УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві
клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України підполковника юстиції ОСОБА_3 про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000338 внесеному до Єдиного досудових розслідувань 17 травня 2014 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям. Донецьк, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.1 ст. 258-3,ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 437 КК України,
в с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України підполковника юстиції ОСОБА_3 , про здійснення спеціального досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання слідчого мотивоване тим, що, 23 липня 2014 року в кримінальному провадженні № 0000015 громадянину ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

13 серпня 2014 року Генеральною прокуратурою України із кримінального провадження №0000015 матеріали досудового розслідування щодо підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України виділено в окреме кримінальне провадження № 0000338.

30 січня 2015 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в регіональний, державний (міждержавний), міжнародний розшук.

13 квітня 2017 року в кримінальному провадженні № 0000338 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 5 ст. 27. ч. 2 ст. 437 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26.06.1945, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі ООН), членами якої окрім інших держав є також Україна та Російська Федерація.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН, всі Члени ООН утримуються в їх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; від 21.12.1965 №2131 (ХХ), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та обмеження їх суверенітету та від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), що містить визначення агресії, установлено, що ні одна з держав не має право здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації; здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Декларації Генеральної Асамблеї ООН від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ) серед іншого визначено, що агресією є застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної та політичної незалежності іншої держави; застосування збройної сили державою першою в порушення Статуту ООН є перш за все свідченням акту агресії.

Будь-яка з наступних дій, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії, зокрема:

- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не носила, що є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські і повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за згодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території до припинення дії угоди;

- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, що носять настільки серйозний характер, що це рівнозначно переліченим вище актам.

24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Згідно вказаного документу, територія України є неподільною та недоторканною.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

Згідно з п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, Російська Федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні їх зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язались утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

31 травня 1997 року, відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань по Заключному акту Наради з безпеки і співробітництва в Європі, Україна та Російська Федерація уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (ратифікований Законом України від 14.01.1998 №13/98-ВР та Федеральним Законом Російської Федерації від 02.03.1999 № 42 ФЗ). Відповідно до ст.ст. 2-3 зазначеного договору, Російська Федерація зобов`язалась поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та будівництво відносин на основі принципів взаємної поваги суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або загрози силою, включаючи економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Статтями 1-3 Конституції України, яка прийнята Верховною Радою України 28.06.1996, визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Як зазначено у ст. 1 Закону України «Про оборону України», збройна агресія застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема:

- вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України;

- блокада портів, узбережжя або повітряного простору, порушення комунікацій України збройними силами іншої держави або групи держав;

- напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України;

- засилання іншою державою або від її імені озброєних груп регулярних або нерегулярних сил, що вчиняють акти застосування збройної сили проти України, які мають настільки серйозний характер, що це рівнозначно переліченим в цій статті діям, у тому числі значна участь третьої держави у таких діях;

- застосування підрозділів збройних сил іншої держави або групи держав, які перебувають на території України відповідно до укладених з Україною міжнародних договорів, проти третьої держави або групи держав, інше порушення умов, передбачених такими договорами, або продовження перебування цих підрозділів на території України після припинення дії зазначених договорів.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади та Збройних Сил Російської Федерації (далі ЗС РФ) виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Мотивами зазначеного умислу послугували Євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, та їхніми державами-членами, які були розцінені представниками влади і ЗС РФ як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам РФ, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування Чорноморського флоту РФ на території України в Автономній Республіці Крим (далі АР Крим) та м. Севастополі.

Своїх злочинних цілей представники влади і ЗС РФ вирішили досягти шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців ЗС РФ, створення і фінансування терористичних організацій та вчинення інших злочинів.

При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії можуть призвести до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і бажали їх настання.

З метою реалізації цих намірів, упродовж 2013 року на території РФ невстановлені на цей час представники влади РФ та службові особи Генерального штабу ЗС РФ, розробили злочинний план, яким передбачалася незаконна окупація та подальша анексія півострову Крим і південно-східних регіонів України.

У подальшому, з грудня 2013 року по лютий 2014 року, для забезпечення схвалення та підтримки громадянами РФ і жителями південно-східних регіонів України злочинних діянь, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України та відновлення впливу і вагомості РФ на світовій арені, представники влади та ЗС РФ, на виконання спільного злочинного плану, організували із застосуванням засобів масової інформації розпалювання в Україні національної ворожнечі шляхом ведення інформаційно-пропагандистської підривної діяльності, яка у тому числі призводить до розпалювання національної ворожнечі.

