1Справа № 335/4905/16-к 1-кп/335/69/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , секретаря судового засідання ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000763 від 20.02.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красносільське Кіровського району Кримської області, неодруженого, має малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27.08.1991 року Джанкойським районним судом АР Крим за ч. 2 ст. 206 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки;

- 25.05.1996 року Краматорським районним судом Донецької області за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 206, ст. 208, ч. 1 ст. 145, ст. 42 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років;

- 21.11.1997 року Селідовським районним судом Донецької області за ч. 2 ст. 183-3, ст. 43 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців;

- 16.10.2003 року Нижнєгородським районним судом АР Крим за ч. 1 ст. 187 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки;

- 24.03.2008 року Джанкойським районним судом АР Крим за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ст. 70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років;

- 08.05.2008 року Феодосійським міським судом АР Крим за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч.3 ст. 187, ч.2 ст. 187, ч.1 ст. 70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років 3 місяці;

- 20.08.2008 року Кіровським районним судом АР Крим, з урахуванням ухвали апеляційного суду АР Крим від 12.02.2009 року, за ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 10 років. Звільнений по відбуттю строку покарання 19.02.2016 року,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України,
ВСТАНОВИВ:
20 лютого 2016 року приблизно о 19 годині 50 хвилин ОСОБА_8 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля 5-го під`їзду по вулиці Яценка 12 у місті Запоріжжя, шляхом ривку з лівого плеча ОСОБА_9 , відкрито викрав сумку біжового кольору, вартістю 550 гривень, в якій знаходились: шкіряний гаманець чорного кольору, вартістю 250 гривень з грошовими коштами у розмірі 260 гривень; пропуск на завод ПАТ «Мотор Січ», кредитна картка банку «Рumb», кредитна картка банку «Приватбанк», які не представляють для потерпілої матеріальної цінності, тим самим відкрито викрав майно ОСОБА_9 , спричинивши останній матеріальні збитки на загальну суму 1060 гривень, після чого зник з місця скоєння злочину.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснено в межах висунутого обвинувачення, відповідно до положень ч. 1 ст. 337 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні 27 березня 2017 року зазначив, що вину у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнає, як і визнає в повному обсязі цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_9 . Вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України не визнав, пояснивши, що вказаний злочин він не вчиняв і потерпіла не могла його бачити.

За епізодом грабежу відносно ОСОБА_9 суду пояснив, що 20.02.2016 року у вечірній час доби, він побачив раніше не знайому йому жінку, яка йшла у бік багатоповерхових будинків, на плечі якої, знаходилася сумка. Коли вказана жінка заходила до під`їзду, він підійшов до неї, взявши її за сумку та попросив віддати її, на що остання віддала сумку. Забравши сумку у потерпілої, він попрямував до залізничного вокзалу. Сумка була білого кольору, із сумки він дістав грошові кошти в сумі 250 грн. та банківські картки, з яких у банкоматі, який знаходиться біля магазину «АТБ», намагався зняти грошові кошти, але в нього не вийшло і тому він їх викинув. Саму сумку, в якій знаходилися документи та інші речі, він залишив на видному місці, біля будинків приватного сектору.

Крім того, зазначив, що точної адреси, де він вчинив злочин, а також де намагався зняти грошові кошти, він назвати не може, оскільки є не місцевим. 20.02.2016 року у місті Запоріжжі він перебував у зв`язку з тим, що 19.02.2016 року його було звільнено з місць позбавлення волі, де він відбував покарання за попереднім вироком суду.

Зазначив, що злочин він вчинив у зв`язку з тим, що в нього не було грошових коштів для того, щоб повернутися із Запорізької області, де він відбував покарання, до місця свого проживання у Автономну Республіку Крим.

До злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, він не причетний, його не вчиняв, на потерпілу ОСОБА_10 не нападав. Пояснити, яким чином жіноча сумка потерпілої ОСОБА_9 опинилася разом із пакетом, і як на пакеті були виявлені його відбитки пальців, він не може.

Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні 08.06.2016 року суду пояснила, що 20.02.2016 року приблизно о 19-00 год. вона поверталася додому з вечірньої служби у храмі. Біля будинку АДРЕСА_2 , вона позаду себе почула якісь звуки, повернувшись на які, вона побачила чоловіка, який йшов поряд із нею, на відстані приблизно 2-3 метри. У нього щось було в правій руці, проте, що саме, вона не помітила. Більше поряд нікого не було. Пройшовши декілька кроків, приблизно через 2-3 секунди, вона відчула удар, який прийшовся від потилиці до темені, від якого вона впала та вдарилася головою о бордюр. На руках вона доповзла до магазину, який знаходився через 10-15 метрів від місця падіння, та у людей, які там знаходилися, попросила викликати швидку допомогу. Після цього нічого не пам`ятає, отямилася у П`ятій міській лікарні, коли їй зробили операцію. В руках у неї була кожана сумка, в якій знаходився мобільний телефон «Samsung», папери, кредитні картки, гроші та ключі від двох квартир, а також пакет білого кольору із надписом латинськими буквами чорного кольору, в якому знаходилися стаціонарний телефон чорного кольору, булка хлібу «Олександрівський» та пачка цукру «Добра хата». Єдине, що повернули у поліції, це хліб та цукор, а згодом незнайомий їй чоловік знайшов ключі та сім-карту від мобільного телефону. У період перебування її у лікарні, через три дні після події, слідчим проводилось впізнання за чорно-білими фотознімками, які були на планшеті, і вона відразу впізнала обвинуваченого, як особу яка нанесла їй удар та вкрала сумку. Під час нападу на неї, на вулиці було темно, але магазин освітлювався і тому вона мала змогу бачити чоловіка, який був у темній куртці та темних штанах. Бачила вона його приблизно 2-3 секунди. В період нападу вона була у тверезому стані. Пакет із хлібом та цукром віддали доньці, сам пакет зберігається у неї вдома. Проте, у судове засідання для дослідження речового доказу потерпілою ОСОБА_10 надано пакет білого кольору, який, як встановлено судом, не є тим пакетом, який вилучався в ході огляду місця події. В судовому засіданні при допиті свідка ОСОБА_11 впізнала цю особу, як слідчого, який проводив впізнання.

