Провадження №11-кп/772/415/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці справу за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_11 ,адвоката ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 , засудженого ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 02.12.2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця к/п Діда-Кана Уйчинського району Наманганської області Узбецької РСР, громадянина України, не працюючого,одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 строк перебування під вартою з 19.05.2016 р. по 30.05.2016 р. з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.
Заставу в розмірі 116000 (сто шістнадцять тисяч) грн., внесену за ОСОБА_7 , вирпішено повернути заставодавцю.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Вовчурки Городецького району Львівської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 строк перебування під вартою з 19.05.2016 р. по 23.05.2016 р.з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.
Заставу в розмірі 100000 (сто тисяч) грн.,внесену за ОСОБА_8 , вирішено повернути ОСОБА_12 .
Вирішено долю речових доказів.
Речові докази: оптичні диски,що знаходиться в матеріалах кримінального провадження, вирішено залишити в матеріалах справи; 5 (п`ять) пластикових платіжних карт, сім-карту та сім-карту типу міні, вилучені у ОСОБА_8 , що знаходяться в матеріалах кримінального провадження, вирішено залишити у матеріалах справи; дві сім-карти, карту пам`яті, два мобільних телефони марки «Самсунг» та «Нокіа», що знаходяться в камері зберігання речових доказів УСБ України у Вінницькій області, вирішено знищити; 7 (сім) пластикових платіжних карт, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності, вилучені у ОСОБА_7 , вирішено повернути їх законному володільцю ОСОБА_7 ; автомобілі, що знаходяться на зберіганні у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вирішено залишити останнім;мобільний телефон марки «Леново» та сім-карту, вилучені в ОСОБА_8 ,що знаходяться в камері зберігання речових доказів УСБ України у Вінницькій області, вирішено повернути їх законному володільцю ОСОБА_8 ; грошові кошти в сумі 1900 (одна тисяча дев`ятсот) доларів США, що знаходяться на депозитному рахунку, відкритому в Головному управлінні державної казначейської служби України у Вінницькій області УСБ України у Вінницькій області, вирішено повернути ОСОБА_7 ; грошові кошти в сумі 500 (п`ятсот) грн., що знаходяться на депозитному рахунку, відкритому в Головному управлінні державної казначейської служби України у Вінницькій області УСБ України у Вінницькій області, вирішено повернути ОСОБА_8
в с т а н о в и в :
Згідно вироку суду, громадянин України ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Вінниці, в період часу з 19.05.2016 р., діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з громадянином України ОСОБА_8 , організував та впровадив злочинний план, охоплений спільним злочинним умислом, з конкретним розподілом функцій, за яким кожен співучасник виконував певну роль, яка передбачала досягнення єдиної злочинної мети організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України.
Відповідно до умов злочинного задуму ОСОБА_7 здійснював пошук осіб, які мали бажання потрапити до країн Євросоюзу, але не мали можливостей законного перетину державного кордону України, відвозив їх з м. Вінниці до м. Львова, де передавав ОСОБА_8 або координував їх дії для зустрічі з ОСОБА_8
ОСОБА_8 відповідно до розподілених функцій доставляв підшуканих ОСОБА_7 для незаконного переправлення через державний кордон України осіб з м. Львова до району державного кордону України, надавав їм консультації та вказівки щодо маршруту переходу державного кордону України поза пунктом пропуску та подальшого їх перевезення територією країн Євросоюзу.Окрім того, у обов`язки ОСОБА_8 входило отримання оплати від осіб за організацію незаконного переправлення через державний кордон України, яка розподілялась в подальшому між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Зокрема, ОСОБА_7 відповідно до розподілених функцій, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , перебуваючи у м. Вінниці в період часу з 17 по 19 травня 2016 року, організував незаконне переправлення через державний кордон України громадян Російської Федерації ОСОБА_13 , не встановленої в судовому засіданні особи, ОСОБА_14 та її доньки ОСОБА_15 , узгодив з ОСОБА_8 час, місце їх зустрічі в м. Львові, умови оплати та координував їх дії до безпосередньої зустрічі 19.05.2016 р. з ОСОБА_8
19.05.2016 р. біля 00.30 год.,перебуваючи у м. Львові, відповідно до домовленостей з ОСОБА_7 та з метою виконання спільного злочинного плану, ОСОБА_8 на автомобілі марки «Сузукі», д.н. НОМЕР_1 , зустрів ОСОБА_13 , не встановлену в судовому засіданні особу, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , після чого вирушив у напрямку пункту пропуску «Смільниця Кросценко». В дорозі ОСОБА_8 , виконуючи свою частину злочинного задуму, з використанням карти GPS-навігатора, встановленого на особистому телефоні ОСОБА_13 та не встановленої в судовому засіданні особи, надав вказівки та поради вказаним особам про подальший маршрут їх руху в обхід пункту пропуску «Смільниця Кросценко» до с. Кросценко Республіки Польща, де ОСОБА_8 мав їх зустріти на автомобілі марки «Ауді» та відвезти до м. Варшави Республіки Польща.