Так, з грудня 2013 року за допомогою всіх видів мас-медіа РФ розпочато негативне викривлення подій на «Євромайдані», якими вказувалось на хибність Європейського вектору розвитку зовнішніх відносин України. При цьому, шляхом перекручування, постійного нав`язування хибного тлумачення, компонування інформації для зміни свідомості та ставлення громадян РФ і місцевих жителів південно-східних регіонів України щодо дійсності та значення подій, які насправді відбувались в Україні, представники опозиційних сил висвітлювались як прихильники націоналістичних поглядів та побудови української держави на засадах ідей національної самосвідомості та ідентичності, учасники національно-визвольного руху середини ХХ століття (ОУН, УПА) як прибічники та послідовники фашизму, пропагувалась їх неповноцінність за ознаками ідеологічних та політичних переконань.

Одночасно за допомогою засобів масової інформації здійснювалось спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних настанов, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави Україна з європейським вектором розвитку, підбурювання до міжетнічних конфліктів, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів України (Автономної Республіки Крим і м. Севастополя та південно-східних областей), провокування національних зіткнень, формування хибного образу частини українського населення як «націонал-фашистів», котрі мають інші духовні та моральні цінності, пропагують культ насильства та знущання над російськомовним населенням України.

У подальшому, невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ та ЗС РФ, продовжуючи виконання вказаного злочинного плану, діючи за попередньою змовою групою осіб, усупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і почали ведення агресивної війни проти України, а саме в один з днів лютого 2014 року віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України Автономну Республіку Крим і м. Севастополь.

З 20.02.2014, для реалізації вищезазначеного умислу, з метою блокування та захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури для забезпечення військової окупації та подальшої анексії РФ території АР Крим і м. Севастополя, на виконання наказів представників влади РФ та ЗС РФ, на територію півострову Крим військовим морським та повітряним транспортом здійснено вторгнення окремих підрозділів ЗС РФ.

Вищевказані дії ЗС РФ забезпечили військову окупацію території півострову Крим та призвели до реалізації злочинного плану невстановлених представників влади РФ та ЗС РФ щодо анексії АР Крим і м. Севастополя шляхом забезпечення проведення незаконних сепаратистських референдумів, направлених на повалення територіальної цілісності України, проголошення «Республіки Крим» суверенною державою, підписання 18.03.2014 «Договору про прийняття до РФ Республіки Крим і створення у складі РФ нових суб`єктів» та його ратифікацію Радою Федерації РФ 21.03.2014, що призвело до тяжких наслідків у вигляді порушення територіальної цілісності України та заподіяння збитків у вигляді втрати об`єктів державної власності.

Відповідно до Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу Про визнання РФ державою-агресором, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII, Верховною Радою України визнано РФ державою-агресором та констатовано факт початку збройного конфлікту, викликаного російською агресією з 20.02.2014 під час вторгнення окремих підрозділів ЗС РФ через державний кордон України в районі Керченської протоки та використання РФ своїх військових формувань, дислокованих у Криму для забезпечення ведення агресивної війни проти України.

Після цього, представниками влади і ЗС РФ продовжено виконання спільного злочинного плану з метою зміни меж території та державного кордону України.

У подальшому під безпосереднім керівництвом та контролем невстановлених на цей час представників влади РФ та ЗС РФ, на території Донецької області України на початку квітня 2014 року створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі «ДНР»), у складі якої створені незаконні озброєні підрозділи. Координація діяльності цієї терористичної організації, як і її фінансове, матеріальне забезпечення, у тому числі зброєю, боєприпасами, військовою технікою, здійснюється невстановленими на цей час представниками влади та ЗС РФ.

Указана терористична організація має: конкретних лідерів, які підтримують між собою тісні взаємозв`язки, чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, керівники та учасники яких підпорядковуються лідерам організацій, а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно з єдиним планом спільних злочинних дій.

Так, на учасників політичного блоку терористичних організацій покладаються наступні обов`язки:

-створення так званих органів державної влади «ДНР» та організація їх діяльності;

-видача нормативно-правових актів від імені нелегітимних органів державної влади «ДНР»;

-організація та проведення незаконних референдумів та виборів на територіях, підконтрольних «ДНР»;

-проведення агітаційної роботи серед населення Донецької області щодо діяльності терористичної організації «ДНР» з метою схиляння їх до участі у вказаній терористичній організації та отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України;

-організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу;

-налагодження взаємодії між лідерами «ДНР», представниками влади та ЗС РФ з метою координації дій щодо застосування актів збройної сили проти держави України, спрямованих на захоплення державної влади в Україні, а також дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого КонституцієюУкраїни;

-налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності, що перебувають за кордоном з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для здійснення актів застосування збройної сили проти держави України, зокрема протидії правоохоронним органам та силам АТО;

-налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітацій, висвітлення діяльності «ДНР» дискредитації діяльності органів державної влади України і осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції та формування думки серед населення про законність власних дій, а також вчинення за їх допомогою закликів до захоплення державної влади в Україні та дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

-надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам силового блоку «ДНР» та для забезпечення їх протиправної діяльності;

-забезпечення учасників «ДНР» транспортом, символікою та агітаційними матеріалами.

