Справа № 344/3143/17
Провадження № 1-кс/344/823/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого з ОВС слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000012 від 04.03.2017р.,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернулась з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликалась на те, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом транспортування з метою збуту ОСОБА_5 , автомобілем марки «Renault Master», з д.н.з. НОМЕР_1 , незаконно виготовленого підакцизного товару, спирту в кількості 2640 літрів по території Івано-Франківської області.

Матеріалами клопотання зазначено, що 03.03.2017р. на підставі добровільної згоди громадянина ОСОБА_5 працівниками податкової міліції проведено огляд автомобіля марки «Renault Master» із номерними знаками НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні останнього, а на праві власності належить ОСОБА_6 , було виявлено та вилучено товарно-матеріальні цінності, а саме прозору рідину із різким запахом спирту, а саме дванадцять пластмасових бочок синього кольору місткістю 220 л кожна, заповнених прозорою рідиною із різким запахом спирту, які в свою чергу слідчий вважає речовими доказами, а автомобіль марки «Renault Master», з д.н.з. НОМЕР_1 - засобом вчинення кримінального правопорушення, з метою збереження яких необхідно накласти арешт.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримала, посилаючись на викладені в ньому обставини, просила таке задовольнити.

Володілець (власник) майна в судове засідання не з`явився, що відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши слідчого та дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В той же час стороною кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що виявлені та вилучені 03.03.2017р. під час огляду автомобіля марки «Renault Master» із номерними знаками НОМЕР_1 дванадцять пластмасових бочок синього кольору місткістю 220 л кожна, заповнених прозорою рідиною із різким запахом спирту, а також зазначений автомобіль можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, крім цього, постановою слідчого від 04.03.2017р. їх визнано речовими доказами.

Отже з метою збереження речових доказів вважаю вказаний захід забезпечення доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, тому клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке виявлено та вилучено згідно протоколу огляду від 03.03.2017р., а саме: дванадцять поліетиленових бочок синього кольору ємністю 220 л кожна заповнені прозорою рідиною з різким запахом спирту; автомобіль марки «Renault Master», з д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_5 , та який на праві власності належить ОСОБА_6 , шляхом заборони на його відчуження та розпорядження.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1