Справа № 496/1328/17
Провадження № 1-кп/496/179/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жашків Черкаської області, громадянина України, неодруженого, маючого середньо-спеціальну освіту, військовослужбовця Збройних Сил України номера обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , матроса, судимого 24.10.2016 року Біляївським районним судом Одеської області за ч. 4 ст. 407 КК України до 4 (чотирьох) місяців арешту, відбуваючого покарання на гауптвахті за адресою: АДРЕСА_1 ,
- у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

27.11.2016 року близько 16 год. 00 хв., ОСОБА_5 маючи умисел на незаконне заволодіння автомобілем «ВАЗ 21063» д.н. НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_7 та перебуває у тимчасовому володінні ОСОБА_8 , шляхом вільного доступу, з прилеглої території розташованої біля військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу проник в салон вказаного автомобіля, де з`єднавши проводи замка запалювання, запустив двигун та поїхав у невідомому напрямку, завдавши потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 25000 грн.

Він же, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом на посаді номера обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , з метою тимчасово ухилення від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 08.12.2016 року самовільно залишив без поважних причин зазначену військову частину, яка дислокується у АДРЕСА_2 та ухилився від проходження військової служби до 12.12.2016 року проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Він же, 31.12.2016 року, діючи з метою тимчасово ухилення від проходження військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, повторно, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 та ухилився від проходження військової служби до 10.01.2017 року проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Він же, 17.01.2017 року, діючи з метою тимчасово ухилення від проходження військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, повторно, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 та ухилився від проходження військової служби до 16.03.2017 року проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби,
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав в повному обсязі. При цьому пояснив, що він домовлявся з ОСОБА_8 про придбання автомобіля ВАЗ, перерахував на його картку частину грошей у розмірі 5000 грн., після повного розрахунку, останній повинен був переоформити авто на його ім`я. Не розрахувавшись повністю за автомобіль, не отримавши технічний паспорт та ключі став користуватись вказаним автомобілем. Автомобіль повернуто потерпілому.

Щодо факту самовільного залишення військової частини ОСОБА_5 пояснив, що він залишав її кілька разів. Так як у нього болів живіт він звернувся до мед. частини для отримання направлення до військового шпиталю, але йому було відмовлено, після чого він залишив військову частину та проходив курс лікування виразки. У скоєному кається, просив суворо не карати, так як на його утриманні знаходиться менший брат та бабуся.

Суд вважає недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежується допитом обвинуваченого в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи не має сумніву у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає ОСОБА_5 винним у скоєнні злочинів і його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом та за ч. 4 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий, скоїв два тяжких злочини, за місцем проходження служби характеризується задовільно, за місцем проживання характеризується позитивно та має на утриманні бабусю похилого віку, має хворобу на виразку якою захворів під час проходження служби у Збройних Силах України.

Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів; добровільне відшкодування збитку автомобіль повернуто потерпілому; вчинення злочину (самовільне залишення військової частини) внаслідок збігу тяжких обставин загострення виразки та неправомірної поведінки начальника медичної частини, яка виразилась в ненаправлені до військового шпиталю під час загострення хвороби.

Обставиною, що обтяжує покарання є повторність та рецидив при скоєнні злочину - самовільне залишення військової частини.

Враховуючи ряд пом`якшуючих обставин які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів із урахуванням особи обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно та має на утриманні бабусю похилого віку, має хворобу на виразку якою захворів під час проходження служби у Збройних Силах України суд вважає можливим призначити ОСОБА_5 більш м`яке покарання, ніж передбачене законом, окремо за кожний злочин застосувавши ч. 1 ст. 69 КК України.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 вчинив два злочини, суд вважає за необхідним призначити покарання з урахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань.

Так як обвинувачений є військовослужбовцем військової частини за контрактом, суд вважає можливим застосувати ч. 1 ст. 62 КК України замінивши позбавлення волі - триманням у дисциплінарному батальйоні.

Відповідно до ч. 5 ст. 71 КК України до призначеного покарання необхідно приєднати невідбуту частину покарання за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2016 року у виді 25 днів арешту на гауптвахті.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, ч. 1 ст. 62, ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70, ч. 5 ст. 71, ч. 1 ст. 289, ч. 4 ст. 407 КК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним і призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 289 КК України, відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України 1 (один) рік позбавлення волі;

-за ч. 4 ст. 407 КК України, відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України 1 (один) рік позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_5 призначити покарання у виді 1 (одного) року і 1 (дня) позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 62 КК України ОСОБА_5 замінити 1 (один) рік і 1 (день) позбавлення волі 1 (одним) роком і 1 (одним) днем тримання у дисциплінарному батальйоні.

Відповідно до ч. 5 ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднати невідбуту частину покарання за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2016 року у виді 25 днів арешту на гауптвахті.

Речовий доказ по справі, автомобіль ВАЗ 21063 1977 року випуску, державний номер НОМЕР_2 повернути потерпілому ОСОБА_8 .

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області, протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_5 з моменту вручення вироку.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_1 .