На учасників силового блоку терористичних організацій покладаються наступні обов`язки:

-систематична організація та здійснення актів застосування збройної сили проти держави України у особі представників сил АТО, зокрема ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України та інших військових формувань, задіяними у проведенні антитерористичної операції;

-створення не передбачених законом озброєних підрозділів та участь у їх діяльності;

-вербуваннянових учасників до складу силового блоку терористичних організацій «ДНР» та, організація їх у групи, навчання, озброєння та керівництво їхніми діями;

-захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Донецької області;

-вчинення терористичних актів та диверсій на інший території України;

-захоплення чи заволодіння у інший спосіб зброєю, боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами, а також будівництво укріплень з метою протидії діяльності осіб, задіяних у ході проведення АТО та забезпечення власної злочинної діяльності;

-викрадення осіб з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують діючу владу в Україні;

-силова підтримка учасників політичного блоку незаконних утворень «ДНР», захоплення, а також укріплення та охорона зайнятих ними будівель та споруд;

-організація поставок зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичної організації.

На керівників блоків покладається керівництво, організація дій та контроль за діяльністю підлеглих їм співучасників злочину за допомогою керівників груп, що входять до складу вказаних блоків.

Одним із основних завдань учасників вказаної терористичної організацій є зміна меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вплив на прийняття рішень, вчинення та не вчинення дій органами державної влади України, шляхом застосування зброї, вчинення вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людини, заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків.

Враховуючи викладене, так звана «Донецька народна республіка» є стійким об`єднанням невизначеної кількості осіб (більше трьох), яка створена з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якої здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, а тому у відповідності до п. 16 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичною організацією.

З квітня 2014 року по теперішній час, з метою реалізації злочинного умислу представників влади і ЗС РФ та досягнення зазначених завдань, учасниками терористичної організацій «ДНР» здійснюються захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів інфраструктури на території Донецької та Луганської областей, акти застосування збройної сили проти держави України, чиниться збройний опір правоохоронним органам України та іншим представникам сил антитерористичної операції у відновленні територіальної цілісності України та забезпеченні правопорядку, вчиняються інші злочини.

07 квітня 2014 року за поданням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із Головою Служби безпеки України, на території Донецької і Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції.

13 квітня 2014 року через посилення сепаратистських виступів та захоплення державних установ на сході України виконуючий обов`язки Президента України Указом від 14 квітня 2014 року №405/2014 затвердив рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та Україною розпочато на території Донецької та Луганської областей широкомасштабну антитерористичну операцію (далі АТО) із залученням Збройних Сил України та інших військових формувань.

Заявою «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», яка схвалена постановою Верховної Ради України від 04.02.2015 № 145-VIII, Україна визнала юрисдикцію Міжнародного кримінального суду щодо злочинів проти людяності та воєнних злочинів, скоєних вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян.

Парламентська Асамблея Ради Європи Резолюцією «Зниклі особи під час конфлікту в Україні» від 25.06.2015 визнала, що військові дії на частині територій Донецької і Луганської областей є агресією РФ проти України.

Крім того, 15.01.2015 Європейський парламент затвердив резолюцію щодо України в якій вказано: «Європарламент рішуче засуджує агресивну та експансіоністську політику Росії, що є загрозою єдності та незалежності України, у тому числі засуджує неоголошену гібридну війну проти України, яка у тому числі включає в себе використання регулярних і нерегулярних сил; закликає Москву припинити ескалацію ситуації, негайно зупинити потік зброї, найманців і військ на підтримку сепаратистських збройних формувань…».

Резолюція Парламентської Асамблеї Ради Європи «Зниклі особи під час конфлікту в Україні» від 25.06.2015 визнає, що військові дії на частині територій Донецької і Луганської областей є агресією зі сторони РФ.

З огляду на викладене, відповідно до ст. 2 Конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» від 12.08.1949, ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 03.07.1954, між державами РФ та України із 20.02.2014 триває збройний конфлікт міжнародного характеру.

