаризації, яка за планом проводиться восени. Комірник і двоє працівників описують все, за тим контролює комісія, яка вибірково перевіряє інвентар, що фактично є на складі, а що в документах. За стрічку відповідав ОСОБА_6 , ніхто інший, окрім нього, видавати стрічку не мав права. ОСОБА_6 підписав акт інвентаризації в кінці 2013 року. На посаді комірника ОСОБА_6 підписав договір про повну матеріальну відповідальність. На той час не було посадових інструкцій. Комісія по позачерговій інвентаризації була створена на початку квітня 2014 року, про це був виданий наказ директора. За результатами цієї інвентаризації встановлено недостачу стреч плівки машинної та ручної, стрічки поліпропіленової. Ключі від складу мали ОСОБА_6 і комірники. При кожному звільненні працівника замки мінялись. Щотижнево кожен комірник і завскладу робить перевірку п`яти позицій (це найдорожчі і найбільш ходові позиції). Територія підприємства належно охороняється.

Свідок ОСОБА_12 , який працює в ТзОВ «Факро-Львів» комірником, в суді показав, що був у підпорядкуванні завідувача складу ОСОБА_6 . Пам`ятає випадок, як ОСОБА_10 зібрав усіх комірників і повідомив, що не вистачає стреч плівки по накладній була одна кількість, а по факту - менша. Наступного дня зібрались комірники: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_11 , тоді ОСОБА_6 у їх присутності повідомив, що начальнику складського господарства ОСОБА_9 відомо, що не вистачає плівки, завірив, що її довезуть.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , який працює комірником в ТзОВ «Факро-Львів», показав суду, що після проведення щорічної інвентаризації, в грудні 2013 року вирішив перевірити завскладу ОСОБА_6 , оскільки підозрював, що той допускав нестачу пакувальних матеріалів на складі, так як під час інвентаризації збирав гроші з комірників для того, щоб залагодити питання недостачі пакувальних матеріалів на складі, хоча особисто по його напрямку роботи ніякої недостачі не було. Начальник складського господарства ОСОБА_9 в його присутності оголошував, що за облік, прийняття і видачу пакувальних матеріалів відповідає завскладу ОСОБА_6 . Тільки обвинувачений підписував усі накладні по отриманню комплектуючих. В грудні 2013 року приїхала машина зі стреч плівкою машинною, за прийняття якої відповідав ОСОБА_6 . Він непомітно підглядав за цим. Коли повністю відвантажили плівку, він перерахував її кількість - там виявилось 63 бухти, замість 74 бухт по документах. Тобто, ОСОБА_6 прийняв менше стреч плівки, ніж значилось в накладній, яку підписав ОСОБА_6 . Це все він показав іншим комірникам. На наступний день він запросив ОСОБА_6 до місця, де стояли вказані палети з плівкою. У присутності ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_21 ОСОБА_16 , ОСОБА_14 він запитав у ОСОБА_6 , чи знає той скільки має бути плівки, ОСОБА_6 сказав, що знає про недостачу і решту мають довезти. Після таких пояснень вони розійшлись. В березні 2014 року він ще раз вирішив перевірити ОСОБА_6 , побачивши, що ОСОБА_6 приймає стреч плівку машинну та стрічку поліпропіленову, покликав ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_23 для того, щоб перерахувати товар. Після того, як товар перерахували пішли шукати накладну, по якій він був прийнятий. На місці, де завжди лежать накладні, її не знайшли. За 2-3 дні накладна знайшлась, звіривши отриманий товар з цим документом, виявилась недостача плівки. Після цього на складі було проведено інвентаризацію, він був членом інвентаризаційної комісії, яка виявила велику недостачу плівки.

Свідок ОСОБА_13 , який працює в ТзОВ «Факро-Львів» комірником, в суді дав показання, що, завскладу ОСОБА_6 за вказівкою ОСОБА_9 відповідав за пакувальні матеріали. При надходженні комплектуючих ОСОБА_6 звіряв їх кількість з накладними. Видавати плівку для потреб виробництва, пакування готової продукції мав право лише ОСОБА_6 і ніс за це відповідальність. Переміщення комплектуючих по самому підприємству здійснювалось на основі внутрішніх накладних. ОСОБА_6 оформляв замовлення, особисто перевіряв кількість комплектуючих. Пам`ятає, що ОСОБА_10 вказав комірникам на недостачу пакувальних матеріалів плівки, що підтвердила комісія з інвентаризації в квітні 2014 року, до якої входили ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_8 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 . Пояснив, що ключі від складу мали усі комірники. Комірник здійснює періодичний контроль за кількістю комплектуючих, за які він відповідає, надає звіти завскладу, а планова інвентаризація проводиться на підприємстві раз у рік.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_28 , який працює комірником в ТзОВ «Факро-Львів», показав, що взимку 2014 року комірник ОСОБА_10 попросив інших комірників подивитись, як він перераховує на складі плівку, яку прийняв ОСОБА_6 . При перерахунку була недостача плівки, на що ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_9 відомо, що решту мають довезти пізніше. Весною був аналогічний випадок, комірники перерахували і плівки не вистачало, фактично було товару менше, ніж зазначено у підписаній ОСОБА_6 накладній. Пояснив, що за окремими комплектуючими закріплений певний комірник. Так, він відповідає за дерев`яні елементи та склопакети. За пакувальними матеріалами, плівкою за вказівкою директора був закріплений ОСОБА_6 . В комп`ютерній базі він міг подивитись лише за свої матеріали. Мав пароль і міг вносити зміни по базі тільки завскладу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що працює в ТзОВ «Факро-Львів» на посаді комірника. В грудні 2013 року ОСОБА_10 на зборах працівників складу питав у ОСОБА_6 на рахунок недостачі пакувальної плівки, на що той відповідав, що плівку згодом довезуть постачальники. В березні-квітні 2014 року ОСОБА_16 також виявив велику недостачу пакувальної плівки, а поставку плівки звіряв завскладу і він підписував документи про її отримання, а також він вносив відомості у базу замовлення по пакувальних матеріалах. Плівку використовували на виробництві на складах під час пакування продукції. Підтвердив, що була практика, що кожен комірник відповідає за певний вид комплектуючих, що визначалося керівництвом.

Під час судового розгляду допитана свідок ОСОБА_29 повідомила, що працює в ТОВ «Факро-Львів» на посаді начальника відділу кадрів. ОСОБА_6 був прийнятий на роботу в ТОВ «Факро-Львів» у 2010 році, в 2011 році був переведений на посаду комірника, а в 2012 році став завскладу. Коли працював комірником був попереджений про повну матеріальну відповідальність, про що підписав відповідний договір при цьому такий договір продовжував діяти і при переведенні його на посаду завскладу.

Свідок ОСОБА_30 , яка працює на посаді директора ТзОВ «Західна пакувальна група», в суді показала, що між ТзОВ «Західна пакувальна група» та ФОП « ОСОБА_31 » було укладено договір, за яким останній здійснював доставку продукції в ТзОВ «Факро-Львів». Пояснила, що у ТзОВ «Західна пакувальна група» була стреч плівка пропіленова машинна вимірювалась в кілограмах і ручна пропіленова в бухтах (штуках). Похибка складала +/- 2%, в поліпропілені до 5%. На їхньому підприємстві є вхідний і вихідний контроль, перед передачею підприємцю завжди перевіряється вага та кількість, номенклатура зазначена у товаро-транспортній накладній. У ТзОВ «Факро-Львів» товар приймав той, хто мав право підпису. Вони поставляли стільки товару, скільки було зазначено у накладній, працювали по безготівковому розрахунку. Наголосила, що у ТзОВ «Факро-Львів» претензій щодо кількості чи якості товару жодного разу не було.

Свідок ОСОБА_32 в судовому засіданні дав показання, що постачав стреч плівку у ТзОВ «Факро-Львів» як підприємець. Близько двох років тому директор ТзОВ «Факро-Львів» повідомив йому, що є недостача за грудень 2013 року та за весну 2014 року. Поставкою у ТзОВ «Факро-Львів» займався ОСОБА_31 , на кожну доставку був окремий пакет документів на товар. При завантаженні комірник видавав товар ОСОБА_31 та накладну між ним і ТзОВ «Факро-Львів» . Із ТзОВ «Факро-Львів» він працював 6 років, але інших випадків недостачі не було. На товаро-транспортних накладних були печатки та підписи відповідальної особи ТзОВ «Факро-Львів».

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_31 дав показання, що працює приватним підприємцем, на власному автомобілі здійснює доставку товарів згідно укладених договорів. Він доставляв плівку у ТзОВ «Факро-Львів» із ТзОВ «Західна пакувальна група» та ФОП « ОСОБА_33 ». На складі видавали товар, а приймальник згідно документів приймає цей товар. На ТзОВ «Факро-Львів» зазвичай приймав товар ОСОБА_6 , який також перевіряв кількість привезеного товару, при цьому останній претензій щодо кількості товару не мав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_34 пояснив, що у 2013-2014 рр. працював контролером якості у ТзОВ «Факро-Львів». Під час щорічної інвентаризації в грудні 2013 року разом з ОСОБА_35 на складі вони виявили в одній палеті відсутність чотирьох роликів стреч плівки ручної. ОСОБА_6 попросив не записувати нестачу, щоб не позбавили премії працівників. Однак, через півроку знову проводили інвентаризацію і виявили велику недостачу плівки.

Свідок ОСОБА_36 повідомив, що працював контролером якості продукції ТзОВ «Факро-Львів». Під час інвентаризації в грудні 2013 року вони разом з ОСОБА_34 виявили недостачу продукції, а саме стрейч плівки машинної на складі. Завскладу був ОСОБА_6 . Про виявлену недостачу одразу повідомили ОСОБА_6 , на що останній відповів, що мабуть не встиг записати і буде розбиратись.

Відповідно до заяви про вчинення злочину ТзОВ «Факро Львів» від 11.04.14 року з додатками (матеріали кримінального провадження арк. 7-31, 58) після проведення інвентаризаційною комісією, яка створена наказом №16 від 04.04.2014 року, інвентаризації матеріальних цінностей в складі комплектуючих та складі готової продукції, яка проводилась 05-06.04.2014 року, було виявлено нестачу товарно-матеріальних цінностей, в тому числі стреч плівки машинної 1105 кг на суму 22462,87 грн., плівки стреч ручної 757 шт. на суму 38251,39 грн., стрічки поліпропіленової 21 шт. на суму 4550,07 грн.

Ця нестача підтверджується даними акту № ИН-0000004 інвентаризації складу комплектуючих станом на 04.04.2014 року (матеріали кримінального провадження, арк.172-195). При цьому, відповідно до акту інвентаризації № ИН-0000048 (матеріали кримінального провадження, арк. 21-31) на складі станом на 02.12.2013 року нестача по вказаних позиціях не зафіксована.

До заяви про вчинення злочину також додано письмові пояснення працівників складу від 04.04.2014 року щодо обставин нестачі пакувальних матеріалів на складі, в яких комірники ОСОБА_15 , ОСОБА_28 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 вказують на виявлені в грудні 2013 року і березні 2014 року факти невідповідності, меншої кількості прийнятої ОСОБА_6 плівки тій кількості, яка була в документах.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 14.05.14 року та фото-таблиці до нього (матеріали кримінального провадження, арк.161-171), було оглянуто складське приміщення комплектуючих та готової продукції, яке знаходиться на території ТзОВ «Факро-Львів» на вул.Городоцька, 355Б. При в`їзді на територію знаходиться КПП, вся територія огороджена парканом. Склад відділений від виробничого цеху металевою перегородкою, сполучені дверима із навісним замком. На фототаблиці зображено основний вхід в складське приміщення, через який відбувається доставка комплектуючих.

Згідно договору купівлі-продажу № 132 від 30.08.2012 року (матеріали кримінального провадження, арк. 190) ТзОВ «Західна пакувальна група» здійснює, зокрема, продаж і поставку товару упаковки в асортименті на склад покупця - ТзОВ «Фактро-Львів» згідно замовлення, а покупець оплачує товар відповідно до товаросупроводжувальних документів і цього договору. 29.08.2013 року на підставі додаткової угоди № 1 до вказаного договору сторони продовжили на рік строк дії договору (матеріали кримінального провадження, арк. 192).

Податковими накладними №5 від 13.01.14 року, № 86 від 23.01.14 року, № 67 від 12.02.14 року, № 3 від 01.04.14 року, № 158 від 23.04.14 року, № 53 від 11.12.13 року (матеріали кримінального провадження, арк.183-189) підтверджується отримання, обсяг і вартість пакувальних матеріалів ТзОВ «Факро-Львів» від ТзОВ «Західна пакувальна група» в період з грудня 2013 року по квітень 2014 року.

Як вбачається із видаткових і товаро-транспортних накладних № 1739 від 11.12.13 року, №682 від 16.03.14 року, № 367 від 12.02.14 року, № 153 від 23.01.14 року, № 878 від 01.04.14 року (матеріали кримінального провадження, арк.88-96, 138-139), на таких стоїть підпис та печатка про отримання від постачальника ТзОВ «Західна пакувальна група» стреч плівки та стрічки саме ОСОБА_6 . Виконання підпису у вказаних документах обвинуваченим підтверджується висновками експерта № 6/275 від 28.04.14 року та №6/311 від 14.05.2014 року (матеріали кримінального провадження, арк.105-108, 135-137).

