Справа № 336/1946/17-к
Пр. № 1-кп/336/231/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Іскрено, Шполянський район, Черкаська область, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 15.08.2006 року Шполянським районним судом Черкаської області за ч.2 ст.185, ч.1,2 ст.186 , 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнився 16.08.2011 року по відбуттю покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.4 КК України,
Під час судового засідання, суд -

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ зі змінами, визначено, що особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу виконуючого обов`язки Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошена часткова мобілізація та з 17 березня 2014 року настав особливий період, який діє по теперішній час.

У відповідності до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації.

На виконання зазначеного Указу, 10 липня 2015 року ОСОБА_4 був призваний за мобілізацією Шполянським РВК Черкаської області.

Згідно наказу ТВО командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 28 серпня 2015 року №238, ОСОБА_4 було зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення в тому числі і грошове.

В цей же день ОСОБА_4 було призначено на посаду командира відділення інженерної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалась АДРЕСА_2 .

Сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно ст.ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків доповідати своєму безпосередньому начальникові, за дозволом на звільнення з розташування військової частини звертатися до свого безпосереднього начальника, а виїзд військовослужбовців, за межі гарнізону здійснюється лише з дозволу командира військової частини.

08 січня 2016 року під час перевірки наявності особового складу було виявлено відсутність у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 сержанта ОСОБА_4 .

Однак, діючи на порушення вищезазначених статутних вимог, сержант ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах особливого періоду, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби 08 січня 2016 року, самовільно без поважних причин залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та ухилявся від проходження служби до 04 квітня 2017 року тобто тривалістю понад один місяць, в умовах особливого періоду.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.4 КК України визнав повністю, покаявся, повністю підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті, та зазначив, що ухилився від проходження служби, у зв`язку з небажанням служити саме в військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує. З урахуванням повного визнання вини у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності його позиції, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його дії кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду..
При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, сприяння досудовому розслідуванню та судовому розгляду, встановленню істини в кримінальному проваджені, наявність на утриманні малолітньої дитини.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 - відсутні.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч.4 ст.407 КК України, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий, а також те, що останній визнав вину повністю та покаявся у вчиненому, має на утриманні малолітню дитину. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне призначити мінімальне покарання ОСОБА_4 в рамках санкції ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді позбавлення волі, при цьому застосувавши положення ст.75 КК України.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373, 374, КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (ТРЬОХ) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом покарання з випробуванням строком на 1 рік.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Захід забезпечення кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту, до набрання вироку законної сили залишити без змін.
Речові докази відсутні.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1