Так, встановлено, що з квітня 2014 року (більш точну дату встановити не виявилось можливим) ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що діяльність терористичної організації «ДНР» та її підрозділів є незаконною, спрямована на зміну меж території України, призводить до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, з метою досягнення злочинних цілей терористичної організації «ДНР» щодо насильницької зміни меж території України, з мотивів непогодження з Євроінтеграційною політикою, діючи умисно, добровільно вступив до складу цієї терористичної організації, а саме до її структурного підрозділу (в подальшому т.зв. «Міністерства оборони народної республіки») та зобов`язався дотримуватися правил поведінки, встановлених у ній, і виконувати визначені йому функції

У подальшому, з квітня 2014 року до 23 липня 2014 року ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що структурний підрозділ терористичної організації «ДНР» а саме так зване «Міністерство оборони народної республіки», умисно, вчиняв дії направлені на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, а саме виконував вказівки учасників «ДНР» (відносно яких правоохоронними органами розслідуються окремі кримінальні провадження), спрямовані на сприяння функціонування структурного підрозділу силового блоку терористичної організації «ДНР» та виконання покладених на підрозділ функцій і обов`язків.

Так, в період з квітня до 23 липня 2014 року ОСОБА_5 за попередньою змовою з невстановленими учасниками терористичної організації «ДНР», усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, а саме вчинення терористичних актів структурними підрозділами силового блоку терористичної організації «ДНР», здійснював організацію підшукування, придбання та незаконного переправлення з території Російської Федерації на територію України (м. Донецьк та Донецька область) військового спорядження для представників терористичної організації «ДНР». При здійсненні вказаної діяльності ОСОБА_5 з метою конспірації своєї протиправної діяльності та уникнення покарання за свою злочинну діяльність обрав собі позивний « ОСОБА_6 ».

В квітні 2014 року (точну дату встановити не вдалось) ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Донецьк та на території Донецької області, використовуючи свій особистий телефон марки «Lenovo P780», imei: НОМЕР_1 , s/n НОМЕР_2 (60) з встановленими номерами мобільних операторів НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , свій особистий ноутбук HP «ProBook 4740 S» і нетбук «ASUS Free PS SeashellSeries SN: C80ABC030021; VN0062», що належав ОСОБА_7 (яка не була обізнана зі злочинними намірами ОСОБА_5 ), підключені до всесвітньої мережі Інтернет, та встановлене на них програмне забезпечення «Zello», вступив до таких груп: 1) «Оперативно-Информационный», 2) «Донбасс-помощь», 3) «Юзовка», 4) «Юзовка поговорим», 5) «Ан-3». Обмінюючись інформацією в зазначених групах, ОСОБА_5 познайомився з учасниками та посібниками терористичної організації «ДНР». Зокрема із:

- невстановленою особою, яка використовувала позивний ОСОБА_8 та здійснювала керівництво так званим «особливим відділом батальйону Схід» терористичної організації «ДНР» (на той час використовувала номер мобільного оператора НОМЕР_6 );

- невстановленою особою, яка використовувала позивний «63» та здійснювала керівництво так званою «розвідкою народного ополчення ОСОБА_9 » терористичної організації «ДНР» (на той час використовувала номер мобільного оператора НОМЕР_7 );

- невстановленою особою, яка використовувала позивний «14» та виконувала обов`язки заступника керівника так званої «розвідки народного ополчення Донбасу» терористичної організації «ДНР» (на той час використовувала номер мобільного оператора НОМЕР_8 );

- невстановленою особою, яка є активним членом російської організації «Народний визвольний рух Росії» з позивним « ОСОБА_10 », проживає в м. Ростов-на-Дону (на той час використовувала номери мобільного оператора НОМЕР_9 та НОМЕР_10 );

- невстановленою особою, яка є активним членом російської організації «Донбас поміч» з позивним « ОСОБА_11 », проживає в Московській області (на той час використовувала номер мобільного оператора НОМЕР_11 ).

В подальшому, взявши на себе обов`язки по організації незаконного переміщення через державний кордон України з Російської Федерації на територію м. Донецьк та Донецької області майна для представників терористичної організації «ДНР», ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Донецьк та на території Донецької області, використовуючи зазначені технічні засоби, підключені до всесвітньої мережі Інтернет, встановлене на них програмне забезпечення «Skype» (логін ІНФОРМАЦІЯ_2 ), «Viber», «Zello», створені ним електронні скриньки з електронними адресами ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , здійснював прийняття замовлень, відібрання зразків та направлення замовлень відправнику за допомогою електронного листування. Відправником зазначеного майна виступали представники російських організацій невстановлені особи з позивними « ОСОБА_10 » та « ОСОБА_12 ». Отримувачем даних вантажів був учасник терористичної організації «ДНР» ОСОБА_13 , який використовував позивний « ОСОБА_14 » (відносно яких правоохоронними органами розслідуються окремі кримінальні провадження), або вказані ним невстановлені особи з числа учасників терористичної організації «ДНР» у м. Слов`янськ. Крім того, отримувачем деяких вантажів був ОСОБА_15 (відносно яких правоохоронними органами розслідуються окремі кримінальні провадження).