Актами списання з грудня 2013 року по березень 2014 року (матеріали кримінального провадження, арк.192-195) підтверджується кількість пакувальних матеріалів, в тому числі плівки і стрічки, використаних для пакування готової продукції у вказаний період, а рух товару на складі комплектуючих відображено в роздруківці ТзОВ «Факро-Львів» (матеріали кримінального провадження, арк.196-255).

Статтею 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього кодексу, інших актів законодавства. Зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно вимог ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

З об`єктивної сторони злочин, передбачений ч.1 ст.191 КК України, може бути вчинений в тому числі у формі розтрати чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні.

Розтрата передбачає незаконне і безоплатне витрачання (споживання, продаж, безоплатну передачу, обмін, передачу в рахунок погашення боргу тощо) винним чужого майна, яке йому ввірене чи перебувало в його віданні. В результаті розтрати винний поліпшує майнове становище інших осіб шляхом безпосереднього споживання ними незаконно вилученого майна.

Діяння може кваліфікуватися як розтрата лише у тому разі, коли його предметом виступає майно, яке було ввірене винному чи було в його віданні, тобто воно знаходилось у правомірному володінні винного, який був наділений правомочністю по розпорядженню, управлінню, доставці або зберіганню такого майна. Така правомочність може обумовлюватись також службовими обов`язками.

Як встановлено під час судового розгляду, обвинувачений перебував у трудових відносинах із ТзОВ «Факро-Львів», з 23.03.2012 року перебував на посаді завідувача складу. До цього часу ОСОБА_6 займав посаду комірника і тоді з ним було укладено договір про повну матеріальну відповідальність.

Доводи сторони захисту, що відповідальність ОСОБА_6 виключається в силу відсутності підписаного ним, в якості завідувача складу договору про повну матеріальну відповідальність, не знайшли свого підтвердження у суді, оскільки обвинувачений, займаючи посаду завідуючого складу комплектуючих та готової продукції, відповідав за роботу, в тому числі надходження, зберігання та витрачання товарно-матеріальних цінностей на ввіреному йому підрозділі підприємства і саме в цьому і полягала його робота.

Крім цього, станом на грудень 2013 року обвинувачений пропрацював на складі у підприємстві достатньо довгий час, щоб знати і розуміти посадові обов`язки і обсяг відповідальності завідувача складу.

Допитані свідки - начальник складського господарства ОСОБА_9 і комірники ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_28 , ОСОБА_15 підтвердили, що постійно якість та кількість комплектуючих, пакувальних матеріалів, які надходили на підприємство перевіряв ОСОБА_6 , про що засвідчував своїм підписом та печаткою. Без відома та обліку обвинуваченого комплектуючі на підприємство не потрапляли та по підприємству не передавалися. Облік у комп`ютерній базі даних вів ОСОБА_37 та оформляв відповідні документи на рух комплектуючих. Також кожен комірник відповідав за певний вид комплектуючих, згідно розпорядження керівництва за отримання на склад від постачальників, облік та витрату пакувальних матеріалів відповідав тільки обвинувачений, що він підтвердив у суді.

Таким чином, згідно посадових обов`язків та додаткових вказівок керівництва щодо розподілу відповідальності за певний вид комплектуючих, ОСОБА_38 був наділений правомочностями та повноваженнями щодо отримання від імені підприємства від постачальників та зберігання ввіреного йому майна підприємства, в тому числі стреч плівки машинної, плівки стреч ручної та стрічки поліпропіленової.

Дослідженими судом актом № ИН-0000004 інвентаризації складу комплектуючих станом на 04.04.2014 року, видатковими, товаро-транспортними, податковими накладними, даними про рух товару на складі комплектуючих підтверджується недостача стреч плівки машинної, плівки стреч ручної та стрічки поліпропіленової у вказаному в обвинувальному акті розмірі, факти отримання цих пакувальних матеріалів ОСОБА_39 .

Також, на переконання суду, сукупність досліджених доказів доводить, що причиною цієї недостачі є розтрата майна ОСОБА_6 .

На підтвердження доводів про те, що причиною нестачі могли бути неналежність обліку товарно-матеріальних цінностей, крадіжки та позаоблікове використання плівки іншими працівниками стороною захисту не надано жодних доказів і вказане є припущенням.

Натомість, судом встановлено і підтверджується показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_28 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 спосіб здійснення ОСОБА_6 розтрати, а саме: в період часу з 02.12.2013 року, до якого проводилась остання чергова інвентаризація, по 04.04.2014 року обвинувачений за даними видаткових накладних отримував та засвідчував своїм підписом отримання певної кількості стреч плівки машинної, плівки стреч ручної та стрічки поліпропіленової, та відповідно така кількість була відображена в облікових документах підприємства, проте насправді фактично поступала підприємству на склад менша кількість вказаних пакувальних матеріалів.

Комірники, які підозрювали завідувача складом у розтраті пакувальних матеріалів, двічі - в грудні 2013 року, після проведення чергової інвентаризації, і в подальшому в березні 2014 року виявляли меншу кількість отриманої ОСОБА_6 від постачальника плівки, ніж ту, яка значилась по документах. До того ж обвинувачений, з показань комірників, визнавав у грудні 2013 року, що отримав менше плівки, ніж вказано в документах, пояснюючи тим, що решту довезуть, проте обставин того, щоб пакувальні матеріали довозили без оформлення відповідних накладних судом не встановлено.

Показами свідків ОСОБА_40 директора ТзОВ «Західної пакувальної групи» та ОСОБА_32 (ФОП « ОСОБА_41 »), котрі постачали пакувальні матеріали ТзОВ «Факро-Львів» підтверджується, що фактів недоставки пакувальних матеріалів, зокрема й не у повному обсязі, встановлено не було. З їхніх підприємств товар завантажувався у повній мірі у присутності водія ОСОБА_42 , котрий своїм підписом засвідчував правильність даних зазначених у товаро-транспортній накладній.

Наведеним підтверджуються доводи сторони обвинувачення, що ОСОБА_6 діяв з корисливих мотивів, маючи умисел на розтрату товарно-матеріальних цінностей підприємства.

Таким чином, фактичні, встановлені під час судового розгляду, обставини та сукупність наведених доказів дають підстави дійти висновку, що вина ОСОБА_6 у розтраті чужого майна, яке було йому ввірене, доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.191 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, скоєним умисно, з корисливих мотивів. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд окрім класифікації злочинів за ст.12 КК України виходить із особливостей даного конкретного злочину й обставин його вчинення, зокрема, приймає до уваги, що розтрату чужого майна обвинувачений здійснював систематично, протягом тривалого періоду часу більше чотирьох місяців.

Також суд бере до уваги дані про особу винного, який раніше не судимий (матеріали кримінального провадження, арк.318), одружений, має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.58), працює, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває (матеріали кримінального провадження, арк. 320, 321).

Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги думку представника потерпілого, котрий просив враховуючи, що ОСОБА_6 протягом тривалого часу не відшкодував підприємству завдану шкоду, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.191 КК України, а також додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на 2 роки.

Між тим, суд, приймаючи до уваги вищенаведене, особу обвинуваченого, те, що він одружений, має на утриманні малолітню дитину, працює, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_6 ст.75 КК України і звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки, який буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів.

При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

В даному кримінальному провадженні потерпілим ТзОВ «Факро-Львів» заявлено цивільний позов до обвинуваченого (матеріали кримінального провадження, арк.279-281), в подальшому зменшено позовні вимоги (а.с. 229-230), згідно яких підприємство просить стягнути з ОСОБА_6 65264,33 грн. матеріальної шкоди.

У відповідності до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Таким чином, суд, при вирішенні цивільних позовів враховує, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позов розглядається в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно п.3 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.
У відповідності до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК Кодексу майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайнових прав фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Враховуючи, що судом встановлено неправомірність дій ОСОБА_6 щодо майна потерпілого, його вину у розтраті і докази відшкодування шкоди відсутні, а тому позов ТзОВ «Факро-Львів» підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З огляду на зазначене, із обвинуваченого ОСОБА_6 підлягають стягненню на користь держави витрати на проведення НДЕКЦ ГУ МВС України у Львівській області почеркознавчих експертиз №6/275 від 28.04.2014 року в розмірі 491,40 грн. та №6/311 від 14.05.2014 року в розмірі 393,12 грн. (матеріали кримінального провадження, арк.134-137), а разом 884,52 грн., оскільки проведення вказаних експертиз було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим злочину.

Речові докази відсутні.

Підстав, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю два роки.

Зобов`язати ОСОБА_6 , відповідно до ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого Товариства з обмеженою відповідальністю «Факро-Львів» - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факро-Львів» 65264,33 грн. матеріальної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 884,52 грн.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1