ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/687/15-к
Провадження № 1-кп/636/25/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року

Колегія суддів Чугуївського міського суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 , захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Чугуївського міського суду Харківської області кримінальне провадження, внесене 08.09.2014 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001248, по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Прилуки, Чернігівської області, українки, громадянки України, не працюючої, не одруженої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 15 ч. 2, 115 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, за наступних обставин.

07.09.2014 близько 22:30 год. у ОСОБА_8 , яка перебувала у квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті виниклої сварки зі співмешканцем ОСОБА_6 , виник умисел на вчинення кримінального правопорушення злочину, а саме умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_6 , з метою реалізації якого, вона, знаходячись на кухні вищевказаної квартири, схопила рукою з поруч розташованого кухонного столу ніж, яким умисно нанесла один удар в передню черевну стінку у праву клубову область, чим спричинила, тілесні ушкодження у виді колото-різаного поранення передньої черевної стінки у правій клубовій області (5-7см нижче і правіше пупкового кільця), проникаюче в черевну порожнину, з ушкодженням брижі клубової кишки, що супроводжувалось внутрішньочеревною кровотечею і розвитком геморагічного шоку 1 ступеню, що по критерію небезпечності для життя відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, однак, з незалежних від волі ОСОБА_8 причин, свій умисел до кінця не довела, у зв`язку зі своєчасно наданою медичною допомогою ОСОБА_6 .

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ст. ст. 15 ч. 2, 115 ч. 1 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що 07.09.2014 близько 22:30 год. у ОСОБА_8 , яка перебувала у квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті виниклої сварки зі співмешканцем ОСОБА_6 , маючи умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень останньому, з метою реалізації якого, вона, знаходячись на кухні вищевказаної квартири, схопила рукою з поруч розташованого кухонного столу ніж, яким умисно нанесла один удар в передню черевну стінку у праву клубову область, чим спричинила, тілесні ушкодження у виді колото-різаного поранення передньої черевної стінки у правій клубовій області (5-7см нижче і правіше пупкового кільця), проникаюче в черевну порожнину, з ушкодженням брижі клубової кишки, що супроводжувалось внутрішньочеревною кровотечею і розвитком геморагічного шоку 1 ступеню, що по критерію небезпечності для життя відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 15 ч.2, 115 ч. 1 КК України, не визнала, пояснила, що ОСОБА_6 її постійно принижував та бив. 07.09.2014 ОСОБА_6 за проханням ОСОБА_8 пішов до аптеки за таблетками від болі в животі, повернувся п`яним та з таблетками без назви в руках, одну з яких ОСОБА_8 випила. Увечері разом розпивали спиртні напої в кафе, а коли повертались додому виник конфлікт під час якого ОСОБА_6 порвав шкіряну куртку ОСОБА_8 . Вдома конфлікт продовжився, коли остання намагалась зателефонувати, ОСОБА_6 вирвав телефон з рук і заховав його, почав бити ОСОБА_8 , внаслідок чого у неї почалася кровотеча. Чи тримала ніж в руках під час конфлікту не пам`ятає, коли побачила кров подумала, що співмешканець порізався. ОСОБА_6 , тримаючись за бік живота, пішов до сусідів, коли повернувся ОСОБА_8 приклала до рани полотенце й подзвонила до батька потерпілого та попросила приїхати. Згодом приїхала швидка допомога та забрала потерпілого. Коли приїхав батько з новою сім`єю забрали ОСОБА_8 та поїхали до лікарні, повертаючись назад в машині виник конфлікт, після чого ОСОБА_8 висадили на дорозі між м. Чугуєвом та смс. Малинівка. Пояснила, що ОСОБА_6 під час конфліктів часто зачинявся в ванній, вмикав воду, демонстративно брав ніж чи лезо та говорив про самогубство, коли ОСОБА_10 жаліла його заспокоювався. ОСОБА_6 говорив, що в стані сильного алкогольного сп`яніння може щось зробити не усвідомлюючи та не пам`ятаючи цього. Коли ОСОБА_8 з матір`ю приїхали до Чугуївської центральної районної лікарні або довідатись про стан здоров`я потерпілого, лікарі сказали, що останній пояснив, що сам себе порізав. З 12 по 22 вересня 2014 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в ХМЛ №13 з травмою голови, яку отримала 07.09.2014 від співмешканця. 07.09.2014, після нанесених ОСОБА_6 травм почалися болі в животі і постійні кровотечі. 22.09.2014 у відділенні гінекологічної ендоскопії провели операцію в зв`язку з правосторонньою трубковою вагітністю. В судовому засіданні 01 березня 2017 року ОСОБА_8 змінила покази і пояснила, що під час виниклої між ними сварки ОСОБА_6 почав її бити, вона вибігла на кухню і схопила ніж для захисту, попереджаючи ОСОБА_6 , щоб не наближався до неї. ОСОБА_6 не звертаючи уваги на ніж у її руці кинувся до неї, після чого вона побачила кров на ножі і запропонувала ОСОБА_6 викликати швидку, але останній відмовився і пішов до сусідів, запевнивши її, що скаже, що поранився сам. Але в подальшому, можливо під впливом його батька, ОСОБА_6 змінив покази, а вона давала ті, про які вони з ОСОБА_6 попередньо домовилися. Вона разом з мамою приїжджала до лікарні де знаходився на лікуванні ОСОБА_6 , намагаючись допомогти йому ліками та грішми, але останній на зв`язок з нею не виходив. Після операції, коли їй вирізали яєшник, її здоров`я не відновилося, у лікарів є сумніви щодо її спроможності завагітніти, про що був повідомлений батько потерпілого, який на це відповів, що готовий зменшити суму виплати до 3 000 доларів США. У вчиненому вона щиросердно кається, але вважає, що у виниклому конфлікті вони з ОСОБА_6 винні в рівній мірі, тому що вона вимушена була схопила ніж для самозахисту, а ОСОБА_6 жодним чином не реагував на її звернненя не наближатися і залишити її в спокої. Ніякого умислу на вбивство вона не мала, після того, як побачила кров на ножі мала достатньо часу та можливості нанести декілька ударів, але цього не робила, а навпаки пропонувала ОСОБА_6 викликати швидку і телефонувала своїй матері, яка є лікарем щоб з`ясувати як зупинити кров. Конфлікт між нею та ОСОБА_6 виник у кімнаті квартири, а коли він почав її бити вона через коридор вибігла на кухню, маючи при цьому можливість покинути квартиру через вхідні двері, але цього не зробила, приміщення кухні покинути можливості не мала, бо на вході перебував ОСОБА_6 . Мети заподіяти смерть ОСОБА_6 не мала, намагалася лише припинити його протиправні дії. Має намір відшкодувати спричинену шкоду, тому перевела на ім`я ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 2040грн.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за встановлених судом обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів:

