Справа № 755/9149/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
"19" червня 2017 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008360 від 16.06.2017 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю: м. Веймар, Німеччини, українцю, громадянину України, з вищою освітою, неодруженому, непрацюючого, без постійного місця реєстрації та проживання на території України, раніше не судимому,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, -
в с т а н о в и в:

17 червня 2017 року слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 .
Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 .
Клопотання обґрунтоване тим, що 16 червня 2017 приблизно о 19 годині 10 хвилин, ОСОБА_6 , знаходився в громадському транспорті, а саме в тролейбусі № 50, що перебував на зупинці громадського транспорту «ст. м. Дарниця», яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 38/14, де помітив раніше незнайомого йому чоловіка, а саме ОСОБА_8 , в якого була сумка через плече, та в ній знаходився мобільний телефон.

В цей же час у ОСОБА_6 , виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 знаходячись в салоні тролейбусу, та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає з боку сторонніх осіб, діючи умисно, з корисливих мотивів, непомітно викрав у ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Bravis». Але дії останнього були помічені зі сторони сторонніх осіб.

В подальшому, ОСОБА_6 з викраденим майном вийшов з тролейбусу на цій же зупинці громадського транспорту, та одразу був затриманий сторонніми особами, що були очевидцями злочинних дій.

У діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.
16 червня 2017 року ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України відразу після вчинення кримінального правопорушення.

17 червня 2017 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту свідків, протоколом огляду місця події, іншими матеріалами провадження.
Слідчий суддя, вивчивши надані матеріали, вислухавши підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання та просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, доводи прокурора, який обґрунтував клопотання та зазначив обставини які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, приходить до наступного.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри, оскільки останні підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити ці правопорушення.

Зазначене прямо узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
З матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, санкція за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до п`яти років, враховуючи дані про особу підозрюваного, який не працює, неодружений, має захворювання на гепатит (AB-HCV + позитив), туберкульозу, раніше не судимий, без постійного місця проживання та реєстрації на території України, відносно якого, 31.08.2015 матеріали кримінального провадження №0003891 за ч. 2 ст. 186 КК України направлені до суду з обвинувальним актом, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків.
Практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а відтак не приймає доводи захисника та обвинуваченого щодо обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
Крім того, відповідно до ст. 183 КПК України до підозрюваного слід також визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та у разі внесення застави, покласти на нього обов`язки, визначені ч.5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до ч.6 ст.206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі, слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Згідно з ч.7 ст.206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому ч.6 цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

В судовому засіданні, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 , останній повідомив, що свідки вчиненого ним кримінального правопорушення застосували до нього фізичне насильство. в наслідок вказаних дій він отримав тілесні ушкодження.

Таким чином, наявні правові підстави для надання доручення слідчому забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_6 та доручення прокурору провести дослідження фактів, викладених в заяві підозрюваного, яка зафіксована судом у журналі судового засідання.

Керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-179, 193, 194, 206 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в:
Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0008360 від 16.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_6 - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі Державного департаменту України з питань виконання покарань.
Встановити строк тримання під вартою ОСОБА_6 не більше 60 днів з моменту його затримання до 14 серпня 2017 року, включно.
Визначити розмір застави ОСОБА_6 , достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених КПК України у виді 20 /двадцяти/ розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 32 000 /тридцять дві тисячі/ гривень 00 копійок.
У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:
1.прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це посадову особу або орган, що здійснив виклик;
2.не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3.повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;
Визначити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_6 ухвалою суду обов`язків - 60 днів з моменту внесення підозрюваним, заставодавцем застави у розмірі, визначеному судом.
Доручити прокурору Київської місцевої прокуратури № 4 та слідчому провести дослідження фактів, викладених в заяві підозрюваного ОСОБА_6 , що зафіксована в журналі судового засідання, про застосування відносно нього насильства під час затримання.

Зобов`язати слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 та прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію ухвали для організації виконання направити слідчому Дніпровського УП ГУНП у м. Києві та прокурору Київської місцевої прокуратури № 4.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.
Слідчий суддя