Наполягає на суворому покаранні обвинуваченого, цивільний позов підтримує у повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні 08.06.2016 року суду пояснила, що 20.02.2016 року у вечірній час доби вона поверталася додому з магазину «Білла», який знаходиться поряд із її будинком. В той час вона почула, що хтось іде рядом з нею і підійшовши до під`їзду вирішила подивитися, хто саме за нею йшов. Обернувшись вона побачила чоловіка, який взяв її за сумку, перегородив дорогу та сказав віддати йому сумку, але вона одразу не зрозуміла що він сказав і перепитала його, а він сказав «віддай сумку, щоб не було проблем». Сумка була у неї в лівій руці, а в правій руці був пакет із продуктами харчування. Він з плеча лівої руки зняв її сумку та втік. Ключі від квартири знаходилися у її кармані, тому вона змогла зайти до квартири та викликати поліцію за номером 102. Приблизно через 7-10 хвилин приїхали патрульні поліцейські, запросили її в машину розказати, що сталося та описати чоловіка, який вкрав її речі.

Вона сіла у машину до поліцейських та почала їм описувати чоловіка, який в неї забрав сумку. У машині працівники поліції повідомили їй що незадовго до цього невідомий чоловік, десь неподалік у дворах, напав на жінку. Вони проїхали декілька дворів, після чого один із патрульних вийшов з машини і пішов пішки, оскільки у районі приватних будинків є дороги, по яким неможливо проїхати машиною, після чого зателефонував і зазначив, що під деревом знайшов сумку білого кольору. Коли вона підійшла до цього місця, вона впізнала свою сумку, а під нею лежав пакет білого кольору із пачкою цукру та хлібиною. Біля сумки лежав її гаманець, який був вже порожнім. Через деякий час їй на мобільний телефон почали приходити смс-повідомлення про те, що хтось із її зарплатної картки намагається зняти грошові кошти, але цій особі було відмовлено у видачі грошей. У смс-повідомленнях було зазначено адресу банкомату, з якого намагалися зняти гроші. Поліцейські передали рацією іншому екіпажу адресу, яка була зазначена у повідомленні, після чого один наряд залишився на місці де виявили сумку, а вона разом з іншим поїхали також за тією адресою, де знімалися гроші. По дорозі їм надійшло повідомлення, що особа, яка намагалася зняти грошові кошти затримана, і коли вони під`їхали, вона одразу впізнала обвинуваченого, як особу яка забрала в неї сумку. Він був одягнутий у темну куртку та штани, на ньому була в`язана шапка та рукавички, а також светр із високим воротом. Поліцейськими біля магазину «АТБ» були виявлені її банківські картки, в урні для сміття. Після цього вона поїхала до відділення поліції, де її допитали та з нею проводили впізнання обвинуваченого. Наступного дня їй зателефонував слідчий та віддав сумку із її особистими речами.

В ході судового розгляду кримінального провадження судом допитано наступних свідків:

- ОСОБА_12 , який у судовому засіданні 08.08.2016 року суду пояснив, що у лютому 2016 року він працював в патрульно-постовій службі Орджонікідзевського району. Екіпажу, у складі якого він перебував, у вечірній час доби 20 лютого 2016 року, приблизно о 20-00 год., було передано інформацію про вчинення розбійного нападу на вул. Кам`яногірській/вул. Матросова, а приблизно через 30-40 хвилин надійшло повідомлення про вчинення грабежу по вул. Яценко, зокрема, що у дівчини біля будинку зірвали сумку. Вони виїхали на вказане місце, потерпілу ОСОБА_9 взяли із собою та почали відпрацьовувати район. Через деякий час дівчині на мобільний телефон почали надходити повідомлення, що хтось намагається зняти грошові кошти з її банківських карток. Вказану інформацію вони передали іншому екіпажу. На момент коли вони під`їхали до магазину «АТБ», обвинуваченого вже було затримано. Він знаходився з іншими працівниками поліції, і при ньому був пакет з особистими речами. Потерпіла одразу його впізнала, як особу, яка вчинила грабіж відносно неї. Біля магазину «АТБ», зліва від входу, в урні були виявлені банківські картки. Обвинувачений пояснював, що злочини він не вчиняв. Сумку потерпілої знайшли по вул. Толстого в м. Запоріжжі, біля дамби, працівники іншого екіпажу. За викликом по розбійному нападу, вони виїхали за місцем пригоди та бачили жінку, у якої була розбита голова, вона була вся у крові та не могла нічого пояснити, після чого вони отримали інше повідомлення про грабіж та виїхали на нього.

- ОСОБА_11 , який у судовому засіданні 27.10.2016 року суду пояснив, що 24.02.2016 року приблизно о 10-00 год. він проходив по вул. Перемоги, біля П`ятої міської лікарні, де слідчий ОСОБА_13 запропонував йому прийняти участь у проведенні слідчої дії, впізнання потерпілою. На момент запрошення його прийняти участь у слідчій дії, другий понятий вже був присутній. Впізнання проходило у палаті нейрохірургічного відділення вказаної лікарні, потерпіла перебувала у лежачому стані. Слідчим потерпілій було надано для огляду фотографії, на яких вона вказала на чоловіка, який на даний час знаходиться під вартою, який вдарив її по голові. Чи задавалися потерпілій питання перед впізнанням він не пам`ятає, але пам`ятає, що слідчий пояснював що буде проводитися слідча дія впізнання по фотографіям, потерпілій було надано 4 фотографії для огляду. За наслідками проведення слідчої дії складався протокол впізнання, який був підписаний ним, другим понятим, потерпілою та слідчим. Ті фотокартки, які надавались потерпілій, відповідали фотокарткам, що містилися у протоколі впізнання, де вони були прошнуровані. В ході судового засідання судом, для огляду свідкові, надано протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.02.2016 року (т. 1 а.с. 93-95), на що він зазначив, що саме цей протокол був складений слідчим і на ньому містяться його підписи, чи були на момент підписання протоколу на ньому печатки свідок не пам`ятає. В електронному вигляді фотокартки потерпілій не надавалися. Впізнав ОСОБА_10 , як особу, яка впізнавала.