-показаннями потерпілого ОСОБА_6 , в яких він зазначив, що в квітні 2014 року познайомився з ОСОБА_8 , а з середини червня 2014 року почали спільно мешкати. Перші три місяці з моменту спільного проживання відносини між ними були нормальними, інколи траплялися сварки. 07.09.2014, прокинувшись зранку ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_6 про болі в животі та попросила сходити за ліками, на що останній погодився. Попрямував до лікарні, яка була зачинена, зайшов в магазин до тітки, яка дала дві таблетки. ОСОБА_8 часто розпитувала про колишніх коханих ОСОБА_6 , ревнувала його, після чого виникали сварки. Увечері того ж дня пішли до кафе, де ОСОБА_8 знову почала розпитувати за дівчат. Коли йшли додому вона намагалася втекти, йшла в іншу сторону, ОСОБА_6 , хапаючись за куртку, зупиняв її. Повернувшись додому ОСОБА_6 пішов дивитися телевізор, а коли ОСОБА_8 пішла до кухні встав та попрямував за нею. Побачив, що вона стоїть на відстані близько 1 м., тримаючи ніж в руці, просила не підходити ближче інакше нанесе удар. На прохання покласти ножа не реагувала, без наявних на те причин, накинулась та нанесла один удар ножем в область живота. Потерпілий закрив своєю рукою рану і пішов до сусідів, щоб попросити допомоги. Сусіди викликали швидку та допомогли ОСОБА_6 повернутись додому. ОСОБА_6 , в свою чергу, під час конфлікту фізичних страждань і тілесних пошкоджень не завдавав. Зазначив, що ніколи не говорив про самогубство. Про те, що співмешканка вагітна не знав. 20.08.2014 їздили до лікарні, де працює мама ОСОБА_8 , вагітність не підтвердили. Про те, що сам собі наніс удар він лікарям не казав;

