АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1519/17 Справа № 176/1026/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 07 липня 2017 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Степове Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянин України, якою відмовлено у задоволені подання адміністрації Державної установи «Жовтоводська виправна колонія № 26» та спостережної комісії Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради м. Жовті Води про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам провадження, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання про застосування до нього ст. 81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тим фактам, що він сумлінно працює, нарікань від адміністрації установи не має і ніколи не було, має чотири заохочення, позитивну характеристику, мав велику кількість стягнень, однак змінив свою поведінку і дійшов висновку про необхідність дотримуватись усіх умов режиму і не порушувати його.
Вважає, що суд не прийняв до уваги, що він має намір одружитися і працювати, та належним чином забезпечувати потреби родини.
Посилається на те, що суд не врахував, що прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення вищевказаного подання.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 07 липня 2017 року відмовлено у задоволенні подання адміністрації Державної установи «Жовтоводська виправна колонія № 26» та спостережної комісії Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради м. Жовті Води про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, засуджений ОСОБА_7 лише за останній період відбування покарання змінив свою поведінку на позитивну, має лише чотири заохочення та в сукупності двадцять стягнень за увесь період, чотири з яких із поміщенням до дисциплінарного ізолятору, а також те, що засуджений відбуває покарання за особливо тяжкий злочин, поєднаний з посяганням на життя та здоров`я, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від покарання на цей час є передчасним та в поданні слід відмовити.
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 , який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, а ухвалу суду скасувати, як незаконну і необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, застосувавши до нього положення ст. 81 КК України, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Розглядаючи подання про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що на цей час умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 є передчасним, з чим погоджується колегія суддів.
Так, застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.

Суд першої інстанції обґрунтовано не задовольнив подання про умовно-дострокового звільнення засудженого, оскільки ОСОБА_7 з 14 лютого 2011 року відбуває покарання в Державній установі «Жовтоводська виправна колонія № 26» і з цього часу мав ще 13 стягнень, з яких 3 стягнення були за суттєві порушення режиму перебування в установі та за які був підданий до сурових стягнень у вигляді тримання в ДІЗО за вилучені заборонені речі, за злісне невиконання вимог адміністрації, а останнє стягнення, яке було застосоване до засудженого ОСОБА_7 13 вересня 2015 року у вигляді догани, було накладене за не сумлінне ставлення до своїх обов`язків у виробничій зоні установи, тобто за злісне ухилення від праці.

Також під час судового розгляду судом встановлено, що згідно довідок про відношення до праці та отриманий заробіток, даних характеристики станом на 26 січня 2016 року на виробництві установи працевлаштований не був, виконував лише роботи з благоустрою установи, отримував заробіток з червня 2015 року, однак при цьому норм виробітку не мав, згідно даних станом на 01 липня 2016 року був працевлаштований в бригаді № 190 по виготовленню сітки рабиці, тобто з цього часу з погодинною нормою праці.

Крім того, з початку відбування покарання мав лише одне заохочення від 25 жовтня 2011 року до накладання на нього в наступному 20 стягнень протягом 2011-2015 років.

Отже, відмовляючи у задоволенні подання, судом обґрунтовано враховано, що засуджений ОСОБА_7 за увесь час відбування покарання мав 20 стягнень, до роботи ставився не завжди відповідально, норми виробітку не виконував, переважно характеризувався негативно, та тільки протягом останнього року до внесення подання змінив свою поведінку, саме за цей час мав 3 заохочення, з яких 2 менш ніж за півроку, та переведений до дільниці соціалізації реабілітації, лише за цей останній період змінив свою поведінку на позитивну, однак судом також було враховано рішення комісії Жовтоводської виправної колонії № 26 від 01 липня 2016 року, яким засудженому відмовлено в умовно достроковому звільненні.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим свого виправлення з посиланням на ті обставини, що за весь період відбування покарання не можна визнати поведінку останнього сумлінною, з чим погоджується колегія суддів.
Доводи апеляційної скарги засудженого щодо його працевлаштування, який працює на виробництві установи, підтверджується наданими матеріалами, але виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.

Наявність наміру одружитися і працювати, та належним чином забезпечувати потреби родини, а також перегляду ним своїх поглядів не є безумовною підставою для застосування до нього вимог ст. 81 КК України.
Позиція прокурора в суді першої інстанції та представника колонії не є обов`язковою для суду, який ретельно перевірив всі обставини справи та надав їм належну оцінку.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні подання адміністрації установи щодо ОСОБА_7 , оскільки на думку колегії суддів відсутні достатні підстави стверджувати, що ОСОБА_7 протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог його апеляційної скарги слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 07 липня 2017 року залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 07 липня 2017 року щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4