Справа № 562/1561/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И
18.05.2017 року.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м.Здолбунів Рівненської області кримінальне провадження №0000276 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Здолбунів Рівненської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 та зареєстрованого по АДРЕСА_2 , раніше судимого 23 червня 2015 року Здолбунівським районним судом Рівненської області за ч.1 ст.369 КК України та засудженого вироком Апеляційного суду Рівненської області від 30 вересня 2015 року до штрафу у розмірі 8500 грн.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , будучи особою, яка 30 вересня 2015 року засуджена Апеляційним судом Рівненської області за ч.1 ст.369 КК України до штрафу у розмірі 8500 грн., заміненого ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 01 березня 2017 року відповідно до ч.5 ст.53 КК України на 240 годин громадських робіт, та направлена 16 березня 2017 року Здолбунівським районним відділом з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України до Комунального підприємства «Здолбунівське» Здолбунівської міської ради Рівненської області для відбуття громадських робіт, без поважних причин 28, 29, 30 і 31 березня 2017 року та 7, 10-13,14, 18-21, 24-26 квітня 2017 року не з`явився та ухилився від відбування призначеного покарання у виді громадських робіт, відпрацювавши лише 28 години із запланованих, а невідбута частина якого становить 212 годин.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України, як умисне ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

28 квітня 2017 року між прокурором Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі його захисника ОСОБА_5 у порядку та на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.2 ст.389 КК України, який у повному обсязі сформульованої підозри зобов`язаний беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення із застосуванням ст.ст.71, 72 КК України, а саме у виді арешту строком 1 місяць 3 дні, а також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні з ОСОБА_4 угоди про визнання винуватості дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений та його захисник також просять укладену з прокурором угоду затвердити і призначити узгоджене в ній покарання та інші заходи, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Розглядаючи у підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, від якого потерпілих немає, а тому угода відповідає вимогам закону.

Шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненому злочині та наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та підозрюваним.

Питання про долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.100, 314, 373, 374, 394, 468-475 КПК України, суд

з а с у д и в :
Угоду про визнання винуватості, укладену 28 квітня 2017 року у кримінальному провадженні №0000276 між прокурором Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 за участі його захисника-адвоката ОСОБА_5 затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 /одного/ місяця арешту.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України частково приєднати покарання, невідбуте за попереднім вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 червня 2015 року, зміненого вироком Апеляційного суду Рівненської області від 30 вересня 2015 року в частині призначеного покарання, заміненого ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 01 березня 2017 року, та остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді 1 /одного/ місяця 3 /три/ дні арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу обрати у виді особистого зобов`язання.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з часу приведення вироку до виконання.

Речові докази по справі: особову справу №23/2017 на ОСОБА_4 , яка зберігається при матеріалах кримінального провадження, повернути Здолбунівському районному відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Документи кримінального провадження №0000276 залишити у матеріалах кримінальної справи протягом усього часу їх зберігання.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст.473 КПК України.

Суддя: