Справа № 640/575/17
н/п 1-кс/640/322/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
представника власника майна ОСОБА_4 ,
Слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області ст. лейтенант поліції ОСОБА_5 16.01.2017 р. звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу 04/2/4 прокуратури Харківської області юристом 2 класу ОСОБА_6 , у якому просив: 1) Накласти арешт на автомобіль «TАТА» р.н. НОМЕР_1 , який перебуває у власності TOV «ArsenalTrans», юридична адреса якого: м. Харків, вул. Чернишевського, 37 (м.т. 050-59-22-711), шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження; 2) Зберігання автомобіля «TАТА» р.н. НОМЕР_1 здійснювати на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м. Харків, пров. Ващенківський, 28-Б.
10.12.2016 під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди було оглянуто автомобіль «TАТА» р.н. НОМЕР_1 , на якому не було виявлено жодних пошкоджень.
12.12.2016 зібраний матеріал по вказаному факту було направлено до відділу УПД ГУ НП в Харківській області для подальшого притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності.
05.01.2017 матеріали перевірки факту дорожньо-транспортної пригоди повернулися до відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області у зв`язку із тим, що ОСОБА_8 , згідно довідки КЗОЗ ХМКБЛ № 17, було діагностовано перелом кістки лівої стопи.
12.01.2017 транспортний засіб «ТАТА» р.н. НОМЕР_1 додатково оглянутий, і він відповідає критеріям визначеним у ст. 170 КПК України.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «TАТА» р.н. НОМЕР_1 , належить TOV «ArsenalTrans», юридична адреса якого: м. Харків, вул. Чернишевського, 37 (м.т. 050-59-22-711). Транспортним засобом на момент пригоди керував ОСОБА_7 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (м.т. НОМЕР_2 ).
Слідчий вказав, що автомобіль «TАТА» р.н. НОМЕР_1 відповідно до ст. 98 КПК України є знаряддям злочину тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того, зазначений транспортний засіб як речовий доказ необхідний судовому експерту для проведення авто - технічної експертизи технічного стану транспортного засобу, з метою з`ясування параметрів механізму дорожньо-транспортної події, дій учасників пригоди, та в подальшому буде потрібний для проведення слідчого експерименту за участю водія.
Посилаючись на ст. 100 КПК України та п. 20 постанови КМУ № 1104 від 19.11.2012 слідчий вказав, що за таких обставин, на даний час виникла необхідність у арешті автомобілю «TАТА» р.н. НОМЕР_1 , шляхом надання можливості слідчому та прокурору зберігати вилучений транспортний засіб на спеціальному майданчику та (або) стоянці ГУ НП в Харківській області для зберігання транспортних засобів.
Слідчий також вказав, що наявні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза продажу, зміни або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин, проведення ремонту пошкоджених деталей з боку водія.
У судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив про його задоволення.
Представник власника майна - директор ТОВ «Арсенал транс» ОСОБА_4 , проти задоволення клопотання заперечував, вказав, що 10.12.2016 було проведено технічний огляд автомобіля, про що складений відповідний Акт, згідно якого технічний стан автомобіля «TАТА» р.н. НОМЕР_1 задовільний. Також зазначив, що з часу ДТП автомобіль використовувався за призначенням.
17.01.2017 до суду слідчим надане клопотання прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 про розгляд клопотання без її участі та задоволення клопотання (а.с.19).
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України щодо терміну розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі прокурора.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.12.2016 вбачається, що автомобіль «ТАТА» р.н. НОМЕР_1 пошкоджень не має та не вилучався (а.с. 6-8).
12.01.2017 автомобіль «ТАТА» р.н. НОМЕР_1 було повторно оглянуто та повернуто власнику, відповідно до протоколу огляду та вилучення транспортного засобу від 12.01.2017 (а.с. 9-11).
У клопотанні слідчий вказує, що зазначений транспортний засіб як речовий доказ необхідний судовому експерту для проведення авто технічної експертизи технічного стану транспортного засобу, та в подальшому буде потрібний для проведення слідчого експерименту за участю водія.
Проте, матеріали кримінального провадження, що надані органом досудового розслідування слідчому судді, не містять належних та допустимих доказів, які б містили відомості на підтвердження наданого клопотання та які б підтверджували, що автомобіль «TАТА» р.н. НОМЕР_1 визнаний речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні. Крім того, слідчим не надано документів на підтвердження призначення експертизи по справі, клопотання експерта про необхідність огляду вказаного автомобілю, а також не надано жодного доказу, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення автомобіля, або власник майна перешкоджає в доступі до автомобіля для його огляду слідчим, експертом.
Отже, стороною обвинувачення на теперішній час не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора, не доведено значення вищевказаного автомобіля для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах, а тому клопотання задоволенню не підлягає.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1