В квітні-липні 2014 року (точну дату досудовим слідством не встановлено) ОСОБА_5 , отримавши в так званому штабі «Народного ополчення Донбасу» терористичної організації «ДНР» під власний розпис перепустку «Проездвезде» та посвідчення автопатруля «Народного ополчення Донбасу» з підписами ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , який використовував позивний « ОСОБА_17 » (відносно яких правоохоронними органами розслідуються окремі кримінальні провадження) для безперешкодного проходження постів терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР» з озброєним супроводженням у складі невстановлених членів терористичної організації «ДНР», які використовували позивні « ОСОБА_18 » (на той час використовував номер мобільного оператора НОМЕР_12 ), «Док» (на той час використовував номери мобільних операторів НОМЕР_13 та НОМЕР_14 ), а також ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 позивний « ОСОБА_20 » (уродженець м. Донецьк, на той час використовував номер мобільного оператора НОМЕР_15 ), на території Донецької області здійснював незаконне переміщення через державний кордон України поблизу ПП «Должанское» та ПП «Северное» з території Російської Федерації вищезазначеного майна, яке передавав невстановленим учасникам терористичної організації «ДНР».

Забезпечення та охорону зазначеного переміщення, за попереднім погодженням з ОСОБА_5 , забезпечували невстановлені учасники терористичної організації «ДНР» з позивними «63» та «14».

Транспорт (вантажні марки «Фольксваген» та «Газель») надавався невстановленим учасником терористичної організації «ДНР» з позивним « ОСОБА_21 », який також і визначав місце розвантаження на території м. Донецьк. Забезпечення пальним, шляхом оплати через пластикову картку автозаправної станції мережі «Wog», здійснював невстановлений учасник терористичної організації «ДНР» позивним « ОСОБА_12 ».

Розподіл вантажу, доставленого ОСОБА_5 , між цивільним населенням та представниками терористичної організації «ДНР» здійснювали невстановлені учасники терористичної організації «ДНР» з позивними « ОСОБА_21 » та «Кібер» (на той час використовували номери мобільного оператора НОМЕР_16 та НОМЕР_17 )

Крім того, 21.06.14 ОСОБА_5 , за попередньою домовленістю з особою з позивними « ОСОБА_10 », шляхом листування через зазначені електронні поштові скриньки та програмне забезпечення «Skype», перебуваючи на території Донецької області, здійснив організацію незаконного перетину державного кордону України з території Російської Федерації до м. Донецьк семи невстановленим особам - громадянам Російської Федерації, які мають спеціальну військову підготовку, з метою їх участі у терористичної організації «ДНР».

Також, в період з 23 червня по 15 липня 2014 року, перебуваючи в м. Донецьк, на території Донецької області, а з 15 по 23 липня 2014 року у м. Києві ( АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 , використовуючи зазначені вище технічні пристрої з встановленим на них зазначеним програмним забезпеченням, збирав особисто, а також отримував від учасників груп програмного забезпечення «Zello» відомості розвідувального характеру стосовно переміщень, місць дислокації та озброєння сил та засобів АТО невстановленим учасникам терористичної організації ДНР особам з позивними «63», «14» та «Одеса». Достовірність відомостей, які передавались ОСОБА_5 зазначеним учасникам терористичної організації «ДНР», підтверджено Штабом Антитерористичного центру при Службі безпеки України та Командуванням повітряних сил Збройних Сил України .

З січня 2015 року ОСОБА_5 , продовжуючи свою злочинну діяльність, вступив до лав так званої «Республіканської гвардії», яка є структурним підрозділом терористичної організації «ДНР», та вчиняє дії, спрямовані на розширення терористичної організації «ДНР» шляхом публічних пропагандистських та агітаційних виступів в м. Ростов-на-Дону та м. Донецьк, в ході яких популяризує її діяльність, героїзує її учасників, та роз`яснює порядок долучення до терористичної діяльності громадян України, Російської Федерації та інших країн, чим продовжує здійснювати інформаційне сприяння діяльності зазначеної терористичної організації.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що він з квітня 2014 року до 23 липня 2014 року, усвідомлюючи, що діяльність терористичної організації «ДНР» та її підрозділів є незаконною, спрямована на зміну меж території України, призводить до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, з метою досягнення злочинних цілей терористичної організації «ДНР» щодо насильницької зміни меж території України, з мотивів непогодження з Євроінтеграційною політикою, діючи умисно, перебуваючи на території Донецької та Луганської областей, у м. Ростов-на-Дону (Російська Федерація) та у м. Києві, дотримуючись правил конспірації, використовуючи засоби мобільного зв`язку та комп`ютерну техніку, електронні поштові скриньки та відповідні профілі, створені ним у програмах «Skype», «Viber», «Zello», вчиняв сукупність дій для забезпечення злочинної діяльності терористичної організації «ДНР» необхідними засобами і знаряддями, встановлення та підтримання зв`язків з громадянами України та Російської Федерації з метою створення умов для підготовки і вчинення терористичних актів на території України, збройного опору, незаконної протидії та перешкоджанню виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів та військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції.