-із показів свідка ОСОБА_11 , вбачається, що 07.09.2014 близько 22:30 год. пролунав дзвінок в квартиру, її донька відчинила двері й побачила ОСОБА_6 , який тримався за живіт рукою, з-під якої йшла кров, та просив викликати швидку допомогу. ОСОБА_11 набрала 103, а її донька повела потерпілого до нього додому. Потім ОСОБА_11 пішла в квартиру АДРЕСА_3 , в якій побачила ОСОБА_6 в сидячому положенні на дивані без свідомості. Згодом приїхала швидка. Обвинувачена неодноразово повторювала, що ОСОБА_12 поранився через власну необережність. Швидка забрала потерпілого в лікарню, в цей час ОСОБА_8 залишалася в квартирі. Через 50 хвилин приїхав батько ОСОБА_6 і разом з обвинуваченою поїхали до лікарні. Тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 вона не бачила;

-свідок ОСОБА_13 пояснила, що знає ОСОБА_6 з дитинства як хорошу виховану людину. Сварок чи конфліктів за час проживання ОСОБА_6 з ОСОБА_8 не помічала, 08.09.14, зі слів сусідів, їй стало відомо, що ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження і перебуває в лікарні;

-свідок ОСОБА_14 пояснив, що 07.09.2014 вночі йому зателефонувала ОСОБА_11 і повідомила, що ОСОБА_6 відвезли в лікарню з травмою живота. Після цього ОСОБА_14 з дружиною, прийомним сином та невісткою поїхали до лікарні в м. Чугуїв, де він дав згоду на проведення операції його сину. Згодом подзвонила ОСОБА_8 та повідомила, що ОСОБА_14 сам себе поранив ножем. ОСОБА_14 привіз до відділу міліції ОСОБА_8 для дачі показань, в яких остання зазначила, що мала позаматкову вагітність, 07.09.2014 попросила співмешканця купити таблеток для живота, випивши їх, пішли до кафе. Пояснила, що точно не знає хто саме наніс удар ножем чи ОСОБА_6 чи вона сама. Зазначила, що ОСОБА_6 часто її бив, на пропозицію зняти побої відмовилася. Коли всі разом їхали в машині з міліції, ОСОБА_8 була пьяна почала ображати та принижувати водія машини, а після того, як накинулася на дружину ОСОБА_6 , висадили з машини. Його син ОСОБА_6 згодом його повідомив, що удар ножем йому завдала ОСОБА_8 не ґрунті неприязних стосунків, гроші він не вимагав, а дійсно пропонував відшкодувати завдану матеріальну та моральну шкоду, яку оцінює у сумі 5000 доларів США;

-із показів свідка ОСОБА_15 , вбачається, що 05.09.2014 вона приїхала до будинку де жила її донька ОСОБА_8 , погостювала та, залишивши трохи грошей, поїхала додому. 07.09.2014 подзвонила ОСОБА_8 та повідомила, що болить живіт, але до походу в лікарню, який планувався на 08.09.2014, потерпить. Близько 22:00 год. подзвонила знову й повідомила, що ОСОБА_6 весь в крові, пояснила, що зранку, після того, як її висадив з машини ОСОБА_14 , та позичивши 50 грн. у сусідки по сходовому майданчику за останньою адресою проживання, вся в синцях, з розбитою губою та порваною курткою, приїхала до ОСОБА_15 в м. Харків. Після чого, разом поїхали в лікарню м. Чугуїва Харківської області до ОСОБА_6 , який сказав, щоб всі питання вирішували з його батьком. Коли зателефонували до ОСОБА_14 , останній попросив зустрітися біля прокуратури. Під час зустрічі за неподання заяви до міліції попросив 5 000 доларів США. Зі слів дочки ОСОБА_8 їй відомо, що ОСОБА_6 сам наніс собі удар у живіт ножем, але яким чином це було дочка не розповідала бо не бачила. ОСОБА_6 не казав, хто його вдарив ножем;

-свідок ОСОБА_16 зазначила, що приблизно з другої половини червня 2014 року ОСОБА_6 почав спільно мешкати з ОСОБА_8 , конфліктів між ними не помічала. 07.09.2014 близько 22:30 год. постукали в двері їхньої квартири. Вона відкрила і побачила ОСОБА_6 , який тримався за правий бік. На запитання що сталося нічого не відповів. ОСОБА_16 попросила свою матір викликати швидку, а сама допомогла ОСОБА_17 повернутися до його квартири, принесла полотенце, яким він закрив рану і приліг на диван. ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_6 мив ножі й самостійно порізався. Коли ОСОБА_16 вийшла з квартири, почула як ОСОБА_8 стверджувальним тоном неодноразово повторювала своєму співмешканцю, що той сам порізався. Згодом приїхала бригада швидкої допомоги та забрала потерпілого до лікарні, ОСОБА_8 допомоги не надавала, весь час була на балконі квартири, де курила. Через 1-2 години приїхав батько останнього ОСОБА_14 , та почав розпитувати про те, що сталося;

-із показів свідка ОСОБА_18 , вбачається, що він працює лікарем в перинатальному центрі в м.Харкові і пам`ятає, що ОСОБА_8 перебувала на лікуванні в центрі декілька років тому;

-експерт ОСОБА_19 , в обов`язки якого входить проведення судово-медичних експертиз, надав показання, аналогічні висновкам судово-медичної експертизи №388-Ч/14 від 19.10.2014, додаткової судово-медичної експертизи № 458-Ч/14 від 10.10.2014. Зазначив, що пошкодження у ОСОБА_6 знаходиться в області доступній для завдання самому собі такого тілесного ушкодження, ОСОБА_6 міг самостійно ножем нанести вищезазначене пошкодження;

-відповідно до протоколу огляду події від 09.09.2014 та доданої до нього фототаблиці вбачається, що за адресою: АДРЕСА_4 , на дивані в кухні знаходиться жіночий халат в правій частині якого виявлені плями бурого кольору у висохлому стані, на кухні в раковині виявлено п`ять ножів, розмірами: довжина 33,5 см; 33,6 см; 26,5 см; 24 см; 19 см, на лезі і рукоятці одного із яких виявлено речовину бурого кольору. Під час огляду підлоги виявлено, що на ній по всій ширині знаходиться лінолеум на якому в районі газової плити виявлено речовину бурого кольору в сухому стані (а.к.пр.10-16);

-на підставі висновку судово-медичної експертизи №388-Ч/14 від 19.10.2014, тілесні пошкодження ОСОБА_6 , а саме два синці на передній поверхні в проекції правого плечового суглобу: округлий контурний синець на латеріальній поверхні верхньої третини правого плеча, округлий синець з трьома саднами і три садна на верхній поверхні в проекції лівого плечового суглобу. Враховуючи властивості вказаних пошкоджень (жовтизну синців і частково відвалену шкірку саден), не виключено, що вони утворились 07.09.2014. За ступенем тяжкості зазначені пошкодження кваліфікуються за критерієм тривалості розладнання здоров`я як легкі тілесні пошкодження. Вказані пошкодження могли утворитись в результаті ударно-здавлюючого впливу тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею у випадку синців та ковзного впливу предметів, які мають обмежену травмуючу поверхню у випадку саден, за механізмом утворення у випадку синців можливий укус, у випадку саден на лівому плечі дія нігтів рук. Місце прикладення сили співпадає з локалізацією пошкоджень. Направлення дії сили співпадає з довжиною синців. Кількість дій, що травмували співпадає з кількістю пошкоджень (а.к.пр.39-40);

-відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи № 458-Ч/14 від 10.11.2014: у ОСОБА_6 мала місце колючо-різана рана передньої черевної стінки в правій клубовій області (5-7 см нижче і правіше пупкового кільця), яка проникає в черевну порожнину, з пошкодженням брижі клубової кишки, яка супроводжувалась внутрішньо порожнинною кровотечею і розвитком геморагічного шоку 1 ступеню. Дане пошкодження могло утворитися 07.09.2014. За ступенем тяжкості вказане пошкодження кваліфікується за ступенем небезпечності для життя як тяжке тілесне пошкодження. Дане пошкодження утворилося в результаті одноразового ударного впливу предмету, який володіє колючо-ріжучими властивостями. Місце прикладення впливу, який травмував, розташовано безпосередньо в місці вказаної колючо-різаної рани, а направлення впливу, згідно даних медичної документації (…рановий канал розташований в косо-низхідному направленні зліва направо…) було спереду назад зліва направо зверху вниз. Утворення вказаних пошкоджень власною рукою виключається, так як, не дивлячись на локалізацію колото-різаної рани в зоні, доступній для впливу власною рукою, остання не має колючо-ріжучих властивостей. Крім того, у потерпілого мали місце два синці: передньої поверхні в проекції правого плечового суглобу округлий контурний синець, на латеральній поверхні верхньої третини правого плеча округлий синець з трьома саднами, а також три синці на верхній поверхні в проекції лівого плечового суглобу; судово-медична оцінка яких викладена у висновках, які надані на експертизу Висновок експерта №388-Ч/14 (а.к.пр.48-50);

