154/1066/17
1-кс/154/338/17
У Х В А Л А
Іменем України

07 квітня 2017 року. м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого Володимир-Волинського відділу поліції ГУ НП у Волинській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000267, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 квітня 2017 року: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта не повна загальна середня, неодруженого, не працюючого, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-

в с т а н о в и в :

Слідчий СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням з прокуророрм Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернулася в суд із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовує тим, що у органу досудового розслідування є докази, які свідчать про те, що 04 квітня 2017 року, приблизно о 17 год. в селі Хобултова, Володимир Волинського району Волинської області, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем спільного проживання, в будинку АДРЕСА_1 , під час конфлікту, який виник на ґрунті пияцтва та особистих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій, умисно наніс один удар своєму брату ОСОБА_7 в ділянку живота, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото - різаного поранення черевної стінки зліва, з пошкодженням брижі тонкого кишківника, яке призвело до розвитку гнійного перитоніту, що ускладнилось поліорганною недостатністю з масивною інтоксикацією організму, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя у момент їх заподіяння і які в даному конкретному випадку викликали смерть потерпілого, яка наступила 05.04.2017 року, близько 19 години, за місцем вчинення злочину.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, повністю підтверджуються зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме: показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , протоколом огляду місця події, протоколами огляду місця події, в ході якого проведено огляд тіла трупа ОСОБА_7 , протоколом огляду місця події, в ході проведення якого вилучено п`ять кухонних ножів, зі слідами червоно-бурого кольору, футболку червоного кольору зі слідами порізів та плямами червоно-бурого кольору, кофту синьо-білого кольору зі слідами порізів та плямами червоно-бурого кольору, сорочку коричневого кольору зі слідами порізів та плямами червоно-бурого кольору, протоколом допиту експерта, висновком судово-медичної експертизи №78 від 07.04.2017 року, іншими матеріалами досудового розслідування.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, тобто в умисному заподіянні тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, які спричинили смерть потерпілого.

05 квітня 2017 року за вказаним фактом слідчим відділенням Володимир-Волинського відділу поліції ГУ НП у Волинській області розпочато досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

06 квітня 2017 року о 16 год. 15 хв. ОСОБА_5 , був затриманий за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, в порядку ст. 208 КПК України.

06 квітня 2017 року ОСОБА_5 було оголошено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1-5 ч.1 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, зможе здійснити дії, передбачені у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- він може ухилятися від кримінальної відповідальності, оскільки через тяжкість кримінального правопорушень по якому оголошено про підозру, зібраних у справі доказів та можливе покарання у разі доведення його провини, ОСОБА_5 може вчинити спробу направлену на ухилення від кримінальної відповідальності та суду;

- також може вчинити інше кримінальне правопорушення, ніде не працює та не має постійного джерела прибутку.

- може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки вони є близькими родичами підозрюваного та проживають в одному будинку з підозрюваним.

Необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлено тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, якими є особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт не зможе запобігти встановленим та доведеним під час досудового розслідування ризикам

Так підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України і відповідно до п. 4 ч. 2 даної статті не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від семи до десяти років, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі продовжуватиме займатись іншою злочинною діяльністю, буде ухилятись від слідства та суду, зважаючи на насильницький характер вчиненого підозрюваним злочину, може здійснювати вплив на свідків у кримінальному провадженні, які проживають з ним в одному будинку, відсутність постійного місця роботи, а також те, що підозрюваний є неодруженим, зловживає спиртними напоями, підтримує антисоціальні зв`язки, а тому менш суворий запобіжний захід ніж тримання під вартою є недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам, просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб та згідно з ч.4 ст.183 КПК України не визначати розмір застави, оскільки злочин, в якому підозрюється ОСОБА_5 вчинений проти життя людини.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник просили в задоволенні клопотання слідчого відмовити та не обирати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Основні свідки, які проживають разом з підозрюваним за однією адресою, вже допитані під час проведення досудового розслідування , а тому не можуть змінити свої показання.

Вислухавши пояснення слідчого та думку прокурора, які підтримали заявлене клопотання та просили клопотання задовольнити за підставами, викладеними у ньому, думку підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника, які просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого, та дослідивши додані до клопотання матеріали, проаналізувавши докази на обґрунтування клопотання у їх сукупності, приходжу до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, виходячи з наступних підстав.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я підозрюваного , міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, наявність у нього судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Як вбачається з положень п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно наданих суду матеріалів клопотання слідчого, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, які кваліфікуються як умисне заподіяння тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, які спричинили смерть потерпілого.

Не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_5 та правильність кваліфікації кримінального правопорушення, виходячи лише з фактичних даних, зазначених у доданих до клопотання документів, приходжу до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п.3-5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У справі Мамедова проти Росії № 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання, Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребує позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Разом з тим, у рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року сформульована практика Європейського суду з прав людини, яка зокрема, свідчить про те, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Такими обставинами у даному кримінальному провадженні відносно підозрюваного ОСОБА_5 є тяжкість кримінального правопорушення, який йому інкримінується та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, також такими обставинами є підвищена суспільна небезпечність інкримінованого злочину і суспільний резонанс, і саме наведені вище обставини у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою взмозі забезпечити уникненню ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Таким чином, при розгляді клопотання слідчим та прокурором доведено наявність обставин, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України); а саме те, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі продовжуватиме займатись іншою злочинною діяльністю, буде ухилятись від слідства та суду, зважаючи на насильницький характер вчиненого підозрюваним злочину, може здійснювати вплив на свідків у кримінальному провадженні, які проживають з ним в одному будинку, відсутність постійного місця роботи, а також те, що підозрюваний є неодруженим, зловживає спиртними напоями, підтримує антисоціальні зв`язки, а тому менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою є недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам, а тому слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.

Беручи до уваги вищенаведене, суд на підставі ст.ст.177, 178, 194 КПК України, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України , тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, вік, дані про його особу, ступінь соціальних зв`язків, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, а також те, що для запобігання вказаних ризиків, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім, тому суд приходить до висновку, що обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сприятиме запобіганню спробам останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які проживають з ним за однією адресою , є його родичами , перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Усі зазначені ризики виключають можливість застосування до ОСОБА_5 інших запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, що було доведено в судовому засіданні прокурором.

Будь-яких документів про наявність медичних протипоказань утримання на даний час підозрюваного ОСОБА_5 в умовах ізоляції, в ході розгляду клопотання суду не надано.

При обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом враховуються його доводи щодо необхідності утримання ним його матері, яка є інвалідом, оскільки вона є головним свідком по даному кримінальному провадженні , проживає разом з іншими родичами, які можуть здійснювати за нею догляд . Застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не дасть можливості утримуватися ним від спілкування із свідками в даному кримінальному провадженню , а тому покладення на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України є недоцільним. В даному випадку тримання під вартою є виправданим, оскільки застосовується на визначений строк, а саме до 60 днів, а конкретні ознаки злочинної поведінки підозрюваного прямо вказують на наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Враховуючи вищевказані обставини, вважаю за належне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину,який спричинив загибель людини . Враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, пов?язаного з смертю людини , слідчий суддя вважає необхідним не визначати розмір застави підозрюваному ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні.
Згідно ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-183, 193, 194, 198 КПК України, слідчий суддя,-
у х в а л и в:
Клопотання слідчого СВ Володимир Волинського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Володимир Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України - задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Виконання ухвали покласти на Володимир-Волинський ВП ГУ НП у Волинській області.

Строк тримання під вартою обчислювати з 06 квітня 2017 року.

Строк дії ухвали закінчується о 24 годині 04 червня 2017 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя /-/-підпис
Згідно з оригіналом.
Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1