З січня 2015 року ОСОБА_5 продовжуючи свою злочинну діяльність, вступив до лав так званої «Республіканської гвардії», яка є структурним підрозділом терористичної організації «ДНР», та вчиняє дії, спрямовані на розширення терористичної організації «ДНР» шляхом публічних пропагандистських та агітаційних виступів в м. Ростов-на-Дону та м. Донецьк, в ході яких популяризує її діяльність, героїзує її учасників, та роз`яснює порядок долучення до терористичної діяльності громадян України, Російської Федерації та інших країн, чим продовжує здійснювати інформаційне сприяння діяльності зазначеної терористичної організації.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 за викладених вище обставин вчинив організаційне та інше сприяння діяльності терористичній організації, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Також ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що він діючи умисно, з метою насильницької зміни меж території України, з мотивів непогодження з політикою представників державної влади України щодо Євроінтеграційного курсу розвитку держави Україна, за попередньою змовою групою осіб, у тому числі з учасниками терористичної організації «Донецька народна республіка», достовірно знаючи про підтримку зазначеної терористичної організації зі сторони представників влади РФ та ЗС РФ, всупереч вимог п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, в порушення принципів Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимоги ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 №2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), ст. ст. 1-3, 68 Конституції України, шляхом організаційного та іншого сприяння діяльності терористичної організації «ДНР» з квітня до липня 2014 року перебуваючи на території Донецької та Луганської областей, у м. Ростов-на-Дону (Російська Федерація) та у м. Києві, дотримуючись правил конспірації, використовуючи засоби мобільного зв`язку та комп`ютерну техніку, електронні поштові скриньки та відповідні профілі, створені ним у програмах «Skype», «Viber», «Zello», вчиняв сукупність дій для забезпечення злочинної діяльності терористичної організації «ДНР» необхідними засобами і знаряддями, встановлення та підтримання зв`язків з громадянами України та Російської Федерації з метою створення умов для підготовки і вчинення терористичних актів на території України, збройного опору, незаконної протидії та перешкоджанню виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів та військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції, а також з січня 2015 року, вступивши до лав так званої «Республіканської гвардії», яка є структурним підрозділом терористичної організації «ДНР», та вчиняючи дії, спрямовані на розширення терористичної організації «ДНР» у вигляді публічних пропагандистських та агітаційних виступів в м. Ростов-на-Дону та м. Донецьк, популяризував її діяльність, героїзував її учасників, та роз`яснював порядок долучення до терористичної діяльності громадян України, Російської Федерації та інших країн, чим сприяв представникам влади РФ та ЗС РФ у веденні агресивної війни проти держави Україна.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 вчинив пособництво, у формі надання засобів і знарядь та усунення перешкод, чим сприяв іншими співучасникам у веденні агресивної війни, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 437 КК України.

В клопотанні прокурора зазначено,що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю доведена зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду мережі Інтернет від 15 лютого 2015 року, в ході якого виявлено відеозапис під назвою « ОСОБА_22 на конференции с Е. Фёдоровым (Ростов-на-Дону) де ОСОБА_5 розповідає про свою діяльність у сприянні діяльності терористичної організації «ДНР»;протоколом огляду мережі Інтернет від 15 лютого 2015 року, в ході якого виявлено інформацію розміщену на Інтернет ресурсі «https://psb4ukr.org/criminal/gelyux-anatolij-yurevich/» щодо належності ОСОБА_5 до силового блоку терористичної організації «ДНР»;протоколом огляду мережі Інтернет від 24 квітня 2017 року, в ході якого виявлено відеозаписи « ІНФОРМАЦІЯ_6 », « ОСОБА_22 НОМЕР_18 », « ІНФОРМАЦІЯ_7 » та « ІНФОРМАЦІЯ_8 » де ОСОБА_5 розповідає про свою діяльність у сприянні діяльності терористичної організації «ДНР» та визнає свою належність до силового блоку терористичної організації «ДНР»; протоколами огляду від 31 липня 2014 року інформації розміщеної на електронних скриньках ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що були створені на використовувались ОСОБА_5 , в ході яких була оглянута інформація щодо плану дій по захопленню державних установ та протистоянню ЗС України і використання сил та засобів необхідних для вчинення зазначених дій;протоколами огляду від 29 липня 2014 року, 04 серпня 2014 року, 11 серпня 2014 року мобільного телефону «Lenovo P780», який належить та який використовував ОСОБА_5 , в якому оглянуто інформацію щодо номерів мобільних операторів, які використовували активні члени організації «ДНР», представники спецслужб Російської Федерації з якими контактував ОСОБА_5 під час вчинення своїх протиправних дій;протоколом огляду від 23 липня 2014 року мобільного телефону «Lenovo P780» та ноутбуку «ASUS», які належать та які використовував ОСОБА_5 , на яких оглянуто інформацію щодо переміщення військової техніки ЗС України, яку ОСОБА_5 отримував від своїх інформаторів та передавав активним членам організації «ДНР» та представникам спецслужб Російської Федерації; протоколом огляду від 08 серпня 2014 року ноутбуку «HPProBook 4740 S», який належить та який використовував ОСОБА_5 , на якому оглянуто інформацію щодо переміщення військової техніки ЗС України, яку ОСОБА_5 отримував від своїх інформаторів та передавав активним членам організації «ДНР» та представникам спецслужб Російської Федерації, плани дій по захопленню державних установ та протистоянню ЗС України і використання сил та засобів необхідних для вчинення зазначених дій, інформація щодо закупівлі зазначених засобів;протоколом за результатами проведення негласного розшукового заходу від 18 липня 2014 року, відповідно до якого ОСОБА_5 інформацію щодо переміщення військової техніки ЗС України, яку отримував від своїх інформаторів особисто передавав активним членам організації «ДНР» та представникам спецслужб Російської Федерації, координував дії співробітників спецслужб; актом амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи № 311 ОСОБА_5 від 18 серпня 2014 року, відповідно до якого ОСОБА_5 на час вчинення інкримінованих йому злочинів визнається осудним;висновком судово-фоноскопічної експертизи № 19/13-71 від 30вересня 2014 року, відповідно до якого ОСОБА_5 бере участь у розмовах зазначених в протоколі за результатами проведення негласного розшукового заходу від 18 липня 2014 року;висновком за результатами проведення судово-лінгвістичної експертизи (лінгвістичної експертизи писемного мовлення) від 29 жовтня 2015 року, відповідно до якого в переписці виявленій на електронних поштових скриньках якими користувався ОСОБА_5 знаходяться заклики до насильницької зміни конституційного ладу, захоплення державної влади, зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку встановленого Конституцією України;протоколом за результатами проведення негласного розшукового заходу від 18 липня 2014 року відповідно до якого ОСОБА_5 передавав представникам силового блоку терористичної організації «ДНР» та представникам РФ відомості військового характеру щодо дислокації та переміщень сил і засобів задіяних в проведенні АТО;відповіддю штабу АТЦ при СБ України від 15 вересня 2014 року щодо правдивості відомостей військового характеру переданих ОСОБА_5 представникам силового блоку терористичної організації «ДНР» та представникам РФ щодо дислокації та переміщень сил і засобів задіяних в проведенні АТО;іншими матеріалами у їх сукупності.

У той же час завершити досудове розслідування не виявляється за можливе, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів слідства,оголошений в регіональний, державний (міждержавний), міжнародний розшук.

Згідно рапорту оперативних співробітників вжитими заходами здійснити розшук ОСОБА_5 не видається за можливе, оскільки він проживає в м. Донецьк, що є тимчасово окупованою територією.

У зв`язку з наведеним прокурор просить надати дозвіл на проведення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_23 .

Прокурор ОСОБА_3 під час розгляду клопотання просив його задовольнити, оскільки сукупність зібраних під час досудового розслідування доказів свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри, встановлені обставини доводять умисне ухилення підозрюваного від досудового слідства.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000338, посилаючись на те,що на день звернення до слідчого судді з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування, ОСОБА_5 в належний спосіб не був повідомлений про підозру у відповідності до вимог ст.135, 278 КПК України. Крім того, на думку захисника, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування, оскільки, як зазначив захисник ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 було законно звільнено з під варти ухвалою суду, та на даний час він перебуває за місцем свого проживання в м. Донецьк. Також захисник зазначив, що відсутні дані про те, що ОСОБА_5 належним чином направлялись повідомлення про його виклик до органу досудового розслідування.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, захисника, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

23 липня 2014 року в кримінальному провадженні № 0000015 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

25 липня 2014 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

13 серпня 2014 року Генеральною прокуратурою України із кримінального провадження №0000015 матеріали досудового розслідування щодо підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України виділено в окреме кримінальне провадження № 0000338.

25 грудня 2014 року першим заступником Генерального прокурора України кримінальне провадження №0000338 стосовно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 258-3 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України закрите.