-згідно даних висновку судово-цитологічної експертизи №1135-Ц/14 від 27.10.2014: групова приналежність крові громадянина ОСОБА_6 , 1991 року народження, - О (І) з ізогемаглютинами анти-А анти-В. Кров громадянки ОСОБА_8 , 1989 року народження, - О (І) з ізогемаглютинами анти-А анти-В. В результаті проведення судово-медичної експертизи кухонного ножа (об`єкти №№7,8), вилученого під час огляду місця події від 09.09.2014 за адресою: АДРЕСА_4 , вилучені сліди крові людини, яка належить особі чоловічої генетичної статі групи О (І) з ізогемаглютинами анти-А, анти-В, приналежність якої громадянину ОСОБА_6 не виключається. Громадянці ОСОБА_8 ця кров належати не може. В результаті проведення судово-медичної експертизи кухонного ножа (об`єкти №№ 1,2), вилученого під час огляду місця події від 09.09.2014 за адресою: АДРЕСА_4 , на клинку (об`єкт №1), виявлені сліди крові. Встановити її групову приналежність не виявилось можливим, так як при неодноразовій постановці реакції преципітації позитивний результат з жодною з наявних в лабораторії преципитовуваних сироваток не отримано. На рукоятці даного ножа (об`єкт № 2) сліди крові не виявлені. В результаті проведення судово-медчиної експертизи трьох кухонних ножів (об`єкти №№3-6,9,10), вилучених там же, сліди крові не виявлені (а.к.пр.72-76);

-у висновку судово-цитологічної експертизи №1134-Ц-14 від 20.10.2014 зазначено, що групова приналежність крові громадянки ОСОБА_8 О (І) з ізогемаглютинами анти-А анти-В. Кров громадянина ОСОБА_6 належить до групи О (І) з ізогемаглютинами анти-А, анти-В. В результаті проведення судово-медичної експертизи зіскрібка речовини (об`єкт №1), вилученого під час огляду місця події від 09.09.2014 за адресою: АДРЕСА_4 , встановлено, що дана речовина є кров`ю людини, яка належить особі чоловічої генетичної статі групи О(І) з ізогемаглютинами анти-А, анти-В, походження якої від потерпілого громадянина ОСОБА_6 не виключається. Громадянці ОСОБА_8 ця кров належати не може (а.к.пр.82-86);

-із даних висновку судово-медичної експертизи №1136-Ц/2014 від 28.10.2014 вбачається, що в результаті проведення експертизи чоловічого халата (об`єкти №№ 1-5), вилученого під час огляду місця події від 09.09.2014 за адресою: АДРЕСА_4 , в об`єктах №№ 1,2,5 виявлені сліди крові людини чоловічої генетичної статі групи О (І) з ізогемаглютинами анти-А, анти-В, належність якої потерпілому ОСОБА_6 не виключається. Громадянці ОСОБА_8 ця кров належати не може (а.к.пр.92-96);

-згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 18.11.2014: ОСОБА_6 під час проведення експерименту повідомив, що 07.09.2014 о 22:30, знаходячись за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_4 , під час конфлікту між ним та ОСОБА_8 на кухні, остання кухонним ножем нанесла один удар в область живота, після чого витягла ніж з живота, а ОСОБА_6 , закривши рану рукою, пішов до сусідів, щоб ті викликали швидку допомогу. ОСОБА_6 зазначив, що при нанесенні удару знаходився у стоячому положенні, напрям ударної дії ножа був точковим, кількість ударів один (а.к.пр.100-103);

-відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи №476-Ч/14 від 21.11.2014 вказаний потерпілим ОСОБА_6 механізм спричинення йому тілесних пошкоджень при проведенні відтворення обстановки і обставин подій не суперечать наявним судово-медичним даним про механізм і строки утворення встановленого у нього колото-ріжучого пошкодження передньої черевної стінки і не пояснює утворення інших, встановлених у нього тілесних пошкоджень (а.к.пр.108-109);

