АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва в режимі відеоконференцзв`язку матеріали кримінального провадження, внесеного 09 червня 2016 року до ЄРДР за №0006678 відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кутаїсі, Грузія, громадянина Грузії, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 20 квітня 2017 року,

за участю сторін у кримінальному провадженні:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

перекладача ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Строк відбуття покарання визначено обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів 703 (сімсот три) гривні 68 копійок.

В апеляційній скарзі, обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та його особі внаслідок суворості та призначити йому більш м`яке покарання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом при призначенні покарання не враховано його похилий вік та наявність у нього хронічних захворювань.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок суду змінити та призначити обвинуваченому більш м`яке покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що при призначенні ОСОБА_9 покарання судом не в повній мірі враховано обставини, що пом`якшують його вину, а саме те, що обвинувачений визнав вину та розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, раніше не судимий, відшкодував завдану шкоду шляхом повернення майна потерпілому, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Крім того вказує на необґрунтованість твердження суду першої інстанції про перебування обвинуваченого під вартою в СІЗО м. Вінниця по іншому кримінальному провадженню, що не може бути підставою для застосування такої міри покарання як позбавлення волі.

Іншими учасниками судового провадження вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.

Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду кримінального провадження повідомлений у встановленому законом порядку.
Як установив суд, 09 червня 2016 року близько 09 год. 10 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи у квартирі хостела, що розташований в АДРЕСА_2 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з кімнати квартири майно, яке належить ОСОБА_10 та зник з місця вчинення злочину, спричинивши потерпілому майнову шкоду на загальну суму 8272 гривні.

Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги, пояснення прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченого, просив залишити її без задоволення, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення з таких підстав.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 404 КПК Українисуд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені представленими в справі доказами в їх сукупності, які не заперечувались також і обвинуваченим, досліджувалися судом за його згодою та згодою інших учасників судового процесу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції, з`ясувавши правильне розуміння ОСОБА_5 та іншими учасниками кримінального провадження змісту фактичних обставин справи за відсутністю сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, в тому числі і обвинуваченого, який повністю визнав себе винуватими у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, роз`яснив всім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні цього питання колегією суддів не встановлено. Будь-яких заперечень щодо правильності встановлення такого порядку розгляду справи судом першої інстанції не надано і у суді апеляційної інстанції, а тому доведеність винуватості обвинуваченого та юридична оцінка його злочинних дій відповідно до положень ст. 404 КПК Українине є предметом апеляційного розгляду.
Доводи обвинуваченого та його захисника про суворість призначеного ОСОБА_11 покарання, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Вирішуючи питання про відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_5 , колегія суддів виходить із того, що у відповідності до вимог ст.50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_5 покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в психіатричному та наркологічному диспансері не перебуває, пом`якшуючі покарання обставини, а саме повне визнання вини та щире каяття, відшкодування завданої шкоди шляхом повернення майна потерпілому, тобто обставини, на які посилається обвинувачений та захисник в апеляційних скаргах.
Із таким висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_5 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65, 71 КК України, воно за видом та розміром відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Підстав для пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_5 колегія суддів, не убачає.
Інших істотних порушень вимог КПК України, які б були підставами для скасування чи зміни вироку суду не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419, 425, 426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року щодо ОСОБА_5 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ упродовж трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ ____________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3