Крім того, в ході судового розгляду кримінального провадження прокурор відмовилася від допиту свідка ОСОБА_14 , яка є донькою потерпілої ОСОБА_10 і очевидцем подій не була.

В ході судового розгляду кримінального провадження стороною захисту заявлено клопотання про виклик та допит свідків, які приймали участь в якості понятих при проведенні слідчих дій по даному кримінальному провадженню, зокрема: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 .

Судом вжиті заходи щодо виклику вказаних осіб у судове засідання, шляхом неодноразового направлення судових повісток за адресами, зазначеними у протоколах слідчих дій, проте, на виклики суду вказані особи не з`являлися, судові повістки поверталися до суду не врученими із відмітками поштового відділення «за закінченням терміну зберігання» та «за зазначеною адресою не проживає».

Судом, з метою встановлення зареєстрованого місця проживання заявлених стороною захисту свідків, направлялися запити до адресно-довідкового сектору УДМС України в Запорізькій області. З урахуванням отриманих відомостей судом також направлялися судові повістки, які не були врученими з об`єктивних причин.

За клопотанням сторони захисту, ухвалою суду від 22.02.2017 року, в порядку ст. 333 КПК України, надано доручення слідчому Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_22 щодо проведення слідчих (розшукових) дій щодо встановлення місця проживання/перебування свідків: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , а щодо ОСОБА_15 застосовано примусовий привід.

Вказані ухвали суду виконані належним чином не були, у встановлений судом строк місце проживання/перебування свідків не встановлено, примусовий привід не застосовано. Крім того, захисником обвинуваченого ОСОБА_6 вживалися заходи щодо особистого вручення судових повісток, які до позитивних результатів не призвели.

З урахуванням того, що вжиті судом заходи щодо виклику свідків-понятих до позитивних результатів не призвели, адвокат обвинуваченого ОСОБА_6 заявив клопотання про зміну обсягу дослідження доказів в цій частині, з чим погодилися, як обвинувачений так і прокурор.

Крім того, судом досліджено письмові докази по даному кримінальному провадженню:

-протокол огляду місця події від 20.02.2016 року, складений слідчим ОСОБА_23 , за участю понятих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , за участю спеціаліста ОСОБА_26 , згідно якого місцем огляду є ділянка місцевості, яка розташована у АДРЕСА_2 . Вказана ділянка має розмір 10х10 м., асфальтне покриття. На ділянці розташована проїзна частина, на відстані 5 метрів від дороги розташований магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». З правої сторони від магазину, через 7 метрів, розташований житловий будинок, біля якого є паркан, який оповитий рослинами. Також біля будинку знаходиться бетонний стовп, на якому розташовані дроти та ліхтарі. В ході огляду місця події нічого не вилучалося (Т. 1 а.с. 86-90);

-протокол огляду місця події від 20.02.2016 року, складений слідчим ОСОБА_23 , за участю понятих ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , за участю спеціаліста ОСОБА_26 , згідно якого місцем огляду є ділянка місцевості, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Яценко буд. 12. Ділянка, яка оглядається має розмір 5х7 м, асфальтне покриття, розташована навпроти п`ятиповерхового будинку. Посередині розташована асфальтна доріжка 1,5х4 м, яка огороджена невеликим парканом. З обох сторін від дороги розташовані дві дерев`яні лавки, за якими розташовані клумби, які покриті листям та мають зелені насадження у виді дерев. При огляді місцевості, яка розташована на куті будинку № 12, розташована водостічна труба сірого кольору, нижня частина будинку, а саме 1 метр від землі окрашена у темно червоний колір. Більше нічого не оглядалося та нічого не вилучалося (т. 1 а.с. 119-123);

-протокол огляду місця події від 20.02.2016 року, складений слідчим ОСОБА_23 за участю понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , спеціаліста ОСОБА_29 , відповідно до якого місцем огляду є ділянка місцевості, що розташована біля річки «Краснючка» з боку вул. Гагаріна на відстані 10 метрів від пр. Леніна в м. Запоріжжя. Дана ділянка, яка має ґрунтове покриття, розміром 2х2 м., на ній знаходиться пакет білого кольору з чорним надписом «ВЭОMU», в якому знаходиться ще один пакет білого кольору, в якому міститься булка білого хлібу, надкушена, та пакет цукру фірми «Добра Хата», вагою 800 гр., більше у пакеті нічого немає. Біля пакету знаходиться жіноча сумка біжового кольору «Christmas Tree» із ручками чорного кольору, в якій знаходяться: пустий гаманець чорного кольору лаковий, паспорт гр. України на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в обкладинці біжового кольору, в якій міститься ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_9 , два ремені чорного та фіолетового кольору, 1 дитяча іграшка, візитки із різними паперами, дитяча косметика, одна дитяча рукавичка, пара жіночих чорних рукавичок, пропуск тимчасовий на ім`я ОСОБА_9 , блиск для губ, пудрениця білого кольору. Сумка біжового кольору та пакет білого кольору із чорним надписом, із речами які в них містилися, були вилучені в ході проведення огляду, опечатані та скріплені підписом понятих. В ході проведення огляду, гладкі покриття жіночої сумки біжового кольору «Christmas Tree» та білого пакету з чорним надписом оброблялися спеціальним порошком. В ході обробки яких на сумці біжового кольору «Christmas Tree» слідів виявлено не було, а на білому пакеті з чорним надписом в районі ручки справа, на відстані одного сантиметру від неї, виявлено та вилучено 2 сліди папілярних візерунків, які за допомогою липкої стрічки перенесені на фрагмент паперу із роз`яснювальним надписом, скріплені підписами понятих, поміщені до спеціального пакету № 1837849. Більше нічого не оглядалося та не вилучалося (т. 1 а.с. 109-113);