-висновок судово-медичної експертизи № 3085-сл/14 від 10.09.2014 свідчить про те, що у громадянки ОСОБА_8 є синці на голові, руках і тулубі, по садну на руках і голові, садна на тулубі, які утворились від дії тупих твердих предметів і могли бути завданими в термін 07.09.2014. За ступенем тяжкості це легкі тілесні пошкодження (п.п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних пошкоджень Наказ № 6 від 17 січня 1995 року МОЗ України») (а.к.пр.116-117);

-згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи № 495-Ч/14 від 08.12.2014 встановлене у потерпілого пошкодження колото-різана рана на передній стінці (розмір рани на шкірі й рани на очеревині 2х0,7 см із медичної документації) з пошкодженням брижі клубової кишки, яка виникла від ударного впливу колючо-ріжучого предмету, могла бути спричинена декількома із наданих на експертизу і описаних в наданому висновку експерта № 1135-Ц/14 від 27.10.2014, а саме, згідно розмірних характеристик клинків (максимальна його ширина не більше 2 см) ножами 2.1.3, 2.1.4 і 2.1.5 (у відповідності до нумерації висновку експерта №1135-Ц/14) (а.к.пр.161-162);

-із даних висновку судово-психіатричної експертизи №90 від 03.02.2015 вбачається, що ОСОБА_8 по своєму психічному стану може усвідомлювати свої дії, в період часу, до якого відноситься правопорушення, в скоєнні якого вона підозрюється, не знаходилась в стані хворобливого розладу психічної діяльності, могла усвідомлювати свої дії і керувати ними (а.к.пр.194-196).

У відповідності до вимог ст.ст.85, 86 КПК України, колегія судів вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченої та визнання її винуватості.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення відповідного злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Згідно з ч. 2 ст. 24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. Для з`ясування змісту і спрямованості умислу особи при дослідженні доказів суд виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема: враховується спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винної і потерпілого, що передувала події, їх стосунки, про що також зазначено у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи».

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду України від 08.02.2005, 19.08.2009 та постанові Верховного Суду України від 31.01.2013 по справі №5-32кс12, при цьому, відповідно до вимог ч.2 ст.455, ч.1 ст.458 КПК України, висновки Верховного суду України є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму закону, та для всіх судів України.

За встановлених у даній справі обставин ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_6 були знайомі між собою, жили разом цивільним шлюбом, неприязних відносин між зазначеними особами не було, час від часу виникали конфлікти на побутовому ґрунті, удар ножем був одиничний, завданий в життєво важливий орган, тобто поранення нанесено потерпілому в область животу. Одразу ж після завдання цього удару ОСОБА_8 не наносила потерпілому інших тілесних ушкоджень (в т.ч. і ударів ножем).

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 неправильно кваліфіковані за ст. ст. 15 ч.2, 115 ч.1 КК України, як закінчений замах на вбивство (умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині). Оскільки ОСОБА_8 фактично вчинено суспільно-небезпечне діяння, яке за об`єктивною стороною являє собою посягання на здоров`я особи, тому завдання одиничного удару предметом, що придатний заподіяти значної шкоди здоров`ю потерпілого, а також встановлена судом локалізація причиненого ушкодження, психічне ставлення винної до вчинюваної дії та її наслідків, свідчить про направленість умислу обвинуваченої саме на спричинення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження.

Колегія суддів враховує, що відповідальність за ст.121 КК України настає й у тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, а фактично було спричинено тяжке тілесне ушкодження.