9.05.2016 р. біля 03.00 год. ОСОБА_8 , рухаючись в напрямку пункту пропуску «Смільниця Кросценко», приблизно на околиці с. Смільниця звернув з траси на ґрунтову дорогу, яка веде до лісу в напрямку прикордонного знаку 410 державного кордону України. Під`їхавши до лісу, ОСОБА_8 повідомив усім пасажирам про необхідність здійснення розрахунку в розмірі по 400 доларів США з кожної особи за організацію їх переправлення через державний кордон України та незаконного перетину державного кордону України поза пунктом пропуску за означеним ним маршрутом відповідно до наданих раніше вказівок.
По завершенню усіх запланованих дій, направлених на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_8 був затриманий прикордонним нарядом ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відразу після цього також були затримані громадяни Російської Федерації ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та її донька ОСОБА_15 . Не встановленій в судовому засіданні особі вдалось втекти з місяця події.
Крім того, органами досудового розслідування ОСОБА_7 та ОСОБА_16 обвинувачуються в тому, що початку травня 2016 року ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Вінниці, досяг домовленості з громадянами Російської Федерації ОСОБА_17 та ОСОБА_18 про організацію їх переправлення через державний кордон України за 400 доларів США з кожного і 450 євро з кожного за перевезення після перетину кордону з прикордонної зони до м. Варшави, та узгодив вказані умови з ОСОБА_8 .
На виконання спільного злочинного плану 03.05.2016 р. біля 18.00 год. ОСОБА_7 на автомобілі марки «Деу», д.н. НОМЕР_2 , перевіз ОСОБА_17 та ОСОБА_19 з місця їх тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_3 до м. Львова, де за попередньою домовленістю, приблизно опівночі 04.05.2016 р. зустрівся з ОСОБА_8 та передав йому вказаних осіб.
В подальшому ОСОБА_8 , виконуючи свою частину злочинного плану, на автомобілі марки «Сузукі», д.н. НОМЕР_1 , повіз ОСОБА_17 та ОСОБА_19 у напрямку пункту пропуску «Смільниця Кросценко» (територія урочища Смільниця Старосамбірського району Львівської області). В дорозі ОСОБА_8 , з використанням карти GPS-навігатора, встановленого на особистому телефоні ОСОБА_17 , надав вказівки та поради ОСОБА_17 і ОСОБА_20 про подальший маршрут до с. Кросценко Республіки Польща в обхід пункту пропуску «Смільниця Кросценко», де ОСОБА_8 мав їх зустріти на автомобілі марки «Нісан» зеленого кольору та відвезти їх до м. Варшави Республіки Польща.
04.05.2016 р. біля 02.00 год. ОСОБА_8 , рухаючись в напрямку пункту пропуску «Смільниця Кросценко», перебуваючи приблизно за три кілометри до лінії державного кордону, дотримуючись елементів конспірації, віддав ОСОБА_17 та ОСОБА_20 вказівку терміново виходити з автомобіля та відповідно до наданих раніше вказівок перетнути державний кордон України за означеним ним маршрутом.
Однак, пройшовши відповідно до вказаного ОСОБА_8 маршруту в напрямку с. Кросценко Республіки Польща після незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_17 та ОСОБА_21 не потрапили до вказаного населеного пункту, оскільки зранку 05.05.2016 р. були затримані співробітниками Прикордонної Варти Республіки Польща на території Республіки Польща на напрямку прикордонного знаку 402-408 на відстані біля 1,5 км від лінії українсько-польського кордону.
У своїй апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_11 ставить питання про скасування вироку Вінницького міського суду від 02.12.2016 року у зв"язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, через м"якість. Просить ухвали новий вирок, яким ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнати винуватими у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України за епізодом організації незаконого перетину через державний кордон ОСОБА_17 та ОСОБА_19 та за епізодом організації незаконного переправлення через державний кордон ОСОБА_13 , ОСОБА_22 ,, ОСОБА_14 , та ОСОБА_15 та призначити обвинуваченим покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.Свої вимоги мотивує тим. що, що виправдовуючи обвинувачених заепізодом організації незаконого перетину через державний кордон ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.
У своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, виправдавши його у причетності до організації незаконного перетиту державного кордону України ОСОБА_17 та ОСОБА_23 . Просить визнати недопустимими докази, отримані внаслідок проведення негласних слідчих дій за ухвалами слідчого судді ОСОБА_24 від 29.04.2016 року у зв"язку з істотним порушенням прав і свобод людини. Звільнити з-під варти.
У своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_7 ставить питання про скасуваня вироку Вінницького міського суду від 02.12.2016 року щодо ОСОБА_7 ,закривши провадження у зв"язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Також просить скасувати всі заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_7 та повернути останньому автомобіль DAEWOO NEXIA, номер кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 , який зберігається в СБУ у Вінницькій області. Свої вимоги мотивує тим, що стороною обвинувачення не доведено, що обвинувачені причетні до організації незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_25 та ОСОБА_19 та в подальшому перетину останніми державного кордону України у напрямку Республіки Польща. Також протокол обшуку від 26.05.2016 року є не допустимим доказом, оскільки дану слідчу дію було проведено без дозволу слідчого судді. Судом зроблено помилковий висновок щодо винуватості ОСОБА_7 за епізодом організації перенаправлення через державний крдон України у напрямку Республіки Польща гр. Туреччини ОСОБА_13 та гр. Російської Федерації ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ,оскільки його участь у діях, що інкриміновуються йому не підтверджені доказами, що були досліджені у судовому засіданні. Крім того, під час слідчої дії - огляду 19.05.2016 року ні у кого із затриманих та оглянутих осіб не було виявлено грошових коштів у іноземній валюті та спеціальних пристоїв GPS-наваігаторів, які, як стверджується в обвинувальному акті, були встановлені ОСОБА_8 в програмне забезпечення телефону ОСОБА_13 .Крім того, висновок суду, що протоколи негласних слідчих розшукових дій, які були досліджєені у судовому засіданні, є неналежними та допустимими, є хибним, оскільки у вироку суд вказує, що самі ухвали слідчого судді в судовому засіданні не досліджувались, а суд послався лише на вказання про це у протоколах негласних слідчих дій.
У своїй апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати вирок Вінницького міського суду від 02.12.2016 року щодо ОСОБА_8 , закривши провадження у зв"язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та недоведеності вини у вчиненні будь-іншого злочину.Свої вимоги мотивує тим, що висновки суду є хибними та базуються на припущеннях.Кваліфікуючі ознаки не знайшли свого підтвердження, оскільки жодна особа, яка нібито переправлялась через кордон не вказала на обвинуваченого ОСОБА_26 як на особу, яка їм відома та яка хоч якось сприяла чи організовувала їх переміщення через кордон. Крім того, не знайшло свого підтвердження передача коштів ОСОБА_8 ,так як вказані у вироку суми за послуг ОСОБА_8 не були виявлені у нього чи в його автомобілі під час огляду. Посилання у вироку на інші докази на підтвердження кваліфікуючих ознак є безпідставним, так як вказані докази були здобуті незаконно без відповідних дозволів відповідних суддів та не у порядку, встановленому КПК України. Крім того, докази сторони захисту були проігноровані без належного мотивування, а докази сторони обвинувачення наведені без зазначення їх допустимості в загаьному наданому прокурором об"ємі. Не булонадано конкретного аналізу кожному доказу щодо обставин, які вони підтверджуютьчи спростовують.
19.05.2016 року слідчим в ОВС СБУ України з застосуванням відеозапису було проведено огляд ОСОБА_8 та його автомобіля. в ході проведення даного огляду було виявлено ряд предметів, які в подальшому набули статус речових доказів та були використані в експертних дослідженннях, проте стороною захисту не було виявлено в матеріалах справи заяви ОСОБА_8 про надання дозволу на проведення свого огляду та ухвали слідчого судді, яка б надавала право на проведення фактичного обшуку майна, яке перебувало у володінні ОСОБА_8 . Крім того, відповідно до протоколу затримання від 19.05.2016 року у ОСОБА_8 при затриманні вилучено сувенирну монету, ключ та брелок. Незпрозуміло, яким чином після затримання у ОСОБА_8 з"явились вилучені речі.
Також просить скасувати всі заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_7 та повернути останньому автомобіль DAEWOO NEXIA, номер кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 , який зберігається в СБУ у Вінницькій області.
Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, просив скасувати вирок Вінницького міського суду від 02.12.2016 року та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнати винуватими у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України за епізодом організації незаконого перетину через державний кордон ОСОБА_17 та ОСОБА_19 та за епізодом організації незаконного переправлення через державний кордон ОСОБА_13 , ОСОБА_22 ,, ОСОБА_14 , та ОСОБА_15 та призначити обвинуваченим покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна; заслухавши думку захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,які підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скарга та апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора; обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора,обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційні скарги прокурора ОСОБА_11 , адвоката ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 , засудженого ОСОБА_8 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим .

Судом першої інстанції в ході кримінального провадження дотримано вимоги ст.ст. 22, 92, 93, 349, 350 КПК України, що є гарантією забезпечення права сторін на справедливий судовий розгляд.

Обґрунтованим є судове рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для кримінального провадження, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються дослідженими доказами,дослідженими в судовому засіданні. Обґрунтованість судового рішення полягає у правильності встановлення фактичних обставин справи та правильній оцінці доказів.

Обґрунтованим судове рішення слід вважати, якщо: 1) суд повністю встановив обставини, що мають значення для кримінального провадження; 2) ці обставини доказані; 3) висновок суду відповідає викладеним у рішенні обставинам кримінального провадження.

Дані вимоги судом першої інстанції при винесені вироку щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 місцевим судом виконано в повному обємі..

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом по даній справі дотримано вимог кримінального процесуального законодавства,спрямованих на встановлення в справі об`єктивної істини.

Дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вірно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 3 ст. 332 КК України як організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, кваліфікуючими ознаками якої є вчинення злочину щодо кількох осіб,за попередньою змовою групою осіб, а також з корисливих мотивів.
Висновки суду щодо доведеності винуватості обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 332 КК України, за обставин викладених у вироку відповідають фактичним обставинам справи та повністю доведена показами потерпілого, свідків, висновками експертиз та проведеними слідчо-процесуальними діями по даному кримінальному провадженні.

