Номер провадження: 11-кп/785/124/17
Номер справи місцевого суду: 496/2548/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.02.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чугинка Станично-Луганського району Луганської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на вирок Біляївського районного суду Одеської області, від 29 вересня 2016 року, відносно нього у кримінальному провадженні за №0000813,

встановив:

Оскарженим вироком ОСОБА_7 засуджений за ст.186 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відраховано з дня взяття під варту, тобто з 04 червня 2016 року, зарахувавши в строк відбування покарання відповідно до вимог ст. 72 ч. 5 КК України, строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 , 04 червня 2016 року о 12 годині 30 хвилин, діючи повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на викрадання чужого майна, підійшовши до входу у жіночу вбиральню, розташовану на залізничній станції за адресою: с. Вигода Біляївського району Одеської області, та побачивши, що потерпіла ОСОБА_8 поклала свою сумку перед собою, але в полі свого зору, зайшов за нею у вбиральню, схопив вказану сумку і зник, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1100 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вважає, що його дії були неправильно кваліфіковані як на досудовому слідстві так і в процесі судового розгляду, в зв`язку з чим просить перекваліфікувати його дії зі ст. 186 ч. 2 КК України на ст. 186 ч. 1 КК України та призначити йому менш суворе покарання.

Заслухавши прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 в процесі судового розгляду кримінального провадження свою вину не визнав, пояснивши при цьому, що викрав сумку потерпілої таємно, тому вважає, що його дії слід кваліфікувати за ст. 185 КК України.

Між тим, вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 , пояснила, що 04 червня 2016 року біля 12 годин 30 хвилин вона зайшла до громадської жіночої вбиральні та поклала сумку перед собою, тим часом до вбиральні забіг обвинувачений, схопив сумку та почав тікати, забравши при цьому гроші, банківську картку та сигарети, а інші речі почав викидати, вона в свою чергу почала бігти за ним.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , пояснив, що припаркував автомобіль та побачив ОСОБА_8 у схвильованому стані, яка сказала, що її пограбували. Він затримав ОСОБА_7 , у якого з карману почали випадати речі потерпілої гроші, цигарки, банківська картка. При цьому ОСОБА_7 сказав, що йому були потрібні гроші.

Крім того, з протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_8 , від 30 червня 2016 року, (а.с. 37-41), вбачається, що потерпіла підтвердила обставини вчиненого злочину, які повністю узгоджуються з іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Доводи ОСОБА_7 про те, що він викрав майно потерпілої таємно, не підтверджуються доказами дослідженими судом, та на думку апеляційного суду висунуті з метою уникнути відповідальності за вчинений злочин.

Таким чином апеляційний суд приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ст.186 ч.2 КК України за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадання чужого майна, яке вчинене повторно.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про призначення йому менш суворого покарання, апеляційний суд вважає вказані доводи не обґрунтованими з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції керувався вимогами ст. 65 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу засудженого, а також обставини, як обтяжуючі, так і пом`якшуючі покарання.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції, при призначенні обвинуваченому покарання, обґрунтовано врахував те, що ОСОБА_7 раніше судимий та неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні корисні злочини, на шлях виправлення не став, а також врахував всі інші передбачені законом обставини, і призначив ОСОБА_7 покарання, яке в повній мірі відповідає характеру вчиненого ним злочину і особі обвинуваченого.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що покарання, призначене судом першої інстанції, в повній мірі відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, і не вбачає підстав для призначення менш суворого покарання.

Керуючись ст.ст. 370-372, 376, 404, 407, 419 КПК України, апеляційний суд Одеської області,

ухвалив:

Залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 .

Вирок Біляївського районного суду Одеської області, від 29 вересня 2016 року, яким ОСОБА_7 був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду

Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом.
Суддя апеляційного суду
Одеської області ОСОБА_2