Враховуючи наведені обставини, дії ОСОБА_8 колегія суддів кваліфікує за ч.1 ст.121 КК України, як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент його заподіяння.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів не погоджується з доводами захисника, який вважав, що дії обвинуваченої мають бути кваліфіковані за статтею 124 КК України. Колегія суддів зазначає, що в судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про перевищення ОСОБА_8 меж необхідної оборони: як вказала ОСОБА_8 під час сварки вона мала можливість покинути квартиру, але не зробила цього, крім того, заперечення ОСОБА_6 нападу на ОСОБА_8 об`єктивно підтверджуються показами свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , які, надаючи допомогу ОСОБА_6 безпосередньо після події злочину, спілкувалися і бачили ОСОБА_8 , що не мала видимих тілесних ушкоджень. Свідок ОСОБА_14 вказав, що він пропонував ОСОБА_8 пройти медичне обстеження, від якого остання відмовилася. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_6 на момент заподіяння йому тяжкого тілесного ушкодження реального суспільно небезпечного посягання і перебування ОСОБА_8 в стані необхідної оборони саме під час якої нею було застосовано ніж для припинення посягання і захисту її інтересів. Посилання захиснка на порушення порядку проведення досудового розслідування у зв`язку з відсутністю від потерпілого ОСОБА_6 заяви про вчинене кримінальне правопорушення, яке станом на момент внесення в ЄРДР відомостей про злочин 08.09.14р. було кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України і лише пізніше перекваліфіковано на ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, судом оцінюються критично, оскільки згідно ч.3 ст.214 КПК України проведення огляду місця події у невідкладних випадках допускається до внесення відомостей до ЄРДР, станом на 08.09.14 ОСОБА_6 перебував у лікарні, де йому було проведено операцію, відповідна заява потерпілим була подана 10.09.14 після чого проводилися основні слічі дії, результати яких у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставини злочину та винуватість ОСОБА_8 у його вчиненні.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, колегія суддів визнає щире каяття, добровільне часткове відшкодування завданої шкоди.

Обставини, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, колегією судів не встановлені.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, не судимої, не працюючої, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання зі співмешканцем ОСОБА_6 характеризується посередньо, добровільний намір відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, Колегія суддів приходить до висновку про призначення ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням, що вважає необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди в розмірі 34579,94 грн відповідно до вимог ст.ст. 1166, 1167 ЦК України підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

ОСОБА_6 заявлено цивільний позов у відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 9 579,94 грн.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

В цій частині цивільний позов обвинувачена визнала повністю, частково відшкодувала, а отже сума стягнення має бути зменшена відповідно до відшкодованої шкоди.

Колегія суддів вважає матеріальну шкоду доведеною, адже потерпілим долучені квитанції про понесення грошових витрат на придбання ліків у сумі 2279,94 грн й про оплату юридичної допомоги у сумі 4000 грн, згідно довідки ТОВ «Лікеро-горілчаний завод «Прайм» - ОСОБА_6 встановлена почасова тарифна ставка згідно штатного розкладу 7,35 грн, з листка непрацездатності серії АГР №498394 від 25.09.2014 вбачається, що ОСОБА_6 отримав невиробничу травму в стані алкогольного сп`яніння, що виключає оплату такого листка згідно ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», але не виключає стягнення спричиненої у зв`язку з непрацездатністю шкоди з винної особи за період з 08 по 25 вересня 2014 року, коли потерпілий був звільнений від роботи (неробочі дні за період непрацездатності 10, 14, 18, 22 вересня 2014 року, непрацездатність ОСОБА_6 з 26.09.2014 по 02.10.2014 підтверджується листком непрацездатності серії АГР №499711 від 26.09.2014 (неробочі дні 26, 30 вересня, 04, 08 жовтня 2014 року). Отже, з обвинуваченої підлягає стягненню 9579,94грн. 2040,00грн.=7539,94грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до п.5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У ч. 1 ст. 1167 ЦК України зазначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно статті 1168 ЦК України, в частині стягнення моральної шкоди у сумі 25 000,00 грн Колегія суддів вважає за можливе повністю стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілого зазначену грошову суму, приймаючи до уваги перенесення фізичного болю потерпілим під час отримання ним тілесного ушкодження, перебування в лікарні, та витраченого особистого часу в правоохоронних органах.

Всього стягнути з ОСОБА_8 32539,94 грн матеріальної і моральної шкоди.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді домашнього арешту у відношенні ОСОБА_8 скасувати.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-дактилочкопічної експертизи підлягають стягненню з обвинуваченої на підставі ст.124 КПК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.369-371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки, з покладенням, відповідно до статті 76 КК України, обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді домашнього арешту у відношенні ОСОБА_8 скасувати.

Судові витрати за проведення судово-дактилоскопічної експертизи № 219 від 17.09.2014 у розмірі 884,52 (вісімсот вісімдесят чотири гривні п`ятдесят дві копійки) грн. покласти на засуджену ОСОБА_8 та стягнути їх на користь державного бюджету України.

Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 майнову та моральну шкоду в розмірі 32539,94 (тридцять дві тисячі п`ятсот сімдесят дев`ять гривень дев`яносто чотири копійки) грн. В іншій частині позову відмовити.

Речові докази: п`ять кухонних ножів та халат синього кольору знищити.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в судову палату з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії вироку.

Головуючий суддя

Судді