-протокол огляду місця події від 20.02.2016 року, складений слідчим ОСОБА_23 , у присутності понятих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , за участю потерпілої ОСОБА_9 , спеціаліста ОСОБА_29 , відповідно до якого місцем події є урна, яка розташована зліва від входу до магазину «АТБ», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр.. Леніна буд. 146. При огляді урни виявлено дисконтну карту магазину «Єва», банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_1 універсал, банківську картку банку «ПУМБ» № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_30 . Під час проведення огляду ОСОБА_9 підтвердила, що вказані банківські картки належать їй. Під час проведення огляду, картки оброблялися спеціальним порошком, слідів виявлено не було. Дисконтна картка магазину «Єва» та 2 банківські картки поміщені в поліетиленовий пакет, скріплені підписами понятих. Більше нічого не вилучалось та не оглядалось. В ході огляду встановлено, що на місці події встановлені камери спостереження магазину «АТБ» (т. 1 а.с. 114-118);

-протокол огляду предмета від 23.02.2016 року, складений слідчим ОСОБА_22 , за участю понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_31 , в ході якого було оглянуто DVD-R диск з відеозаписом з написом «Диск відео АТБ 20.02.2016», та встановлено, що на ньому містяться відеозапис, як камери відеоспостереження знімають з вуличної сторони вхід до приміщення магазину «АТБ маркет» по пр. Леніна в м. Запоріжжі, з лівої сторони від якого розташований банкомат зеленого кольору. Відео триває 4 хвилини 20 секунд. На відео зображено, що камера, яка знімає вказане відео має № «СН9» та надпис у центральній верхній частині відео запису «20/02/2016». Початок відео о 20:33:41. Протягом усього відеозапису зображено, як громадяни заходять та виходять до приміщення магазину «АТБ-маркет» по пр. Леніна 146 у м. Запоріжжі. О 20:33:46 до банкомату підходить невідомий чоловік: на вигляд близько 35-40 років, зріст приблизно 175-180 см, середньої статури, одягнутий в чорну шапку, чорні чоботи, чорні штани, чорну куртку, светр сірого кольору з високим воротом, у лівій руці тримає полімерний пакет біло-жовто-червоного кольору. О 20:33:50 вказаний невідомий чоловік вставляє банківську картку до банкомату та проводить банківські операції, натискає правою рукою на панель кнопок у банкоматі та намагається зняти грошові кошти, після чого о 20:35:59 виймає з банкомату вказану картку та викидає її у смітник синього кольору, який стоїть з лівої сторони від банкомату. Далі, невідомий чоловік знову підходить до вказаного банкомату та правою рукою натискає на панель кнопок у банкоматі, після чого о 20:37:00 вставляє до банкомату іншу банківську картку та проводить банківські операції та намагається зняти грошові кошти. О 20:37:54 невідомий чоловік виймає з вказаного банкомату банківську картку та викидає її у смітник синього кольору, який стоїть з лівої сторони від банкомату, після чого відходить від банкомату по напрямку в праву сторону від вхідних дверей до магазину «АТБ-маркет» та зникає з камер відео спостереження. О 20:38:01 відеозапис закінчується (т. 1 а.с. 83-84). В ході судового розгляду кримінального провадження судом було досліджено диск, який є додатком до протоколу огляду предмету, та встановлено відповідність викладених у протоколі огляду предмету від 23.02.2016 року фактів відеозапису з камер відеоспостереження;

-протокол огляду предмета від 20.02.2016 року, складений слідчим ОСОБА_32 , за участю понятих ОСОБА_33 та ОСОБА_34 , потерпілої ОСОБА_9 , в ході якого було оглянуто мобільний телефон, який видала ОСОБА_9 , в корпусі рожевого кольору фірми «SAMSUNG», МОДЕЛЬ «GS 5250». За допомогою сенсорної кнопки на екрані висвічується вікно «повідомлення (сообщения)». У вказаній ячейці є три аналогічні повідомлення від 20.02.2016 року час: 20:36 годин про те, що з картки «ПУМБ» останні цифри НОМЕР_3 , намагалися зняти грошові кошти у розмірі не встановлено за адресою: АДРЕСА_3 . Четверте смс-повідомлення з аналогічною текстовкою від 20.02.2016 року час 20:39 (т. 1 а.с. 125-126);

-протокол огляду предмету від 26.02.2016 року, складений слідчим ОСОБА_22 , за участю понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_35 , згідно якого оглядалися предмети добровільно надані ОСОБА_14 в якості майна потерпілої ОСОБА_10 , а саме зв`язка ключів у кількості 3 металевих ключів та ключа від домофону з брелком у вигляді черепахи із зеленого каміння «Онікс», частина аркушу з номером мобільного телефону з рукописним надписом «Ира дочь ( НОМЕР_4 ), частина аркушу жовтого кольору з об`явою про отримання кредиту, сім-карта мобільного оператора «Київстар» з фірмовим знаком біло-синього кольору, 3 бонусні картки магазину «Брусничка» на ім`я ОСОБА_10 , 2 бонусні картки магазину «Сільпо» на ім`я ОСОБА_10 , 1 бонусна картка магазину «Велика кишеня» (т. 1 а.с. 97);

-історія хвороби № 2593 ОСОБА_10 , видана відділенням нейрохірургії Міської клінічної лікарні Екстреної та Швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя, з якої вбачається, що ОСОБА_10 поступила на лікування 20.02.2016 року о 19-55 год. Потерпілій встановлено діагноз черепно-мозкова травма, перелом кісток склепіння черепа справа, забій головного мозку, забита рана голови. Загальний стан хворої середньої тяжкості-тяжкий. Виписана 19.03.2016 року для подальшого спостерігання у невропатолога поліклініки за місцем проживання (т. 1 а.с. 91-92);

