Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/52/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.04.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький, доповнену апеляційну скаргу прокурора, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 вересня 2016 року у кримінальному провадженні № 0001560 від 24.08.2015року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Шпола Черкаської області, українки, громадянки України, одруженої, не працюючої, із середньою освітою, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше судимої:

19.01.2006 року, Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ст.128 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з іспитовим строком на 1 рік; 04.04.2006 року судовою платою у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області вирок Світловодського міськрайонного суду - скасовано та визнано ОСОБА_9 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, в силу статті 89 КК України на час ухвалення вироку є такою, що не має судимості,

визнано винуватою у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 12:30 години 24 серпня 2015 року за правилами ч. 5 статті 72 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду, обвинувачена ОСОБА_8 визнана винуватою та засуджена за спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за таких обставин.

24.06.2015 року малолітня ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є вихованкою Шполянської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату 1-2 ступеню, на час літніх канікул разом зі своїм батьком ОСОБА_11 , приїхала до місця його постійного проживання до домоволодіння АДРЕСА_1 . В подальшому малолітня ОСОБА_10 проживала за вищевказаною адресою разом зі своїм батьком ОСОБА_11 та його дружиною ОСОБА_8 .

Під час спільного проживання у обвинуваченої ОСОБА_8 виникли неприязні відносини до малолітньої ОСОБА_10 , які на думку обвинуваченої були обґрунтовані тим, що малолітня ОСОБА_10 не виконувала її вимоги щодо дотримання правил гігієни та надання допомоги у виконанні домашніх господарських робіт.

З метою забезпечення виконання своїх вимог, обвинувачена будучи в емоційно агресивному стані, систематично пригнічувала психологічний стан малолітньої ОСОБА_10 , шляхом висловлювання в підвищеному тоні погроз на її адресу заподіяння їй тілесних ушкоджень.

В період часу з вечора 21.08.2015 року до вечора 23.08.2015 року ОСОБА_8 та малолітня ОСОБА_10 залишились одні в домоволодінні АДРЕСА_1 . Внаслідок цього ОСОБА_8 , користуючись тим, що малолітня ОСОБА_10 залишилась без захисту на її особистому піклуванні на тривалий час, знову, в більш наполегливій формі, стала вимагати від малолітньої ОСОБА_10 дотримання правил гігієни, а саме прати свій одяг та митися.

23.08.2015 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, обвинувачена ОСОБА_8 знову виявила відсутність малолітньої ОСОБА_10 у будинку, після чого розпочала її пошуки. В подальшому ОСОБА_8 виявила малолітню ОСОБА_10 в приміщенні туалету вищевказаного домоволодіння, де остання спала, після чого будучи обуреною діями малолітньої ОСОБА_10 щодо невиконання її вимог в дотриманні правил гігієни, ОСОБА_8 схопила руками малолітню ОСОБА_10 та, витягнувши її з приміщення туалету, декілька разів штовхнула її на купу сухих гілок. В подальшому ОСОБА_8 , перебуваючи в емоційно агресивному стані, з метою недопущення втечі малолітньої ОСОБА_10 , обхопивши руками тулуб останньої, з висловлюванням погроз застосування фізичного насильства, стала вести її до приміщення будинку. При цьому під час руху до будинку, малолітня ОСОБА_10 , розуміючи, що ОСОБА_8 веде її до будинку для спричинення їй тілесних ушкоджень, намагалась втекти, внаслідок чого вони впали на землю та на каміння, що ще більше обурило ОСОБА_8 . В подальшому обвинувачена з метою нанесення тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_10 силоміць привела її до приміщення будинку АДРЕСА_1 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 знаходячись в приміщенні вказаного будинку умисно, чітко усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання небезпечних наслідків для потерпілої, користуючись перевагою у вазі та фізичній силі, не маючи на меті заподіяння смерті малолітній ОСОБА_10 , нанесла їй не менше 9 цілеспрямованих ударів кулаком правої руки у життєво важливі органи малолітньої - в область обличчя та голови малолітньої ОСОБА_10 . Діючи згідно свого злочинного умислу, направленого на спричинення тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_10 , обвинувачена нанесла один потужний удар кулаком правої руки у життєво важливий орган малолітньої - у верхній правий відділ живота малолітньої ОСОБА_10 . Нанесення вище вказаних ударів супроводжувалось неодноразовим падінням від отриманих ударів малолітньої ОСОБА_10 на підлогу. При цьому обвинувачена, не припиняючи свої злочинні дії, умисно нанесла багаточисельні удари руками та ногами по тулубу та кінцівках малолітньої ОСОБА_10 .

Згідно висновку судово - медичної експертизи № 137 від 05.10.2015 року, на тілі малолітньої ОСОБА_10 маються тілесні ушкодження, у вигляді: трьох старих поверхневих забитих ран з нагноєнням в області колінного суглоба справа, однієї забитої рани з нагноєнням в області колінного суглоба зліва, однієї забитої рани на правій боковій поверхні грудної клітки в нижньому відділі; однієї забитої рани в області правого тазостегнового суглоба, двох саден на ліктьовій поверхні нижньої третини правого передпліччя, трьох саден на тильній поверхні лівої кисті, двох саден на тильній поверхні стопи зліва, трьох саден на тильній поверхні стопи справа, семи саден на задній поверхні грудної клітки в нижньому відділі, восьми синців з локалізацією на задній поверхні грудної клітки, правій бічній поверхні грудної клітки, зовнішній поверхні правого стегна, які по відношенню до живих осіб відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та які були заподіяні за 2-7 днів до часу смерті малолітньої ОСОБА_10 ; близько 80-100 саден на голові, на грудній клітці, на лобку, на кінцівках, на животі, з наявністю нерівномірно вираженого крововиливу в цих місцях, які по відношенню до живих осіб відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та які були заподіяні протягом доби до часу смерті малолітньої ОСОБА_10 ; внутрішньочерепної травми у вигляді великого крововиливу голови, крім передньо-нижнього відділу обличчя, тім`яної та скроневої області зліва, з наявністю двосторонньої субдуральної гематоми справа в області склепіння, зліва в області основи, з незначним субарахноїдальним крововиливом і наявністю вторинних крововиливів через здавлювання мозку в зоні глибоких структур мозку (міст), закритої тупої травми живота з наскрізним пошкодженням тканини печінки з розтрощуванням по ходу на межі доль та внутрішньочеревним крововиливом в кількості приблизно 100 мілілітрів, які по відношенню до живих осіб відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, та які були заподіяні протягом доби до часу смерті малолітньої ОСОБА_10

ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 20 години малолітня ОСОБА_10 померла від заподіяних їй комбінованих тілесних ушкоджень, а саме внутрішньочерепної травми у вигляді крововиливів під оболонки мозку з вторинними ознаками здавлювання головного мозку та закритої тупої травми живота з наскрізним розривом тканини печінки з внутрішньочеревним крововиливом, у незначній мірі сприяли настанню смерті інші тілесні ушкодження, оскільки викликали дефіцит крові в кровоносному руслі, які були спричинені їй обвинуваченою.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження і кваліфікацію дій ОСОБА_8 , які суд визнав доведеними, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої в наслідок м`якості та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність (при визнанні судом пом`якшуючими обставинами щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину).

Просить вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 вересня 2016 року відносно ОСОБА_8 скасувати через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої в наслідок м`якості та неправильного застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватою та призначити їй покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у вигляді 9 років позбавлення волі. При ухваленні нового вироку не враховувати в якості обставин, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Свої вимоги мотивує тим, що під час судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_8 вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні не визнавала, з метою уникнення, передбаченої кримінальним законом відповідальності за тяжкий злочин, надавала неправдиві свідчення з приводу обставин злочину, звинувачуючи у нанесенні тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_11 (батька ОСОБА_10 ), її покази були спростовані зібраними під час досудового слідства та дослідженими безпосередньо в судовому засіданні доказами. Лише перед закінченням судом з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та переходом до судових дебатів розуміючи, що не зможе уникнути відповідальності та з метою пом`якшення покарання, ОСОБА_8 вину визнала повністю, зазначила, що щиро кається у вчиненому. За місцем проживання ОСОБА_8 характеризується негативно на час скоєння злочину, ніде не працювала.

