Справа № 300/982/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.01.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 29.11.2016.
Цією ухвалою слідчого судді клопотання слідчого Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області про арешт тимчасово вилученого майна залишено без задоволення.
Тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «KRONE», д.н.з. НОМЕР_2 , які зареєстровані за ОСОБА_7 , мешканцем АДРЕСА_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «DAF» (д.н.з. НОМЕР_1 ), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 на напівпричіп марки «KRONE» (д.н.з. НОМЕР_2 ) постановлено повернути ОСОБА_7 ..
Слідчий суддя ухвалу мотивував тим, що в клопотанні слідчого та доданих до нього документах відсутні будь-які докази та ознаки підроблення документів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, не вбачається наявність майнової шкоди, у кримінальному провадженні відсутня потерпіла особа, а також можливість заявлення цивільного позову. Крім того, у матеріалах клопотання відсутня постанова слідчого про визнання вилученого автомобіля речовим доказам у кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді від 29.11.2016 та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області про арешт тимчасово вилученого майна, а саме: автомобіля марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «KRONE», д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 на автомобіль марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 на напівпричіп марки «KRONE», д.н.з. НОМЕР_2 , із забороною його використання та розпорядження.
Суд при прийнятті рішення не врахував, що договір оренди (найму) транспортного засобу №1 від 01.07.2016, укладений між ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_8 , що був наданий органу досудового розслідування нотаріально не посвідчений та у свою чергу є нікчемним.
Всупереч наведеному та зібраним у ході розслідування кримінального провадження доказам, слідчим суддею без з`ясування всіх обставин справи, а також без врахування всіх наявних ризиків щодо можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, а саме автомобіля марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 та напівпричіп марки «KRONE», д.н.з. НОМЕР_2 , прийнято рішення, яке не ґрунтується на законі. Крім того, слідчим суддею в порушення положень ч. 1 ст. 172 КПК України, допущено до розгляду клопотання представника TOB «Торговий Дім «Міст Експрес» ОСОБА_10 , а не безпосереднього власника автомобіля з напівпричепом ОСОБА_7 ..
Також, судом не з`ясовано позицію й доводи прокурора та слідчого щодо обґрунтованості клопотання, натомість в ухвалі зазначено, що останні підтримали клопотання з підстав наведених у ньому. Зазначена правова позиція слідчого судді не відповідає практиці Європейського суду з прав людини щодо рівності та змагальності сторін у судовому процесі. Крім цього, слідчим суддею в резолютивній частині ухвали постановлено повернути тимчасово вилучене майно ОСОБА_7 , хоча таке, згідно протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 25.11.2016 та ухвали слідчого судді від 25.11.2016, вилучалось у водія ОСОБА_9 ..
Заслухавши суддю - доповідача, доводи прокурора на обґрунтування апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі , колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав уважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Так, з матеріалів судового провадження, зокрема: клопотання (а.с.п.2-4), витягу з ЄРДР (а.с.п.5), протоколу доступу до речей і документів (а.с.п. 9-11) убачається, що 25.11. 2016 на підставі ухвали слідчого судді Воловецького районного суду від 25.11.2016 було проведено тимчасовий доступ до речей та документів, а саме до автомобіля марки «DAF», державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом НОМЕР_6 , який перевозив згідно ТТН №УЖ0000556/1 від 24.11. 2016 коробки, пакети та палети, під керуванням водія ОСОБА_9 .. Під час тимчасового доступу було вилучено автомобіль марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «KRONE», д.н.з. НОМЕР_6 , які зареєстровані за ОСОБА_7 , мешканцем АДРЕСА_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 на автомобіль марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 на напівпричіп марки «KRONE», д.н.з. НОМЕР_6 .
Всупереч вимог ст.ст.170, 171 КПК України в клопотанні слідчого відсутнє обґрунтування необхідності арешту даного конкретного майна, не конкретизовано підстав та мети накладення арешту на вказане майно, відсутня постанова органу досудового розслідування про визнання, зокрема, автомобіля марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «KRONE», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 на автомобіль марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 на напівпричіп марки «KRONE», д.н.з. НОМЕР_6 речовими доказами в даному кримінальному провадження, що на думку колегії суддів, не доводить відповідності даного майна критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.
Одночасно, згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При постановленні ухвали слідчим суддею вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримано.
Зі змісту клопотання, матеріалів судового провадження, як і доводів, висловлених прокурором у суді першої інстанції, убачається, що органом досудового розслідування, ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не доведено, що автомобіль марки «DAF» д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «KRONE», д.н.з. НОМЕР_6 , які зареєстровані за ОСОБА_7 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 на автомобіль марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 на напівпричіп марки «KRONE», д.н.з. НОМЕР_6 , належний ОСОБА_11 , про арешт яких ставиться питання, мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, і підпадають під критерії, визначені в ст.98 КПК України, зокрема: не обґрунтовано в достатній мірі, що вони є знаряддям/засобом вчинення кримінального правопорушення, які саме сліди кримінального правопорушення вони на собі зберегли, і які інші відомості можна отримати за їх допомогою, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, крім тих, що вже були отримані.
Крім того, прокурор під час розгляду його апеляційної скарги, надала суду копію постанови про припинення тимчасового вилучення майна від 29.11.2016, згідно якої тимчасово вилучені автомобіль марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «KRONE», д.н.з. НОМЕР_6 , які зареєстровані за ОСОБА_7 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 на автомобіль марки «DAF»,
д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 на напівпричіп марки «KRONE», д.н.з. НОМЕР_6 повернуті представнику орендаря ОСОБА_8 ..
Також, не доведено органом досудового розслідування й існування ризиків, визначених у абзаці другому ч.1 ст.170 КПК України, або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, як і не обґрунтовано належним чином мету застосування такого заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні.
Крім того, не містять матеріали судового провадження і будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на дане конкретне майно.
Слідчим суддею, з дотриманням вимог ст.ст.132, 173 КПК України вказані обставини в їх сукупності враховано й дана їм належна правова оцінка.
Колегія суддів уважає, що існує можливість без накладення арешту на вище вказаний транспортний засіб отримати речі, які можуть бути використані під час досудового слідства та судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а клопотання слідчого, обґрунтовано лише загальними судженнями про те, що вилучене майно відповідає ознакам речового доказу без ретельної перевірки на відповідність даного майна критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.
Також, апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо не з`ясування в судовому засіданні позиції слідчого та прокурора щодо обґрунтованості поданого клопотання, оскільки з журналу судового засідання від 29.11.2016 вбачається, що в судовому засіданні приймали участь слідчий ОСОБА_12 та прокурор ОСОБА_6 , думка яких із приводу поданого клопотання була заслухана слідчим суддею.
Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Разом із тим, згідно вимог ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Таким чином, переглядаючи оскаржене судове рішення в межах апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 29.11.2016 -без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: