Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/994/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.12.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_10 у кримінальному провадженні № 0006218 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 жовтня 2016 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, та призначено покарання за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. Згідно ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 2 роки та покладено певні обов`язки. Вказаним вироком вирішено питання щодо речових доказів, судових витрат та цивільних позовів.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду неповнолітній ОСОБА_7 , визнаний винуватим та засуджений за вчинення відкритого викрадення чужого майна ( грабіж ), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого та відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за наступних обставин.

15.05.2016 року приблизно о 08.15 год. ОСОБА_7 , проходячи в балці біля гаражного кооперативу «Восход», що знаходиться по вул. Закарпатській в м. Кіровограді помітив раніше не знайому йому потерпілу ОСОБА_11 на шиї якої були два золоті ланцюжки із трьома золотими підвісками. В цей момент у ОСОБА_7 виник умисел на відкрите викрадення вказаних виробів. Діючи умисно, цілеспрямовано, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи та самозбагачення, ОСОБА_7 шляхом ривка зірвав рукою з шиї ОСОБА_11 золотий ланцюжок 585 проби, вагою 5 грам, вартістю 5262 грн. 75 коп., на якому висіла золота підвіска із зображенням «Божої Матері» 585 проби, вагою 1 грам, вартістю 1052,55 грн., золотий ланцюжок 585 проби, вагою 7 грам, вартістю 7367 грн. 85 коп., на якому висів золотий хрестик 585 проби, вагою 1 гр, вартістю 1052 грн. 55 коп., золота підвіска у формі «Янгола» 585 проби, вагою 0,5 гр., вартістю 526 грн. 28 коп. та одну золоту сережку 585 проби вагою 2 гр, вартістю 2105 грн. 10 коп., спричинивши при цьому потерпілій ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді саден по боковій поверхні шиї зліва та 1,2 пальців правої кисті, які згідно висновку експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 16 314 грн. 53 коп.
Крім того, 23.05.2016 року біля 17.30 год. ОСОБА_7 , проходячи біля кафе «Гранд Каньйон», що за адресою вул. Полтавська, 83 в м. Кіровограді помітив раніше незнайому йому ОСОБА_12 на шиї якої був золотий ланцюжок із золотою підвіскою у виді хрестика. В цей момент у ОСОБА_7 виник умисел на повторне, відкрите викрадення вказаних виробів. Діючи умисно, цілеспрямовано, ОСОБА_7 , з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи та самозбагачення, шляхом ривка зірвав рукою з шиї ОСОБА_12 золотий ланцюжок 585 проби вагою 5,95 гр, вартістю 4167 грн. 74 коп. та золотий хрестик 585 проби вагою 1,98 гр вартістю 1386 грн. 91 коп. спричинивши при цьому потерпілій ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянці шиї та по долонній поверхні правої кисті на рівні 5 пальців, які згідно висновку експерта № відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. ОСОБА_7 з місця вчинення злочину з викраденим майном зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 5554 грн. 65 коп.
В апеляційній скарзі прокурор, просить змінити вирок суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, а саме не застосовано закон, який не підлягає застосуванню.

Визнати винним ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення, виключивши призначене покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, а також виключити застосування ч. 1 ст. 70 КК України. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що судом першої інстанції ОСОБА_7 призначено покарання за окремими епізодами злочинної діяльності, які кваліфікуються за ч. 2 ст. 186 КК України та ч. 2 ст. 186 КК України та не мають самостійної санкції статті. За ч. 1 ст. 70 КК України менш суворе покарання поглинуто більш суворим. При цьому, судом не враховано, що в пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» наголошується, що правила призначення покарання за сукупністю злочинів ( ст. 70 КК України ) застосовується у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, яким передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті ( частини статті ) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Заслухавши доповідача, висновок прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги у повному обсязі та просив її задовольнити, думку обвинуваченого його адвоката та законного представника, які не заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 як відкрите викрадення чужого майна ( грабіж ), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого та за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи та ніким із сторін і учасників кримінального провадження не оскаржуються.

За вказаних обставин колегія суддів апеляційного суду не входить в обговорення доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинувачених та вважає, що суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини обвинувачених.

Разом з тим, як вбачається з висунутого обвинувачення, яке визнано судом доведеним, дії ОСОБА_7 кваліфіковані в межах висунутого обвинувачення за епізодом від 15.05.2016 року за ч. 2 ст. 186 КК України, та за епізодом від 23.05.2016 року за ч. 2 ст. 186 КК України, окремо за кожним зазначеним епізодом обвинувачення. При цьому, судом першої інстанції призначено покарання за кожним зазначеним епізодом обвинувачення теж окремо.
Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції не врахував роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 04.06.2010 року відповідно якого злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину, їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК.
Крім того, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судам кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів ( ст. 70 КК ) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції.
За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що злочинні дії ОСОБА_7 , які він вчинив 15.05.2016 року та 23.05.2016 року, в обох випадках, утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Отже, кваліфікація дій ОСОБА_7 , як і призначення покарання за вказаними двома епізодами грабежу, повинна здійснюватися за ч. 2 ст. 186 КК України як за один злочин.
У зв`язку із викладеним, судом першої інстанції допущене неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому вирок суду на підставі п. 4 ч.1 ст. 408 КПК України підлягає зміні.
Керуючись ст.ст. 376, 404-405, 407, 408, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_10 , - задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 жовтня 2016 року щодо неповнолітнього ОСОБА_7 змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, із застосуванням ст.ст.75, 76, 104 КК України на умовах, зазначених у вироку суду першої інстанції.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді підписи
Згідно з оригіналом
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2