Справа № 477/595/17
Провадження у справі № 1-кп/477/93/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року м. Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області
в складі: головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості та вивчивши обвинувальний акт за кримінальним провадженням №0000045 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 травня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06 квітня 2017 року до суду надійшов обвинувальний акт із угодою про визнання винуватості ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 246 КК України, а саме: в незаконній порубці дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду.

До обвинувального акту додана угода про визнання винуватості, укладена 30 березня 2017 року між прокурором Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, обвинувачений та його захисник також вважали за необхідне затвердити вказану угоду.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості, прийшов до висновку про необхідність відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості та повернути обвинувальний акт прокурору з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 3ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468 - 475 КПК України.

Відповідно до ч.7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Суд, перевіривши угоду про визнання винуватості, вважає за необхідне відмовити у її затвердженні, оскільки погоджене прокурором та ОСОБА_4 покарання не відповідає санкції ст. 246 КК України в частині обов`язковості конфіскації незаконно добутого.

Більш того, судом встановлено про реальний ризик невиконання зазначеної угоди в частині узгодженого покарання у виді штрафу, адже обвинувачений не працює, будь-якого іншого доходу не має. Крім того, має невиконані грошові зобов`язання на користь держави у вигляді штрафів за численні адміністративні правопорушення за ст.130 КУпАП.

Окрім того, прокурором в обвинувальному акті не визначено в чому полягає істотна шкода в розумінні ст. 246 КК України.

Так, згідно постанови Пленуму Верховного суду України 10.12.2004 N 17, -у справах про злочини, відповідальність за які передбачена ст. 246 КК, шкода визнається істотною, коли: були знищені певні види дерев у тій чи іншій місцевості; погіршилися породний склад, якість, захисні, водоохоронні й інші екологічні властивості лісу; виникли труднощі у відтворенні заліснення в

певній місцевості; знизилась якість атмосферного повітря; змінились ландшафт місцевості, русло річки; сталась ерозія ґрунту; тощо.

Якщо внаслідок незаконної порубки дерев, чагарників у лісах,

захисних та інших лісових насадженнях істотна шкода не настала, винна особа за наявності до того підстав несе відповідальність за статтями 64-67 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП).

Порубка дерев і чагарників на територіях, не віднесених до лісового фонду (ст. 4 Лісового кодексу України, не тягне відповідальності за ст. 246 КК . За наявності відповідних підстав такі дії можуть бути кваліфіковані як крадіжка, самоправство тощо.

З чого також суд вважає, що затвердження зазначеної угоди протирічить інтересам суспільства.

Вирішуючи питання, передбачені ч.3ст.314 КПК України, щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, суд приходить до висновку, що такий не може бути призначений.

Згідно з п.13 ч.1ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення та яким завершується досудове розслідування відповідно до положень ч.4ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченимст.291 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акта стосовно ОСОБА_4 при його складанні не дотримано вказаних вимог закону, оскільки акт не містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає доведеними, а саме обставин щодо завдання істотної шкоди в розумінні ст. 246 КК України та з урахуванням роз`яснень Верховного суду України, про які зазначено вище.

Таким чином обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000045 від 26.01.2017 року не відповідає вимогам ст.291 КПК України, з чого також не вбачається підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Відповідно до п.3 ч.3ст.314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

З огляду на вищенаведене, обвинувальний акт та угода про визнання винуватості підлягають поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст.314, 372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості в кримінальному провадженні №0000045 від 26.01.2017 року про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України.

Повернути обвинувальний акт прокурору для виконання вимог ст.291 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області протягом 7 днів з дня її оголошення в частині повернення обвинувального акту

Суддя ОСОБА_1