Справа № 640/7229/15-к
н/п 1-кс/640/9862/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" грудня 2016 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю заявника - ОСОБА_3 ,
встановив:
До Київського районного суду м. Харкова 19.12.2016 надійшла вказана скарга, в якій скаржник просить поновити строки оскарження постанови, визнати постанову від 16.11.2016 про відмову у проведенні одночасних допитів незаконною і скасувати її, зобов`язати слідчого ОСОБА_4 провести одночасні допити, зазначені у його заяві від 15.11.2016.
На обґрунтування скарги скаржник зазначає, зокрема, що ухвалою слідчого судді від 12.09.2016 скасовано постанову слідчого ОСОБА_4 про відмову у визнанні його потерпілим і зобов`язано слідчого видати йому пам`ятку потерпілого й допитати як потерпілого. На підставі його заяви слідчий ОСОБА_4 надала для ознайомлення частину матеріалів кримінального провадження, порушуючи вимоги ч. 1 ст. 221 КПК України. Зміст матеріалів кримінального провадження і суперечливі свідчення допитаних осіб стали причиною подання кількох клопотань, з-поміж яких і заява про одночасний допит. Про розгляд і результати розгляду клопотань ОСОБА_4 заявнику не повідомляла ні в усній, ні в письмовій формі. Під час розгляду скарги в Київському районному суді м. Харкова 16.12.2016 заявник дізнався про існування постанови слідчого ОСОБА_4 від 16.11.2016 про відмову у задоволенні клопотання, а саме зазначеної заяви. Причина відмови у клопотанні, на думку ОСОБА_4 , полягає в тому, що розбіжностей у показаннях ОСОБА_3 та показаннях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . ОСОБА_9 не вбачається. Такий висновок ОСОБА_4 не відповідає дійсності і ніяк не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження. Допитані працівники педагогічного університету всі свідчили, що законно приватизували частину гуртожитку, і при цьому не назвали жодного доказу такої законності. Заявник свідчив про незаконність приватизації, зокрема, не змінено статус гуртожитку на житловий дім, що є обов`язковою вимогою перед приватизацією гуртожитків, підтвердив свої свідчення кількома документами-доказами. Таке підтверджують наявні у кримінальному провадженні його свідчення потерпілого від 20.10.2016 і додатки № 5-8 до них. Свідчив, що з усіх приватизаторів тільки два мешкали в гуртожитку і відповідно мали право на приватизацію, допитані як свідки працівники педуніверситет свідчили, що приватизували житло на законних підставах. Допитані працівники педуніверситету стверджують, що приватизували частину гуртожитку, призначену для проживання викладачів, іншу частинну не можна було приватизувати, бо там мешкали студенти. Зазначає, що ввесь гуртожиток мав і має статус малосімейного, призначений для проживання викладачів і проживали в ньому тільки викладачі і співробітники університету. У матеріалах провадження наявні й інші розбіжності у свідченнях допитаних.
В судовому засіданні ОСОБА_3 доводи скарги підтримав.
Старший слідчий СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 в судове зсідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про день, час, місце розгляду скарги (а.с. 8, 13), до канцелярії суду надала заяву, у якій просить провести судове засідання без її участі, скаргу залишити без задоволення (а.с. 15).
Слідчий суддя, вислухавши пояснення заявника, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку про наявність підстав до часткового задоволення скарги, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання.
В межах даного кримінального провадження ОСОБА_3 визнано потерпілим.
15.11.2016 ОСОБА_3 звернувся на адресу слідчого Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 із заявою про одночасний допит, в якій просив провести одночасний допит між ним та ректором ОСОБА_5 , між ним та головним бухгалтером ОСОБА_6 , між ним та деканом ОСОБА_10 , між ним та директором бібліотеки ОСОБА_8 , між ним та начальником юридичного відділу ОСОБА_9 (а.с. 4).
Згідно вимог ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.
Відповідно до ч. 9 ст. 224 КПК України, слідчий, прокурор має право провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях.
Тобто, закон містить обов`язкові умови для проведення такого допиту: 1) особи повинні бути заздалегідь допитані; 2) згідно з протоколами допитів в їх показаннях знайдені розбіжності.
В ході розгляду скарги слідчим, на запит слідчого судді, направлений за клопотанням ОСОБА_3 , надано протоколи допитів потерпілого ОСОБА_3 від 04.11.2016, свідків ОСОБА_9 від 06.01.2016, ОСОБА_6 від 25.12.2014, ОСОБА_5 від 25.12.2014, ОСОБА_8 від 26.12.2014, ОСОБА_10 від 28.12.2014 (а.с.13, 14, 16-17, 20-22, 23-24, 25-26, 27-28, 29-30).
Закон не зобов`язує слідчого проводити одночасний допит, а надає йому таке право. Допит між особами, в показаннях яких є розбіжності, проводиться з метою викриття особи, яка дає неправдиві показання. Тому, приймаючи рішення про його проведення, слідчий повинен бути переконаний у правдивості показань однієї з осіб, з якими проводиться ця слідча дія, і що ця особа не потрапить під вплив тих, хто дає неправдиві показання.
Рішення про те, у який момент провести одночасний допит і між якими особами, належить до тактичних і залежить від ходу кримінального провадження, внутрішнього переконання слідчого чи прокурора.

