Справа № 131/701/15-к
Провадження №11-кп/772/336/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянув « 14» лютого 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань з № 0000045 від 26.02.2015 року відносно
ОСОБА_6 ,
народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Владивосток, Приморського Краю
Російської Федерації, громадянина України,
росіянина, проживаючого6

АДРЕСА_1 ,
раніше судимого:
-28.11.2003 року Іллінецьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст. 185 К України до 2 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
-18.03.2005 року Іллінецьким районним судом Вінницької області за ч.ч.2.3 ст. 185, ч.ч.1,2 ст. 309, ч.2 ст. 315, ст. 70, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі;
-20.05.2013 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 263 КК України до 120 годин громадських робіт;
-31.02.2015 року Іллінецьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_8
за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_9 на вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 27 липня 2015 року, -
В с т а н о в и в :
Судом встановлено, що 23 лютого 2015 року біля 19-00 год., ОСОБА_6 знаходячись в м. Іллінці Іллінецького району Вінницької області, умисно, шляхом вільного доступу, проник в хірургічне відділення Іллінецької центральної районної лікарні, звідки таємно викрав належний ОСОБА_10 велосипед «ARDIS» вартістю 400 грн.
Вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 27.07.2015 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Згідно ч.4 ст. 70 КК України призначене ОСОБА_6 покарання визначено поглинути більш суворим невідбутим ним покаранням за вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 31 березня 2015 року у виді 3 років позбавлення волі і остаточно призначено покарання, за сукупністю злочинів, у виді 3 років позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановлений іспитовий строк 3 роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтись до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.
Вирішена доля речових доказів.
Не погодившись із вироком суду перший заступник прокурора Вінницької області ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування вироку Іллінецького районного суду Вінницької області від 27.07.2015 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України вирок Іллінецького районного суду від 31.03.2015 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 309 КК України виконувати самостійно.
В решті вирок залишити без змін.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд першої інстанції при ухвалені вироку неправильно застосував кримінальний закон, а саме ч.4 ст. 70 КК України, поглинувши призначене цим вироком покарання вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 31.03.2015 року.
Заслухавши доповідача, думку засудженого ОСОБА_6 , який заперечив проти апеляційної скарги прокурора, міркування прокурора про незаконність вироку щодо ОСОБА_6 , дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.
Згідно ст. 404 КПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.
Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 розглядалось відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд першої інстанції, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, надав детальні пояснення, щодо скоєного ним злочину.
Хоча потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилась, однак надала заяву в якій просить кримінальне провадження розглянути в її відсутність, претензій до обвинуваченого ОСОБА_6 вона не має.
Тому, суд визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення.
Крім того, судом з`ясовано, чи правильно розуміють , обвинувачений, прокурор зміст цих обставин, переконався у добровільності їх позиції та роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Разом з тим, відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 раніше судимий вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 31.03.2015 року із застосуванням ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 3 роки.
По даному кримінальному провадженню обвинувачений ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, злочин вчинений 23 лютого 2015 року, тобто до ухвалення попереднього вироку.
Відповідно до роз`яснень п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до винесення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов, кожний вирок виконується самостійно.
Тобто суд першої інстанції помилково застосував принцип поглинення, оскільки у такому випадку кожен вирок мав би виконуватись самостійно.
Таким чином, суд першої інстанції, при ухвалені вироку неправильно застосував кримінальний закон, а саме ч.4 ст. 70 КК України, поглинувши призначене цим вироком покарання за вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 31.03.2015 року, який підлягає самостійному виконанню.
Як вірно зазначено в апеляційній скарзі прокурора, неправильне застосування вимог ч.4 ст. 70 КК України потягло за собою безпідставне звільнення від відбування покарання за сукупністю злочинів, що є неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність та, відповідно до вимог п.4 ст. 409, ст. 413 КПК України, є підставою для скасування вироку суду першої інстанції.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують і обтяжують покарання.
Як вбачається із матеріалів провадження ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, знову вчинив умисне корисливе кримінальний злочин проти власності, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Мотивом неодноразового вчинення ним корисливих правопорушень не є складне матеріальне становище або збіг важких життєвих обставин, у які він потрапив, а його антигромадська поведінка та схильність до вчинення правопорушень.
Обвинувачений ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується негативно, призначене раніше йому судом покарання, у тому числі і зі звільненням від його відбування з випробуванням та іспитовим строком, не попередило вчинення ним аналогічного нового умисного кримінального правопорушення.
Як вірно зазначив прокурор в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_6 не усвідомив суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, не бажає ставати на шлях виправлення, а відтак, наведене свідчить про неможливість виправлення і перевиховання обвинуваченого без призначення покарання, пов`язаного з реальним позбавленням волі.
Також слід зазначити, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 грудня 2016 року, - касаційну скаргу прокурора задоволено ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 22 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Разом з тим зазначено, що під час нового розгляду кримінального провадження апеляційному суду слід урахувати обставини кримінального правопорушення, дослідивши їх, які мають правове значення, і постановити законе, обґрунтоване та вмотивоване рішення. У разі доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 185 КК України, у тому ж обсязі та тих самих даних про його особу призначення засудженому покарання за цим обвинуваченням із застосуванням ст. 75 КК слід вважати неправильним і м`яким.
Неправильне застосування судом першої інстанції Закону України про кримінальну відповідальність призвело до невідповідності призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості ( ст. 409 ч.2, ст. 414 КК України).
Разом з тим, після винесеного вироку Ілінецьким районним судом Вінницької області від 31.03.2015 року ОСОБА_6 не вчиняв нових злочинів, створив сім`ю, працює, тому суд вважає за можливе призначити міру покарання у виді обмеження волі, яке буде достатнім для його виправлення та перевиховання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 413, 414, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_9 , - задовольнити частково.
Вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 27.07.2015 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.
Ухвалити новий вирок, засудити ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 1 року обмеження волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 31.03.2015 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 309 КК України, - виконувати самостійно.
У решті вирок щодо ОСОБА_6 , - залишити без змін.
На судове рішення може бути подана касаційна скарга до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом першої інстанції.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом: