Справа № 744/541/17
№ провадження 1-кп/738/97/2017
УХВАЛА

іменем України
28 липня 2017 року Менський районний суд
Чернігівської області

у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
під час розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000076 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, щодо застосування примусових заходів медичного характеру стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Семенівка Семенівського району Чернігівської області, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, з неповною загальною середньою освітою, на підставі ухвали Семенівського районного суду Чернігівської області від 23.11.2015 року звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 185 КК України із застосуванням примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним режимом нагляду,

за участю :
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
представника потерпілої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 26 березня 2017 року, приблизно о 19 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у власному будинку по АДРЕСА_1 , на ґрунті виниклих особистих неприязних стосунків, умисно наніс п`ять ударів кулаком правої руки по тім`яній частині голови потерпілій ОСОБА_7 , в результаті чого спричинив останній фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень.
03 липня 2017 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшли матеріали клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_3 .
Представник потерпілої ОСОБА_6 вимоги клопотання підтримав.
Захисник ОСОБА_5 не заперечує щодо задоволення клопотання.
Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_3 підтверджується наступними зібраними та дослідженими в ході судового розгляду належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами:
- заявою потерпілої ОСОБА_7 від 28.03.2017 року в якій остання просить прийняти міри відносно ОСОБА_3 , який наніс їй тілесні ушкодження;
- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_7 від 10 травня 2017 року під час якого потерпіла вказала, за яких обставин та яким чином ОСОБА_3 наносив їй удари;
- висновком судово-медичної експертизи № 46 від 27.04.2017 року, з якого вбачається, що у потерпілої ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не виявлено.
Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій ОСОБА_3 , суд вважає, що органом досудового розслідування його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне завдання ударів та побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу у застосуванні до неї таких заходів.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 366 від 08.06.2017 року у ОСОБА_3 під час судово-психіатричного експертного дослідження виявлений виражений розлад особистості з інтелектуально-мнестичним зниженням (F06.08 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду), який позбавляв його здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_3 в період часу, до яких відноситься кримінальні правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, мав місце виражений розлад особистості з інтелектуально-мнестичним зниженням (F06.08 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду), яке може порушувати його здатність правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, та давати про них правильні свідчення. ОСОБА_3 показане застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.
Відповідно до ч. 4 ст. 503 КПК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності, що виключає застосування до нього покарання, а тому відносно нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру.
Згідно ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
В силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Згідно із ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Відповідно до ч. 5 ст. 94 КК України, госпіталізація до психіатричного закладу із посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічного хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.
Враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого суспільно-небезпечного діяння, з урахуванням ступеня небезпечності ОСОБА_3 для себе або інших осіб, суд вважає необхідним застосувати відносно нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний заклад із посиленим наглядом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19 ч. 2, 93, 94 КК України, ст.ст. 503, 508, 513, 516 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Семенівка Семенівського району Чернігівської області, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації у психіатричний заклад із посиленим наглядом.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд Чернігівської області протягом 7 діб з дня її проголошення.
Головуючий - суддя ОСОБА_1