Що стосується доводів захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 а також обвинуваченого ОСОБА_8 про відсутність допустимих доказів на підтвердження їх вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України та скасування вироку суду першої інстанції із закриттям кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, то апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими виходячи з наступного.
Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України не визнали. ОСОБА_7 пояснив, що з ОСОБА_8 ніколи не спілкувався щодо перетину кордону.Усі зустрічі у Львові з ОСОБА_8 були пов`язані з автомобілями. По телефону з ОСОБА_8 щодо перетину кордону він не спілкувався. ОСОБА_8 повідомив, що він підробляв наданням послуг з перевезення пасажирів. До нього звернувся ОСОБА_27 і по телефону попросив, щоб він завіз його в обумовлене місце.Він приїхав на місце зустрічі, забрав ОСОБА_27 з жінкою та дитиною, а потім забрав іншого чоловіка. В подальшому він їхав у напрямку, в якому зазначав ОСОБА_27 і зупинився в місці, на яке вказав ОСОБА_27 . Коли вони вийшли з автомобіля, він почав рух, але був затриманий.
Разом з тим , його вина підтверджується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Показаннями свідка ОСОБА_28 , який в судовому засіданні пояснював, що 05.05.2016 р. від чергової служби надійшло повідомлення про факт порушення державного кордону, після чого він доповів про це керівництву,а в подальшому кордон у даному напрямку було перекрито. Він особисто здійснив моніторинг державного кордону, однак, ознак порушення кордону не виявив. Від оперативної служби він дізнався, що порушення відбулося зі сторони України до Польщі. Польща видала громадянина РФ в порядку реадмісії того ж дня або наступного після порушення державного кордону. При видачі особи складався протокол прикордонно-представницької зустрічі, яка проводилася в рамках реадмісії, та акт прийому-передачі особи із зазначенням усіх особистих речей, які були виявлені у особи.
Суд бере до уваги показання свідка ОСОБА_29 , який суд суду пояснював, що 05.05.2016 р.надійшла інформація про затримання польською стороною 2-х громадян РФ. Один із затриманих мав прізвище ОСОБА_30 .Одна особа виявилась громадянином Австрії і він здійснював допомогу в незаконному перетині кордону ОСОБА_31 . Пізніше з`ясувалося, що дана особа має 2 паспорта, як Австрії, так і РФ. Польська сторона не передала вказану особу, оскільки він є громадянином ЄС, в ході його допиту вони встановили, що він прибув для того, щоб допомогти ОСОБА_31 потрапити до Австрії. В таких випадках завжди відбувається перевірка державного кордону та контрольно-слідової смуги.Безпосередньо ознак порушення кордону виявлено не було, оскільки в напрямку руху порушника, не було необхідного контролю.
Свідок ОСОБА_32 в судовому засіданні пояснював, що у травні 2016 р. він працював ст. о/у слідчих розшукових дій на Мостицькому прикордонному загоні. В травні при затриманні громадян РФ він бачив ОСОБА_8 , який був водієм одного з транспортних засобів, які перевозили громадян РФ.В них була оперативна інформація про можливе нелегальне переміщення емігрантів через їх проміжок кордону, попередньо повідомили на якому транспортному засобі. У зв`язку з цим він виїхав на місце, близько 3 годин ночі він помітив автомобіль «Сузукі» синього кольору, почав непомітно його переслідувати, повідомив інших оперативних працівників про стеження. Даний автомобіль під`їхав неподалік кордону, з автомобілю вийшов водій (Огінок) та пасажири: жінка з дитиною та чоловік, які почали тікати до лісу. Він з колегами двома машинами заблокували виїзд та затримали ОСОБА_8 . Представники прикордонної служби затримали осіб, які тікали до лісу, після чого їх направили до відділу прикордонної служби для з`ясування обставин.
Апеляційний суд вважає,що місцевий суд вірно оцінив показання свідків ОСОБА_33 та ОСОБА_34 .
Апеляційний суд вважає,що крім показань свідків вина обвинувачених у скоєнні злочину підтверджується також і іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції а саме:
-протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 10.05.2016 р., згідно з яким зафіксовано телефонні розмови ОСОБА_8 в період часу з 30.04.2016 р. по 08.05.2016 р.;
-протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 10.05.2016 р., відповідно до якого зафіксовано телефонні розмови ОСОБА_7 в період часу з 30.04.2016 р. по 08.05.2016 р.;
-протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 30.05.2016 р., згідно з яким зафіксовано телефонні розмови ОСОБА_8 в період часу з 30.04.2016 р. по 08.05.2016 р.;
-протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 30.05.2016 р., відповідно до якого зафіксовано телефонні розмови ОСОБА_7 в період часу з 30.04.2016 р. по 08.05.2016 р.;
-протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 30.05.2016 р., згідно з яким 03.05.2016 р. та 04.05.2016 р. було проведено візуальне спостереження за ОСОБА_7 , в ході якого встановлено, що останній о 23.55 год.під`їхав на автомобілі марки «Деу», д.н. НОМЕР_2 , до будинку № 80 по вул. Стрийській в м. Львові; о 00.30 год. до ОСОБА_7 на автомобілі марки «Сузукі», д.н. НОМЕР_1 , під`їхав ОСОБА_8 , який впродовж 15 хв. вів розмову з ОСОБА_7 ; о 00.45 год. з автомобіля марки «Деу» вийшли дві особи чоловічої статі, які пересіли на задні сидіння автомобіля марки «Сузукі», після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , сівши до керованих ними автомобілів, роз`їхались;
-протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 30.05.2016 р., згідно з яким 03.05.2016 р. та 04.05.2016 р. було проведено візуальне спостереження за ОСОБА_8 , в якому зафіксовано аналогічні відомості, що і в протоколі візуального спостереження за ОСОБА_7 ;
-копією матеріалів адміністративного провадження відносно громадянина РФ ОСОБА_17 ;
-копією протоколу прикордонно-представницької зустрічі та акту прийому-передачі, складені в ході реадмісії ОСОБА_17 ;
-копією рапорту «Про результати несення служби зміною прикордонних нарядів з 4 по 5 травня 2016 року»;
-протоколом огляду від 13.05.2016 р., відповідно до якого ОСОБА_17 показав, де особа на ім`я ОСОБА_35 висадила його з іншою особою, напрямок їх руху до річки з метою перетину державного кордону;
-витягами щодо перетину державного кордону України ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ;
-протоколом огляду від 19.05.2016 р.згідно з яким на околиці с.Смільниця оглянуто автомобіль марки «Сузукі» під керуванням ОСОБА_8 , після затримання якого на відстані 50-60 м були затримані з особистими речами ОСОБА_38 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , одна особа втекла з місця події у невідомому напрямку;
-протоколом огляду від 23.05.2016 р., відповідно до якого оглянуто вилучені у ОСОБА_8 мобільний телефон,зафіксовано контакти з телефонної книги та збережені в телефоні виклики та повідомлення;
-копіями протоколів про адміністративне правопорушення та адміністративне затримання, постанови відносно ОСОБА_14 , ОСОБА_13 ;
-протоколом огляду від 25.05.2016 р., згідно з яким оглянуто мобільний телефон ОСОБА_13 , зафіксовано контакти з телефонної книги та зображення карти;
-протоколом обшуку від 26.05.2016 р., відповідно до якого обшук проведено у помешканні за адресою: АДРЕСА_4 , в ході якого виявлено мобільний телефон, банківські картки, 1900 доларів США;
-протоколом огляду автомобіля марки «Деу», д.н. НОМЕР_2 , згідно з яким описано його зовнішній вигляд, стан салону;
-протоколом огляду від 28.05.2016 р.відповідно до якого оглянуто мобільний телефон ОСОБА_7 марки «Самсунг», зафіксовано контакти з його телефонної книги, журнал викликів та збережені в телефоні повідомлення;
- протоколом огляду від 28.05.2016 р., відповідно до якого оглянуто мобільний телефон ОСОБА_7 марки «Нокія», зафіксовано контакти з його телефонної книги, журнал викликів та збережені в телефоні повідомлення;
- відомостями про телефонні з`єднання ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_26 та ОСОБА_8 ;
- копіями документів про відкриття та обслуговування банківських рахунків та рух коштів по них на ім`я ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 ,
- протоколом за результатами проведення негласного розшукового заходу від 17.06.2016 р., згідно з яким проведено візуальне спостереження за ОСОБА_8 , в ході якого виявлено, що о 23.45 год.останній під`їхав до будинку АДРЕСА_5 , о 00.02 год. ОСОБА_8 вийшов із зазначеного будинку, сів до автомобіля марки «Сузукі», д.н. НОМЕР_1 , приїхав на кут просп. Чорновола та вул. Куліша, впродовж 10-ти хвилин розмовляв по мобільному телефону, після чого до нього підійшов чоловік та жінка з дитиною, які сіли до керованого ОСОБА_8 автомобіля, в подальшому вказані особи з ОСОБА_8 під`їхали до готелю «Вояж» по вул.Замарстинівській в м. Львові, де ОСОБА_8 впродовж 5-ти хвилин розмовляв по мобільному телефону, після чого до нього підійшов чоловік,який сів до автомобіля, в подальшому ОСОБА_8 заїхав із зазначеними особами о 01.16 год.до с. Чернятин Городоцького району Львівської області.
Протокол огляду від 19.05.2016 року,який було складено під час затримання автомобіля «Сузуки свіфт» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 чітко вказує на причетність ОСОБА_8 до винуватості по епізоду організації незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_40 та ОСОБА_44 .
Крім того, у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції за клопотанням сторони захисту було прослухано звукозапис допиту слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області свідка ОСОБА_14 від 20.05.2016 р.;звукозапис допиту слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області свідка ОСОБА_13 від 20.05.2016 р., які були визнані судом першої інстанції належними доказами.
Апеляційний суд вваджає, що хоча даний запис допиту свідків не є якісним з технічної точки зору, разом з тим таким, що прослуховується, і показання свідків є зрозумілими.
Відмовляючи у задоволенні апеляційних скарг адвоката ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 ,засудженого ОСОБА_8 в частині доводів щодо звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності через відсутність в їх діях складу злочину,передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційних скарг адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,засудженого ОСОБА_8 є безпідставними, оскільки носять загально-інформативний характер без посилань на конкретні докази,юридичні факти по справі .