20 січня 2015 року Генеральним прокурором України постанову першого заступника Генерального прокурора України стосовно закриття провадження №0000338 стосовно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 258-3 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України скасовано, здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000338 доручено Головному слідчому управлінню СБ України.

30 січня 2015 року підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000338 ОСОБА_5 оголошено в регіональний, державний (міждержавний), міжнародний розшук.

30 січня 2015 року досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000338 зупинено, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

12 квітня 2017 року розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000136 за попередньою правовою кваліфікацією ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 437 КК України.

13 квітня 2017 року постановою прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України підполковника юстиції ОСОБА_3 кримінальне провадження № 0000136 об`єднано в одне досудове розслідування з кримінальним провадженням № 0000338, та збережено за об`єднаним кримінальним провадженням № 00000338.

13 квітня 2017 року в кримінальному провадженні №0000338 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 5 ст. 27. ч. 2 ст. 437 КК України.

24 квітня 2017 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 продовжено до 8 місяців.

24 квітня 2017 року досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000338 зупинено.

Так, спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, перелічених у ст. 297-1 КПК України та стосовно підозрюваного, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук.
ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 5 ст. 27. ч. 2 ст. 437 КК України, щодо яких згідно з ч. 2 ст. 297-1 КПК України може здійснюватися спеціальне досудове розслідування, останній має статус підозрюваного, що підтверджується доданою до матеріалів клопотання копією повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри.
На даний час у кримінальному провадженні проведено всі можливі слідчі (розшукові) дії і зібрані під час досудового розслідування докази є достатніми для складання обвинувального акту, однак завершити досудове розслідування не виявляється за можливе, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів слідства та суду.

ОСОБА_5 викликався на 10 жовтня 2016 року та 14 жовтня 2016 року до Головного слідчого управління СБ України для участі в проведенні слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000338 в якості підозрюваного, шляхом публікації повісток про виклик у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовому кур`єрі» (№ 188 від 06 жовтня 2016 року); та на 25 квітня 2017 року, 26 квітня 2017 року «Урядовий кур`єр» (№ 75 від 21 квітня 2017 року), про що свідчить копія оголошення, долучена до матеріалів клопотання. Крім того, 22 листопада 2016 року на офіційному веб-сайті Служби безпеки України, за адресою: www.ssu.gov.ua, розміщено повістки про виклик ОСОБА_5 до Головного слідчого управління СБ України на 10 год. 00 хв. 25 квітня 2016 року та 10 год. 00 хв. 05 січня 2017 року. У визначений час ОСОБА_5 до Головного слідчого управління СБ України не прибув, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим та оголошення його у міждержавний та/або міжнародний розшук є підставою для здійснення для спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування (inabsentia) здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченим цим Кодексом, з урахуванням положень глави «Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень».

Частина 2 статті 297-1 КПК України передбачає, що спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених ,зокрема,статтями 258-3,437 КК України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук.

Вимогами статті 5 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» № 1632-VII від 12.08.2014, передбачено, що ухилення від явки на виклик до слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш ніж два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який перебуває в районі проведення антитерористичної операції, та оголошення його в розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження, передбаченому КПК України, з особливостями, встановленими цим Законом.

Вимога про оголошення у міждержавний або міжнародний розшук не поширюється на випадки, якщо вирішується питання про застосування стосовно цих осіб спеціального кримінального провадження.

Також, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо невідворотності покарання осіб, які переховуються на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції» № 119-VIII від 15.01.2015 передбачено, що «Тимчасова дія положень ч. 5 ст. 139, ч. 2 ст. 297-1, п. 4 ч. 2 ст. 297-2, ч. 1 та абзацу третього ч. 3 ст. 297-4, абзацу першого ч. 3 ст. 323 КПК України поширюється на осіб, які перебувають на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції та/або оголошені у міждержавний та/або міжнародний розшук».

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 6 Закону України № 1632-VII від 12.08.14 закони та інші нормативно- правовіакти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Беручи до уваги викладене, зважаючи на наявність достатніх доказів які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 в інкримінованих йому злочинах, а також враховуючи, що останній переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оголошений у міждержавний та міжнародний розшук та перебуває на території не підконтрольній державі Україна, а тому існують підстави для задоволення вказаного клопотання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 297-1, 297-4 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України підполковник юстиції ОСОБА_3 про здійснення спеціального досудового розслідування - задовольнити.
Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000338внесеному до Єдиного досудових розслідувань 17 травня 2014 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.1 ст. 258-3, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 437 КК України.

Роз`яснити, що у разі якщо перестали існувати підстави для проведення спеціального досудового розслідування останнє має здійснюватися згідно з загальними правилами, передбаченими КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1