-висновок судово-медичного експерта № 1163 від 21.04.2016 року, відповідно до якого закритий перелом луски правої скроневої кістки (склепіння черепа), забій головного мозку в правій скроневій частині, рани в лобно-тім`яно-потиличній області справа, на лівому схилі носу, «синці навколо обох очей» у гр. ОСОБА_10 у сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпечності для життя (Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995 р.») (т. 1 а.с.150-151);

-висновок судово-медичного експерта № 1164-д від 21.04.2016 року, відповідно до якого, виникнення ушкоджень у ОСОБА_10 можливо при будь-якому взаєморозташованні потерпілої відносно особи, яка нападає, за умови доступності зон ушкоджень. Враховуючи локалізацію видимих ушкоджень у гр. ОСОБА_10 , експерт дійшов висновку, що їй було нанесено не менше двох травматичних впливів (т. 1. а.с. 152-153);

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.02.2016 року, складений слідчим ОСОБА_22 за участю понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , відповідно до якого ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_5 за формою обличчя, формою носа, підборіддя, розрізом очей, сукупності ознак в цілому, як особу, яка 20.02.2016 року, приблизно о 19-00 год., знаходячись по вул. Камяногірській буд. 10 в м. Запоріжжі, здійснив на неї розбійний напад та заволодів належним їй майном (т. 1 а.с. 93-95);

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 20.02.2016 року, складений слідчим ОСОБА_32 за участю понятих ОСОБА_36 та ОСОБА_37 , відповідно до якого ОСОБА_9 за зовнішніми рисами обличчя впізнала ОСОБА_5 як особу, який заволодів її майном. Пояснила, що саме на нього вона вказала біля магазину «АТБ», при цьому впевнилася, що це саме він після того, як почула його голос (т. 127-131);

-протокол затримання ОСОБА_5 від 20.02.2016 року, складений слідчим ОСОБА_23 , за участю понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , з якого вбачається, що обвинуваченого було фактично затримано о 20-45 год. В ході затримання було проведено обшук особи ОСОБА_5 та вилучено: грошові кошти у розмірі 2 грн. 45 коп., паспорт гр. України на ім`я ОСОБА_38 , довідка про звільнення; флакон «Синякофф», 2 пластинки таблеток «Вітанал», мундштук, сувенір, ручка, навушники, свідоцтво про розірвання шлюбу, фотокартки, конверт, два зошити; ухвала, 4 свідоцтва та 3 додатки до них, ремінь (т. 1 а.с. 132-135);

-висновок експерта № 356-д від 24.02.2016 року, зробленого на підставі постанови слідчого від 23.02.2016 року про проведення судової трасологічної експертизи, відповідно до якого сліди папілярних узорів найбільшими розмірами 14х24мм, 16х29мм, які були вилучені 20.02.2016 року під час огляду місця події за адресою: м. Запоріжжя, ділянка місцевості біля річки «Краснючка» зі сторони вул. Гагаріна, придатні для ідентифікації особи (осіб). Сліди папілярних узорів найбільшими розмірами 14х24мм, 16х29мм, вилучені 20.02.2016 року залишено відповідно вказівним пальцем правої руки та середнім пальцем лівої руки гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 143-149);

До кримінального провадження долучено письмові процесуальні документи:

-рапорти ЄО № 3113 від 20.02.2016 року за повідомленням ОСОБА_39 та ЄО № 3117 від 20.02.2016 року за повідомленням швидкої медичної допомоги № 5 про вчинення розбійного нападу на ОСОБА_10 (т. 2 а.с. 118);

-витяг з кримінального провадження № 0000763, з якого вбачається, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2016 року на підставі повідомлення зі служби 102 внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, за фактом вчинення невстановленою особою розбійного нападу відносно ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 82);

-витяг з кримінального провадження № 0000765, з якого вбачається, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2016 року внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за фактом вчинення невстановленою особою грабежу відносно потерпілої ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 81);

- постанова слідчого від 21.02.2016 року про визнання речовими доказами кредитної картки банку «Рumb», кредитної картки банку «Приватбанк», паспорту гр. України на ім`я ОСОБА_9 ( НОМЕР_5 ); сумки біжового кольору; шкіряного гаманцю чорного кольору; 2 дитячих іграшок; 2 ремінців чорного і фіолетового кольору; косметики; візиток; пари чорних рукавичок; пропуску на завод ПАТ «Мотор Січ»; 1 дитячої печатки; блиску для губ; пудрениці білого кольору, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_9 (Т. 1 а.с. 102-103).

- постанова слідчого від 21.02.2016 року про визнання речовими доказами грошових коштів у розмірі 2 грн. 45 коп.; паспорту гр. України на ім`я ОСОБА_38 (ВЕ320496); довідки про звільнення; флакону «Синякофф»; 2 пластинок «Вітанал»; мундштуку; сувеніру; ручки; навушників; свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_38 ; фотокарток; конверту; двох зошитів; ухвал; 4 свідоцтв та 3 додатків до них; ременя, які передані до камери схову Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області і були оглянуті в ході судового розгляду кримінального провадження (Т. 1 а.с. 104-105).

- постанова слідчого від 31.03.2016 року про визнання речовими доказами, полімерного пакету білого кольору з чорним надписом, в якому знаходяться: булка хліба «Олександрівський» та пачка цукру, вагою 800 грам, фірми «Добра Хата», які згідно постанови передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_10 (Т. 1 а.с. 106-107).

Аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, колегія суддів приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину відносно потерпілої ОСОБА_9 є доведеною.

Так вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, обвинуваченим ОСОБА_5 , крім повного визнання ним вини за вказаним епізодом, підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_9 ; показаннями свідка ОСОБА_12 ; витягом з кримінального провадження № 0000765; протоколом огляду місця події від 20.02.2016 року ділянки місцевості, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Яценко буд. 12; протоколом огляду місця події від 20.02.2016 року ділянки місцевості, що розташована біля річки «Краснючка» з боку вул. Гагаріна на відстані 10 метрів від пр. Леніна в м. Запоріжжі, де було виявлено сумку потерпілої ОСОБА_9 із належними їй речами; протоколом огляду місця події від 20.02.2016 року, відповідно до якого при огляді урни, яка розташована зліва від входу до магазину «АТБ», що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна буд. 146, виявлено дисконтну карту магазину «Єва», банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_1 універсал, банківську картку банку «ПУМБ» № НОМЕР_2 , які належать потерпілій ОСОБА_9 ; протоколом огляду предмета від 23.02.2016 року - DVD-R диску з відеозаписом з написом «Диск відео АТБ 20.02.2016» та диском, який є додатком до протоколу огляду предмету, оглянутим у судовому засіданні; протоколом огляду предмета від 20.02.2016 року мобільного телефону, який видала ОСОБА_9 , в корпусі рожевого кольору фірми «SAMSUNG», МОДЕЛЬ «GS 5250», на якому встановлено наявність смс-повідомлень про спроби зняти грошові кошти з картки «ПУМБ» останні цифри НОМЕР_3 за адресою: м. Запоріжжя, пр.. Леніна буд. 146-а; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20.02.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_9 за зовнішніми рисами обличчя впізнала ОСОБА_5 як особу, яка заволоділа її майном; постановою слідчого від 21.02.2016 року про визнання речовими доказами кредитної картки банку «Рumb», кредитної картки банку «Приватбанк», паспорту гр. України на ім`я ОСОБА_9 , сумки біжового кольору, шкіряного гаманцю чорного кольору, 2 дитячих іграшок, 2 ремінців чорного і фіолетового кольору, косметики, візиток, пари чорних рукавичок, пропуску на завод ПАТ «Мотор Січ», 1 дитячої перчатки; блиску для губ; пудрениці білого кольору, а також дослідженими в ході судового розгляду кримінального провадження вказаними речовими доказами, які були надані суду потерпілою ОСОБА_9 .

За таких обставин дії обвинуваченого ОСОБА_5 за вказаним епізодом суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 20.02.2016 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, він будучи особою, яка раніше вчиняла розбій, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи біля будинку №10 по вулиці Кам`яногірській у місті Запоріжжя, ззаду наздогнав потерпілу ОСОБА_10 та наніс останній удар невстановленим тупим предметом в область голови від чого потерпіла ОСОБА_10 втратила свідомість та впала на землю.

Після чого, ОСОБА_8 , скориставшись безпорадним станом потерпілої, заволодів шкіряною сумкою чорного кольору, вартістю 50 гривень, в якій знаходились: шкіряний гаманець червоного кольору, вартістю 50 гривень з грошовими коштами у розмірі 60 гривень; мобільний телефон в корпусі червоного кольору фірми «Samsung El 195», вартістю 500 гривень із сім картою «Київстар» ( НОМЕР_6 ), яка не представляє для потерпілої матеріальної цінності; пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_10 ; 2 кредитні картки «Приватбанк», які не представляють для потерпілої матеріальної цінності; зв`язка ключів; білий полімерний пакет, в якому знаходились: стаціонарний телефон в корпусі чорного кольору, булка білого хліба «Олександрівський» та пачка цукру, вагою 800 грам, фірми «Добра Хата», які не представляють для потерпілої матеріальної цінності, після чого зник з місця скоєння злочину.

Своїми діями ОСОБА_8 , в ході розбійного нападу спричинив потерпілій ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому луски правої скроневої кістки (склепіння черепа), забій головного мозку в правій скроневій частці, рани в лобно-тім`яно-потиличної області справа, на лівому схилі носа, (синці навколо обох очей), які в сукупності кваліфікуються згідно висновку експерта №1163 від 21.04.2016 року як тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпечності для життя та спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальні збитки на загальну суму 660 гривень.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Разом з тим, в ході судового розгляду кримінального провадження дослідженими судом доказами не була підтверджена причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, з огляду на наступне.

Колегія суддів критично відноситься до показань потерпілої ОСОБА_10 в частині впізнання ОСОБА_5 як особи, яка вчинила відносно неї розбійний напад, оскільки в ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що вказані події відбувалися у темну пору доби, за показанням самої потерпілої, особу, яка йшла за нею, вона бачила лише 2-3 секунди, ця особа йшла позаду неї, удар наносився зі спини, що виключає можливість об`єктивного сприйняття зовнішніх характеристик обличчя цієї особи. При цьому, для перевірки та уточнення цих обставин в ході досудового розслідування слідчий експеримент не проводився. Крім того, сумнів у можливості впізнати особу, яка вчинила злочин викликає і той факт, що у судовому засіданні потерпіла при допиті свідка ОСОБА_11 , який, згідно матеріалів кримінального провадження, приймав участь у якості понятого при впізнанні за фотознімками, потерпіла ОСОБА_10 впевнено зазначила, що вказана особа є слідчим який проводив впізнання, і це не дивлячись на те, що слідчий, виходячи із письмових матеріалів, неодноразово проводив із потерпілою по даному кримінальному провадженню слідчі дії.

Що стосується протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.02.2016 року, то суд не може визнати його належним та допустимим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки показання ОСОБА_10 щодо порядку проведення з нею цієї слідчої дії, а також показання свідка ОСОБА_11 , суперечать один одному. У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 впевнено зазначала, що фотознімки у лікарні їй надавалися в електронному вигляді на планшеті, а понятий ОСОБА_11 , в свою чергу, категорично зазначав, що потерпілій надавалися фотокартки у розпечатаному вигляді і заперечував факт надання їх в електронному вигляді.

Вказані розбіжності суд був позбавлений можливості усунути при судовому розгляді, оскільки інший понятий ОСОБА_15 допитаний не був, його явку у судове засідання для підтвердження допустимості зазначеного вище доказу, стороною обвинувачення не забезпечено.

Крім того, як у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, так і в судовому засіданні, не було встановлено обставин, які викликали необхідність проведення впізнання саме за фотознімками, як це вимагається положеннями ч. 6 ст. 228 КПК України. В цей же час, як було встановлено під час судового розгляду, ОСОБА_5 був затриманий у день вчинення нападу на потерпілу, що надавало можливість органу досудового розслідування після видужання ОСОБА_10 провести впізнання за особистою участю підозрюваного, а не за фотознімками,

Щодо протоколу огляду місця події від 20.02.2016 року, складеного слідчим ОСОБА_23 за участю понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_18 (т.1 а.с.109-113), суд зазначає наступне.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 категорично заперечував свою причетність до заволодіння майном потерпілої ОСОБА_10 та можливості існування на пакеті його відбитків пальців, у зв`язку із чим, стороною захисту з метою перевірки відомостей, які викладені у протоколі огляду, заявлено клопотання про виклик та допит у судовому засіданні в якості свідків - понятих, які брали участь у цій слідчій дії.

Разом із тим, вказані свідки, не дивлячись на вжиття судом та стороною захисту усіх можливих заходів для їх допиту у судовому засіданні, до суду не з`явилися і стороною обвинувачення місце перебування вказаних осіб не встановлено, що позбавило можливості сторону захисту на підставі ч. 7 ст. 223 КПК України права безпосередньо допитати вказаних осіб при судовому розгляді, а відповідно суд, встановити дотримання порядку проведення такої слідчої дії, правильності і повноти відображення в протоколі встановлених відомостей, законності отримання доказів у вигляді відбитків папілярних узорів пальців з пакету та особистої присутності осіб понятих при проведенні огляду.

Виходячи з того, що сторона обвинувачення в порядку ст. 92 КПК України не довела допустимості доказів отриманих внаслідок огляду місця події, колегія суддів приходить до висновку про неможливість використання як доказу на підтвердження вини ОСОБА_5 , висновку експерта від 24.02.2016 року № 356-Д, яким встановлено належність вилучених під час цієї слідчої дії слідів папілярних узорів обвинуваченому.

Більш того, викликає сумніви і ті обставини, що єдиними здатними до ідентифікації слідами папілярних узорів на вилучених речах, у тому числі і сумці потерпілої ОСОБА_9 , яка має тверду поверхню, є ті, що знаходилися на білому пакеті, і саме вони належать особі ОСОБА_5 . При цьому, даний пакет в порушення ч. 2 ст. 100 КПК України слідчим не оглядався, і в ході судового розгляду кримінального провадження, як речовий доказ, суду не надавався і відповідно не досліджувався.

Надані стороною обвинувачення витяг з кримінального провадження № 0000763, з якого вбачається, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2016 року на підставі повідомлення зі служби 102 внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, за фактом вчинення невстановленою особою розбійного нападу відносно ОСОБА_10 ; історія хвороби № 2593 ОСОБА_10 , яка видана відділенням нейрохірургії Міської клінічної лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя, висновок судово-медичного експерта № 1163 від 21.04.2016 року, яким встановлено тяжкість тілесних ушкоджень, висновок судово-медичного експерта № 1164-д від 21.04.2016 року, яким встановлювалась кількість нанесених потерпілій ударів та взаєморозташування потерпілої відносно особи, яка нанесла тілесні ушкодження, протокол огляду місця події від 20.02.2016 року - ділянки місцевості, яка розташована у АДРЕСА_2 , протокол огляду предмету від 26.02.2016 року, згідно якого оглядалися предмети добровільно надані ОСОБА_14 свідчать лише про факт вчинення відносно потерпілої ОСОБА_10 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, але не свідчать, що вказаний злочин вчинено саме обвинуваченим ОСОБА_5 .

А допитані в ході судового розгляду кримінального провадження свідки очевидцями подій не були.

Крім того, в ході досудового розслідування не встановлено місце знаходження інших речей, які за твердженням потерпілої та згідно обвинувального акту були викрадені у ОСОБА_10 , а саме стаціонарного та мобільного телефону, сумки чорного кольору, шкіряного гаманцю червоного кольору з грошовими коштами у розмірі 60 грн., двох кредитних карток ПАТ КБ «ПриватБанк», як і не встановлено знаряддя злочину, не допитану особу ОСОБА_39 , який згідно ЄО № 3113 повідомив на службу 102 про те, що на потерпілу вчинено напад.

Слід також зазначити, що в цілому виявляється нелогічною поведінка обвинуваченого, який згідно до обвинувального акту, вчиняв злочини з корисливою метою, проте, намагався зняти грошові кошти лише з банківських карток ОСОБА_9 , тоді як банківські картки ОСОБА_10 ні при ньому, ні на місці затримання віднайдені не були, як і не віднайдені інші матеріальні цінності, якими, за версією сторони обвинувачення, заволодів ОСОБА_5 .

Згідно положень статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Дана презумпція невинуватості є одним із основних принципів сучасного кримінального провадження, що в Україні визнана відправною точкою правосуддя. Окрім того, це положення закріплено в пункті 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен обвинувачений в скоєнні кримінального злочину вважається невинним, до тих пір поки його винність не буде встановлена в законному порядку.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження і надані стороною обвинувачення на підтвердження обвинувачення за ч. 4 ст. 187 КК України, є суперечливими, доказів того, що вони отримані з дотриманням КПК України не надано, а у зв`язку з чим викликають обґрунтовані сумніви, а тому, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин» і такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину та враховуючи, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (п.53 рішення Суду від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»), суд оцінює їх критично та не може на цій підставі вважати особу винною у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що всупереч ст. 92 КПК України прокурором не доведено, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив розбійний напад щодо ОСОБА_10 , при цьому, під час судового розгляду цього кримінального провадження, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, проте, стороною обвинувачення не надано суду доказів на спростування доводів обвинуваченого щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому злочину, а також належних і допустимих доказів на підтвердження його винуватості.

Враховуючи те, що стороною обвинувачення не було доведено, що злочин вчинено обвинуваченим, а виявлені в ході судового розгляду суперечності не спростовано, відтак, згідно положень та приписів Конституції України, КПК України, п. 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_5 тлумачаться судом на його користь.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, ст. 17, 373 КПК України, роз`яснень, що містяться у п.п.17, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29 червня 1990 року, (з наступними змінами), в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені у судовому засіданні. Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 373 КПК України встановлено, що виправдувальни вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

З огляду на викладене та враховуючи вимоги п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, обвинувачений ОСОБА_5 підлягає виправданню за ч. 4 ст. 187 КК України у зв`язку із недоведеністю вчинення ним злочину.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, колегія суддів виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, індивідуалізації з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним, (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи Бакланов проти Росії від 09.06.2005 р.; Фрізен проти Росії від 24.03.2005 р.; Ісмайлова проти Росії від 29.11.2007 р.).

При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд також керується вимогами ст. 65 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, який закон відносить до тяжкого злочину, його наслідки, обставини справи, особу обвинуваченого, який визнав вину у вчиненні злочину, за яким його визнано винним, його вік та стан здоров`я, сімейний стан, розлучений, даних про наявність на його утриманні непрацездатних осіб або малолітніх дітей суду не надано, має місце проживання на тимчасово окупованій території, офіційно ніде не працює, раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів, у встановленому законом порядку судимість не знята і не погашена, вчинив злочин на наступний день після звільнення з місця відбування покарання за попереднім вироком суду.

Згідно характеристики Запорізького слідчого ізолятору від 10 березня 2016 року, за час перебування ОСОБА_5 у СІЗО, з 23 лютого 2016 року ув`язнений заохочень та стягнень не мав, до суспільно-корисної праці не залучається з незалежних від нього причин, на заходи виховного впливу реагує задовільно, зі співкамерниками підтримує дружні відносини.

Як вбачається з довідки-характеристики Кам`янської виправної колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№ 101), за час відбування покарання в установі ОСОБА_5 заохочень не мав, встановлені правила поведінки та розпорядку дня не дотримувався, притягувався до дисциплінарної відповідальності, на заходи виховного впливу реагує байдуже.

Відповідно до медичної довідки Кам`янської виправної колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№ 101), за час перебування в установі з 25 грудня 2012 року по 19 лютого 2016 року ОСОБА_5 на диспансерному обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебував.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає добровільне відшкодування в ході судового розгляду кримінального провадження шкоди потерпілій ОСОБА_9 .

Такої пом`якшуючої обставини як щире каяття, на що посилався захисник у судових дебатах, судом не встановлено, оскільки поведінка обвинуваченого під час судового слідства не свідчить про наявність цієї обставини і про те, що обвинувачений щиро розкаявся, він зазначив лише в останньому судовому засіданні, при його допиті, яке відбувалося у відсутності потерпілої ОСОБА_9 , в ході її допиту та участі у судових засіданнях перед потерпілою не вибачився, не висловив жалю з приводу вчиненого, свою поведінку не засуджував, бажання виправитися не висловлював, що не свідчить про позитивну перебудову свідомості особи та не знижує ступень її суспільної небезпеки.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин справи, характеру та ступеню суспільної небезпеки вчиненого, відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України з реальним його відбуттям, в умовах ізоляції від суспільства.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України відносно обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів не встановила.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили ОСОБА_5 слід залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення, з 20 лютого 2016 року по 20 квітня 2017 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої злочином в сумі 260 грн. залишити без розгляду на підставі заяви потерпілої від 18.04.2017 року в порядку ч. 5 ст. 128 КПК України, п. 5 ч. 1 ст.207 ЦПК, у зв`язку із повним відшкодуванням шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої злочином в сумі 660 грн. слід залишити без розгляду на підставі ч. 3 ст. 129 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що процесуальними витратами на залучення експерта є витрати при проведенні судово-дактилоскопічної експертизи, яка надана стороною обвинувачення на підтвердження обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за яким його було виправдано, а тому процесуальні витрати у сумі 439 грн. 80 коп. підлягають відшкодуванню за рахунок держави.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, а що стосується речових доказів: полімерного пакету білого кольору з чорним надписом, в якому знаходяться: булка хліба «Олександрівський», пачка цукру, вагою 800 грам, фірми «Добра Хата», які не були надані суду для огляду у судовому засіданні, що позбавило суд можливості пересвідчитися у їх зберіганні на час розгляду справи, та відповідно унеможливлює вирішення їх долі в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 366-368, 369-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту його затримання, з 20 лютого 2016 року.

Запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком суду законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк попереднього ув`язнення, з 20 лютого 2016 року по 20 квітня 2017 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої злочином в сумі 260 гривень залишити без розгляду.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виправдати на підставі ч.1 п. 2 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю, що злочин, передбачений ч. 4 ст.187 КК України вчинено обвинуваченим.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої злочином в сумі 660 гривень залишити без розгляду.

Речові докази:
- кредитна картка банку «Рumb», кредитна картка банку «Приватбанк», паспорт гр. України на ім`я ОСОБА_9 ( НОМЕР_5 ); сумка біжового кольору; шкіряний гаманець чорного кольору; 2 дитячі іграшки; 2 ремінці чорного і фіолетового кольору; косметика; візитки; пара чорних рукавичок; пропуск на завод ПАТ «Мотор Січ»; 1 дитяча печатка; блиск для губ; пудрениця білого кольору - передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_9 - залишити за належністю.

- DVD-R диск жовтого кольору з відео записом з камер відеоспостереження з магазину «АТБ-маркет», який розташований по пр. Леніна 146 у м. Запоріжжя - долучений до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

- грошові кошти у розмірі 2 гривні 45 копійок; паспорт гр. України на ім`я ОСОБА_38 (ВЕ320496); довідка про звільнення; флакон «Синякофф»; 2 пластинки «Вітанал»; мундштук; сувенір; ручка; навушники; свідоцтво про розірвання шлюбу ОСОБА_38 ; фотокартки; конверт; два зошита; ухвали; 4 свідоцтва та 3 додатки до них; ремінь - передані до камери схову Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, після набрання вироком суду законної сили передати до установи відбування покарання засудженим ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Обвинуваченому, захиснику роз`яснюється право знайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

ОСОБА_3