Крім того, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційних скарг останніх і в частині закриття кримінальної справи, оскільки у своїх апеляційних скаргах не вказали жодних вагомих доводів та підстав для задоволення даної вимоги.

На думку Апеляційного суду , всі докази судом перешої інстанції були ретельно перевірені, проаналізовані та оцінені з точки зору належності, допустимості , достовірності та достатності, віфдповідно до вимог ст. 94 КПК України , а їх сукупність поза всяким сумнівом доводить винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, а саме організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або спряння їх вчненю порадами, вказівками, наданням засобів, кваліфікуючими ознаками якої є вчинення злочину щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, а також з корисливих мотивів.
Щодо тверджень захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,а також обвинуваченого ОСОБА_8 , про визнання недопустимиим доказами протоколів про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, то апеляційний суд вважає наступне .

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається,що матеріали проведення негласних слідчих дій були предметом дослідження в суді 1-ої інстанції, та їм надана належна оцінка.
За результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії слідчих дій зафіксовано телефонні розмови обвинувачених, відповідно до яких з 01.05.2016 р. по 04.05.2016 р. вони координували домовленості щодо здійснення ОСОБА_8 зустрічі двох осіб. Також із зазначених записів випливає, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вели розмови про здійснення поповнення рахунків мобільних телефонів за допомогою кодів карток поповнення рахунку, ОСОБА_7 цікавився у ОСОБА_8 , чи показав останній, яким чином користуватись картами за допомогою навігатора.

При огляді судом матеріалів кримінального провадження було встановлено, що протоколи за результатами проведення негласних слідчих дій містять запис, що вказані процесуальні дії були проведені на підставі дозволу згідно з ухвалами слідчого судді Апеляційного суду Вінницької області ОСОБА_24 № 0-1049т від 29.04.2016 р., № 0-1050т від 29.04.2016 р.у кримінальному провадженні № 0000023.
Вказані слідчі дії були проведенні відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства та інструкції «Про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні» від 16.11.2012р..Аналіз вищезазначених протоколів свідчить про те, що всі слідчі дії були проведені в повній відповідності до вимог глави 21 КПК України.

Апеляційний суд, вважає безпідставними і доводи сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_8 в частині порушень під час його огляду та огляду автомобіля 19.05.2016 року слідчим в ОВС СБУ України з застосуванням відеозапису, оскільки слідчий провів вказану процесуальну дію з дотриманням вимог ст.237 КПК України. Вказаний протокол безпосередньо досліджений як судом першої інстанції так і Апеляційним судом.
Щодо вимог апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд приходить до наснупних висновків .
Фактичні обставини справи, встановлені під час судового розгляду, в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються.
Доводи прокурора про те, що постановлений у справі вирок не ґрунтується на доказах, перевірених у судовому засіданні, є безпідставними.
Свої висновки з даного приводу, суд обґрунтував доказами, дослідженими у судовому засіданні, навів ці докази і дав їм оцінку у вироку.
Як зазначено у вироку, суд 1-ї інстанції за власною ініціативою прослухав у судовому засіданні звукозапис допиту свідка ОСОБА_45 за участю слідчого судді.Після прослуховування даного диску прокурор погодився з доводами адвокатів, що свідок не пояснює слідчому судді, а зачитує протокол свого допиту під час досудового розслідування, тому такий доказ є недопустимим. З таким висновом погодився і суд, не взявши до уваги показання свідка
ОСОБА_46 наведених вище підстав апеляційний суд погоджується з позицією міського суду в частині виправдовування ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за епізодом організації незаконого перетину через державний кордон ОСОБА_17 та ОСОБА_47 .
Колегія суддів знаходить необґрунтованими і доводи прокурора про м"якість призначеного обвинуваченим покарання.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Зокрема, судом враховано тяжкість вчиненого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 злочину, який відноситься до категорії тяжких, конкретні обставини його вчинення,відсутність наслідків у вигляді незаконного перетину нелегальними мігрантами державного кордону України. А також судом вірно враховано обставину невизнання обвинуваченими вини.
За наявності таких обставин, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доцільність виправлення обвинувачених під час реального відбування ними покарання.
Призначене ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання є вмотивованим, відповідає вимогам ст.65 КК України і є необхідним й достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів.
З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення внаслідок мякості призначеного ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання.
Інших істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою скасування чи зміну вироку, у справі не допущено.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 419 КПК України
п о с т а н о в и в :
апеляційні скарги прокурора ОСОБА_11 , адвоката ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 , засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 02.12.2016 року відносно ОСОБА_7 ,засудженого за ч. 3 ст. 332 КК України та ОСОБА_8 , засудженого за ч. 3 ст. 332 КК України залишити без змін.
Судове рішення може бути оскаржено до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженими, які утримуються під вартою - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.
Відповідно ч.4 ст.532 КПК України рішення апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення .

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3