Вказана стаття закону ч. 9 ст. 224 КПК України, також не вказує, які саме розбіжності в показаннях раніше допитаних осіб мають бути усунуті. Рішення цього питання належить до компетенції слідчого, прокурора.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Враховуючи викладене, вивчивши зміст показань потерпілого ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , що містяться в наданих протоколах допитів, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в їх показаннях таких розбіжностей, які б безспірно вказували на необхідність на теперішній час проведення між вказаними особами одночасних допитів, а тому в цій частині слідчий суддя погоджується з висновком слідчого про відмову в задоволення клопотання в зазначеній частині та не вбачає на теперішній час підстав до скасування оскаржуваної постанови слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення одночасного допиту між потерпілим ОСОБА_3 та співробітниками Харківського національного університету ім. Сковороди ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 . З цих підстав скарга в зазначеній частині задоволенню не підлягає.
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно положень ч. 2 ст. 22 КПК України, сторони кримінального мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Права потерпілого визначені в ст. 56 КПК України, серед яких, зокрема, й право подавати докази на підтвердження своєї заяви.

При вирішенні питання щодо наявності чи відсутності підстав щодо задоволення клопотання потерпілого ОСОБА_3 про одночасний допит між ним та співробітником Харківського національного університету ім. Сковороди ОСОБА_9 - начальником юридичного відділу, на думку слідчого судді, враховуючи необхідність правильної правової оцінки вже отриманих доказів, в тому числі показань потерпілого, свідків, проведення такого одночасного допиту між вказаними особами є доцільним, та відповідає завданням кримінального провадження, визначеним у ст. 2 КПК України, в тому числі захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, та застосуванню належної правової процедури.
Так, допитана свідком ОСОБА_9 , згідно протоколу допиту від 06.01.2016 (а.с. 20-22), зазначила, зокрема, що вона працює в Харківському національному педагогічному університеті імені Г.С. Сковороди на посаді начальника юридичного відділу, з серпня 2014 року. В її обов`язки входить: надання юридичних консультацій працівникам університету, забезпечення додержання законності у діяльності в університеті і захист його правових інтересів, бути представником університету в суді всіх інстанцій, а також інших державних і громадських організаціях у процесі розгляду правових питань, аналіз розгляду претензій судових справ. З вересня 1995 р. ОСОБА_3 не працює в ХНПУ ім. Г.С. Сковороди, його дружина та сини ніколи не навчались та не працювали у ХНПУ ім. Г.С. Сковороди, тому починаючи з 1995 р. користуватись гуртожитком вони не мали права, т.я. частина гуртожитку ХНПУ ім. Г.С. Сковороди, де проживає ОСОБА_3 , надається тільки викладачам та співробітникам університету. У 1997 році 1-й під`їзд цього будинку було переобладнано в житловий і у 1998 році його мешканці співробітники ХНПУ ім. Г.С. Сковороди приватизували займане ними житло шість квартир. Додатково повідомляє, що діюче законодавство передбачає можливість переведення гуртожитків у житлові будинки. Міністерство освіти і науки України і органи місцевого самоврядування м. Харкова не заперечують проти зміни статусу гуртожитку по пров. Фанінському, 3-В у м. Харкові, але не один законодавчий чи нормативний акт, ні одне рішення вищестоящих інстанцій чи органів місцевого самоврядування не покладають на Універсітет обов`язок змінити статус гуртожитку. Отже, зміна статусу гуртожитку є правом, а не обов`язком Університету.

Допитаний потерпілим ОСОБА_3 , згідно протоколу допиту від 04.11.2016 (а.с. 16-17), зазначив, зокрема, що з листопада 1988 року до 1996 року він навчався в аспірантурі та працював у Харківському державному педагогічному університеті ім. Сковороди. 22.12.1988 йому та його родині керівництвом ХДПУ була надана кімната у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 . У подальшому, приблизно у 1994 році його та його родину переселили у іншу кімнату гуртожитку ХДПУ, а саме у кімнату АДРЕСА_3 . У 1996 році наказом Міністерства освіти України його було переведено до Університету внутрішніх справ. Оскільки він був переведений до іншого вузу, то за ним залишилось проживання у гуртожитку ХДНУ ім. Сковороди. Приблизно у 2003-2004 році він випадково дізнався про те, що частину гуртожитку ХДПУ ім. Сковороди за адресою: АДРЕСА_1 , було приватизовано керівництвом ХДПУ ім. Сковороди, Тобто, одна частина будівлі гуртожитку по АДРЕСА_1 , була приватизована, у якості ізольованих квартир, а інша частина гуртожитку, саме де проживає він та його родина, залишилась не приватизованою, у статусі гуртожитку. Зміни будинку із статусу гуртожитку на житловий дім не було.

З вказаних підстав, слідчий суддя вважає наявними правові підстави до проведення одночасного допиту між потерпілим ОСОБА_3 та свідком ОСОБА_9 , а тому в цій частині постанова слідчого підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_3 задоволенню.

При цьому, слідчий суддя вважає можливим поновити скаржнику строк на звернення до суду зі скаргою, та визнати причини його пропуску поважними, оскільки з пояснень ОСОБА_3 в судовому засіданні встановлено, що про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо під час розгляду його іншої скарги 16.12.2016. Інших даних щодо дати отримання скаржником оскаржуваної постанови від 16.11.2016 слідчому судді не надано.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 117, 303-307, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_3 строк на подачу скарги, визнавши причини його пропуску поважними.
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Постанову старшого слідчого Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 від 16.11.2016 про відмову в задоволенні клопотання - скасувати в частині відмови в задоволені клопотання ОСОБА_3 від 15.11.2016 про проведення одночасного допиту між потерпілим ОСОБА_3 та ОСОБА_9 .
Зобов`язати старшого слідчого Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 провести одночасний допит між потерпілим ОСОБА_3 та свідком ОСОБА_9 .
В іншій частині в задоволені скарги відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в частині поновлення процесуального строку безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1