Крім того, обвинувачена раніше притягувалася до кримінальної відповідальності за скоєння умисного злочину проти життя та здоров`я малолітньої особи, а саме 04.04.2006 судовою палатою по кримінальним справам Апеляційного суду Кіровоградської області, вирок Світловодського міськрайонного суду від 19.01.2006 року було скасовано та визнано ОСОБА_9 виною у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з іспитовим строком на 3 роки. Після відбуття покарання, призначеного судом за умисне спричинення тяжкого тілесного ушкодження малолітній особі, на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила і знову вчинила злочин відносно малолітньої, що свідчить про її суспільну небезпечність.

В доповненнях до апеляційної скарги прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених в наслідок м`якості та неправильного застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винною та призначити покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років.

При ухваленні нового вироку не враховувати в якості обставин, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 на підставі ч. 5 ст. 72 КПК України рахувати з 12 годин 30 хвилин 24 серпня 2015 року та з цього часу один день попереднього ув`язнення зарахувати за два дні позбавлення волі по день набрання вироком законної сили.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що при ухваленні вироку 30.09.2016 року, суд зараховуючи строк відбування покарання обвинуваченій, згідно вимог ч. 5 ст. 72 КПК України з 12год. 30хв. 24.08.2015року, не вказав кінцевого терміну врахування перебування ОСОБА_8 під вартою, а саме до дня набрання вироком законної сили.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_8 , із застосуванням ст. 69 КК України, покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням на 3(три) роки і передбачити обов`язки згідно ст. 76 КК України.

Вважає, що вказаний вирок повинен бути змінений судом апеляційної інстанції з підстав невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. В задоволенні цивільного позову повинно бути відмовлено в повному обсязі.

Свої вимоги мотивує тим, що обставини (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, стан вагітності під час скоєння злочину, сприяння у виклику швидкої допомоги, та повідомленні правоохоронних органів про злочин, а також утримання та виховання народженої в СІЗО доньки) у своїй сукупності характеризують знижений ступінь суспільної небезпеки ОСОБА_8 , а тому підстав для призначення їй покарання у виді позбавлення волі на 8 років - не має.

Вважає, що в цьому випадку, суд може призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 121 КК України та призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з іспитовим строком 3( три) роки і покласти на обвинувачену обов`язки згідно ст. 76 КК України.

Крім того, ОСОБА_8 не погоджується з вироком в частині стягнення з неї на користь ОСОБА_11 5 000 (п`ять тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди. Обвинувачена не вважає ОСОБА_11 потерпілим, оскільки він теж бив ОСОБА_12 та морально її пригнічував, а відтак його вина хоч і не доводилась обвинуваченням, але має непрямий зв`язок із смертю ОСОБА_12 .

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену ОСОБА_8 та в її інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили пом`якшити призначене обвинуваченій покарання, проти апеляційної скарги прокурора заперечили, думку прокурора, яка підтримала свою апеляційну скаргу, при цьому заперечила проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Викладені у вироку суду висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, а також кваліфікація дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 121 КК України ґрунтуються на зібраних органами досудового слідства, які належно оцінені судом та наведені у вироку.

Обвинувачена ОСОБА_8 свою у вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за встановлених досудовим розслідуванням та судом першої інстанції фактичних обставин, визнала, не визнавши лише цивільний позов потерпілого. В суді апеляційної інстанції ОСОБА_8 в дебатах вину у вчиненому, а також визнала цивільний позов потерпілого.

Враховуючи те, що фактичні обставини кримінального правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_8 , учасниками судового провадження в апеляційних скаргах не оспорюється, колегія суддів не входить в обговорення вказаного питання.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення та правильно кваліфікував її дії за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне спричинення тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, будь-яких порушень вимог кримінального процесуального законодавства під час проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, які б давали підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не встановила.

Доводи апеляційної скарги захисника - адвоката ОСОБА_7 про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок суворості є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з вироку, при призначенні ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченої, яка на час ухвалення вироку в силу статті 89 КК України є такою, що не має судимості, проте раніше вчинила умисний злочин проти життя та здоров`я малолітньої особи, за що була засуджена до п`яти років позбавлення волі та звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, що свідчить про її суспільну небезпеку, на час вчинення злочину є осудною, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується з негативної сторони. Має малолітню дитину ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнала свою вину, щиро розкаялася, цивільний позов не визнала. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_8 судом визнано вчинення злочину жінкою у стані вагітності, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину щодо малолітнього.

Врахувавши наведені вище обставини, а також те, що ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення внаслідок якого наступила смерть малолітньої потерпілої, що свідчить про її суспільну небезпеку як особи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та призначив їй покарання в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням.

Посилання сторони захисту про те, що суд першої інстанції належним чином не врахував, що ОСОБА_8 щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю злочину, перебувала у стані вагітності під час скоєння злочину, а також утримання та виховання народженої в СІЗО доньки, є необґрунтованими, оскільки, як вбачається з вироку, вказані обставини були враховані судом при призначенні обвинуваченій покарання. Доводи захисника на те, що обвинувачена ОСОБА_8 сприяла у виклику швидкої допомоги, та повідомленні правоохоронних органів про злочин, як на обставини, що пом`якшують покарання, є безпідставними. Оскільки відповідно до ч.2 ст.66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в ч.1 цієї статті, проте, це є правом, а не обов`язком суду, та в даному випадку не зменшують суспільну небезпеку обвинуваченої, яка раніше вчинила умисний злочин проти життя та здоров`я малолітньої особи, має негативні характеристики, вчинила тяжкий злочин щодо малолітньої, нанесла чисельні тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до настання смерті малолітньої дитини. Вказані обставини характеризують обвинувачену ОСОБА_8 , як особу.

Призначене обвинуваченій ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років, передбачено санкцією ч.2 ст. 121 КК України, є справедливим, відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, достатніх та обґрунтованих підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, про що просить захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

За вказаних обставин, враховуючи, що в апеляції захисника не наведено переконливих обставин, які давали б суду можливість пом`якшити призначене обвинуваченій покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України, а тому колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Згідно положень Глави 9 КПК України підставою для відшкодування (компенсації) шкоди у кримінальному провадженні є заявлення особою, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, цивільного позову.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілим у кримінальному провадженні визнаний батько неповнолітньої ОСОБА_11 , яким заявлено цивільний позов. Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив позов потерпілого в частині стягнення у відшкодування збитків завданих злочином моральної шкоди з обвинуваченої, оскільки доказів про наявність матеріальної шкоди до суду надано не було.

А тому, доводи апеляції захисника, про необхідність відмови в задоволенні цивільного позову потерпілого повному обсязі у зв`язку з тим, що обвинувачена не вважає ОСОБА_11 потерпілим, оскільки він теж бив ОСОБА_12 та морально її пригнічував, та має непрямий зв`язок із смертю ОСОБА_12 , колегія суддів вважає необґрунтованими, не підтверджені доказами, та спростовуються матеріалами кримінального провадження. Окрім того, обвинувачена в суді апеляційної інстанції визнала позов потерпілого.

Разом з тим, з урахуванням того, що обвинувачена ОСОБА_8 - щиро розкаялася та активно сприяла розкриттю злочину, визнала свою вину, вчинила злочин у стані вагітності, на час перебування під вартою народила дитину, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, запропоноване в апеляційній скарзі прокурора покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років, з урахуванням вище зазначеного, колегія суддів визнає занадто суворим.

Колегія судів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання із його реальним відбуттям, є достатнє для виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_8 , відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. А тому апеляційна скарга прокурора в цій частині задоволенню не підлягають.

Проте, доводи доповнень до апеляційної скарги прокурора, стосовно неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність в частині зарахування обвинуваченій строку попереднього ув`язнення заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Так, згідно ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» - попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Як вбачається з резолютивної частини вироку суду, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк перебування її під вартою з 24.08.2015 року, при цьому не визначено кінцевий термін зарахування попереднього ув`язнення, а саме не вказано до набрання вироком законної сили.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченій ОСОБА_8 слід зарахувати у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 24.08.2015 року до дня набрання вироком законної сили, тобто по день розгляду даного кримінального провадження судом апеляційної інстанції, а саме 04.04.2017 року.

З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора із доповненнями підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції - зміні в частині зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання. У решті вирок суду необхідно залишити без змін

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора задовольнити частково. Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Світловодськогоо міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 вересня 2016 року стосовно ОСОБА_8 змінити в частині зарахування засудженій строку попереднього ув`язнення у строк покарання.
На підставі положень ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 24 серпня 2015 року по 04 квітня 2017 року включно, тобто по день набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В решті даний вирок суду залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили з дня її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4