1-кп/357/237/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.04.2017 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальну справу з обвинувальним актом за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нальчик, Республіки Кабардино-Балкарія, Російської Федерації, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1)21.12.2006 року Білоцерківським міськрайонний судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
2)24.10.2007 року Білоцерківським міськрайонний судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
3)29.04.2009 року Білоцерківським міськрайонний судом Київської області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі; 22.07.2009 року згідно ухвали Апеляційного суду Київської області засудженого за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
4)18.04.2014 року Білоцерківським міськрайонний судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:
13.10.2016 року близько 17 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме: в квартирі АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, із жилої кімнати, яка перебуває в загальному користуванні із іншими мешканцями квартири, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих,здійснив крадіжку DVD програвача марки «ВВК (АВ)DV-324S», вартістю 318,25 грн., належного ОСОБА_6 , яка проживає в цій же квартирі, скориставшись відсутністю останньої.

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 318,25 гривень.

Між сторонами кримінального провадження потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 досягнуто та підписано угоду про примирення від 20 квітня 2017 року, яку подано під час судового розгляду, за змістом якої сторони погодили, що ОСОБА_4 беззаперечно визнає вину у вчиненні інкримінованого йому злочині. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у виді 4 місяців арешту.

В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення йому суті обвинувачення, визнав свою вину у скоєнні інкримінованого злочину за ч. 2 ст. 185 КК України. Також пояснив суду, що він розуміє права, надані йому законом, угоду укладає добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі, готовий виконати умови угоди та понести визначене в ній покарання. Просив затвердити зазначену угоду.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 просила затвердити угоду про примирення та заявила, що зазначену угоду укладено добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для неї зрозумілі.
Прокурор, захисник обвинуваченого та представник потерпілої в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просять угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену в угоді міру покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення , суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468, ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.

Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України віднесений до злочину середньої тяжкості та відносяться до злочинів приватного обвинувачення, а отже угода відповідає вимогам закону.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 К ПК України обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.

Потерпілій ОСОБА_6 відповідно до умов угоди роз`яснено та нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження її права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення. Виходячи з умов угоди, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, потерпілій зрозумілі.

Також, в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, сторони та інші учасники процесу не заперечують проти затвердження даної угоди.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого,відповідно до ст. 67 КК України,не встановлено.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376, 395, 468, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 20 квітня 2017 року про примирення, між сторонами судового провадження потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні злочину , передбаченого ч. 2ст. 185 КК України.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, і призначити покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 місяців арешту.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувати.
.Цивільний позов не заявлявся.
Речові докази по справі відсутні.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо й ого не буде скасовано.

Суддя ОСОБА_1