Провадження 1-кс/522/2983/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2017 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3, про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ:
Згідно клопотання Приморським ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0007427 від 15.08.2014 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.10.2008 р., приблизно о 19 год., ОСОБА_4 маючи злочинний намір на заволодіння грошовими коштами, обравши предметом злочинного посягання грошові кошти, що знаходяться у володінні ОСОБА_5 , увійшовши до нього в довіру, заздалегідь усвідомлюючи, що останній володіє великою сумою грошей, так як останній продав земельну ділянку та дачу в садовому товаристві № 1685 «б», прибула за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_5 .
З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_4 , в присутності свідків попросила у ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 25 210 доларів США, які начебто необхідні їй на термінові власні потреби, у випадку невиконання нею зобов`язання щодо повернення грошових коштів, вона зобов`язується передати ОСОБА_5 , начебто, належний їй автомобіль «Nisan Almera», д/н НОМЕР_1 .
ОСОБА_5 , маючи дружні стосунки з ОСОБА_4 , довірився останній, враховуючи надану ОСОБА_4 розписку від 26.10.2008, а також запевнення про те, що остання має намір виконати зобов`язання, при цьому здійснюючи забезпечення виконання зобов`язання шляхом обіцянки та відображення в тексті розписки положення про забезпечення виконання зобов`язання, передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 25 тис. 210 доларів США, що складає 129 831 грн./100 доларів США- 5,15 грн./, станом на 26.10.2008 року по курсу НБУ.
Здійснивши заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , громадянка ОСОБА_4 вказані грошові кошти у встановлені в розписці строки тобто до 01.01.2009 року не повернула, а розпорядилася ними на власний розсуд.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що на момент складання розписки про боргове зобов`язання, автомобіль «Nisan Almera», д/н НОМЕР_1 не належав ОСОБА_4 .
До цього часу, ОСОБА_4 , не дивлячись на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 24.12.2015, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу в сумі 25210 доларів США, не повернула останньому вказані кошти та будь-яких заходів на їх повернення не вживає, а навпаки, 27.05.2015 р. реалізувала належне їй нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_2 , та маючи реальну можливість повернути зазначені кошти потерпілому, не вчиняє необхідних дій для погашення боргу.
Відповідно до інформаційних довідок № 72185697 та № 72185174 від 03.11.2016, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за адресами: АДРЕСА_2 та будинок АДРЕСА_3 , рахуються різні об`єкти нерухомого майна, з яких лише квартира АДРЕСА_2 належала ОСОБА_4 .
У свою чергу, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , 27.05.2015 оформлено договір купівлі-продажу за № 1281 між ОСОБА_7 та Мосяковой-Кнут Лідією квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , що суперечить відомостям з Адресного реєстру міста Одеси.

Згідно інформації з Головпоштампу та КП «Право» підтверджено лише присвоєння наступної адреси об`єкту нерухомого майна АДРЕСА_4 , що свідчить про відсутність у Адресному реєстрі міста Одеси такої адреси, як: АДРЕСА_4 .
Враховуючи викладене, з метою недопущення можливості подальших протиправних дій із вказаною квартирою, а також недопущення знищення, відчуження та інших дій, а також відшкодуванню заподіяної шкоди, слідчий просив клопотання задовольнити.

Розглянувши клопотання, вивчивши надані до нього матеріали, заслухав думку слідчого, суд вважає необхідним у задоволенні клопотання відмовити з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Щодо осіб, які не є підозрюваними та обвинуваченими або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Вивченням матеріалів наданих до клопотання встановлено, що у кримінальному провадженні, жодній особі про підозру не повідомлено.

Також, цивільний позов з боку будь-якої юридичної або фізичної особи заявлено не було.

Будь-яких інших підстав для накладення арешту на вищевказане майно клопотання не містить.

Згідно ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Проте, в порушення зазначеної вимоги Закону, слідчим не було надано достатніх доказів на підтвердження обставин на які він посилається.

У зв`язку з чим, доводи про те, що на вказане майно слід накласти арешт є необґрунтованими.
При цьому, задоволення клопотання про накладення арешту, може призвести до суттєвого порушення Конституційних прав та інтересів його законних власників, що є неприпустимим.

Ст. 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим та не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ :
В задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_2 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0007427 від 15.08.2014 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України відмовити.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: