АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/262/17 Справа № 711/1015/16-к Категорія: ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 січня 2016 року, якою щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом,

в с т а н о в и л а :
Прокурор Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_10 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з звичайним наглядом і лікування в примусовому порядку.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 приблизно в квітні 2015 року, перебуваючи в стані неосудності, тобто не усвідомлюючи своїх дії та позбавлений здатності ними керувати придбав, без передбаченого законом дозволу, вогнепальну зброю та бойові припаси, а саме через мережу Інтернет, у невстановленої в ході досудового слідства особи, купив револьвер та патрони до нього, які незаконно зберігав у сумці з речами за місцем проживання в квартирі АДРЕСА_2 . А 02 листопада 2015 року близько 18 години ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в громадському місці неподалік зупинки громадського транспорту «Черьомушки», що по вул. Г. Сталінграда, 22 в м. Черкаси, перебуваючи в стані неосудності, тобто не усвідомлюючи своїх дій та позбавлений здатності ними керувати, вчинив дії, що грубо порушують громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, які супроводжувалися особливою зухвалістю і виразились в тому, що він безпричинно, з хуліганських спонукань, здійснив три постріли з револьвера у повітря. А після того, як один з перехожих ОСОБА_11 зробив йому зауваження, ОСОБА_9 , з хуліганських спонукань направив вогнепальну зброю у його бік, однак останній, сприймаючи дії ОСОБА_9 як реальну загрозу своєму здоров`ю, діючи швидко і рішуче вибив ногою з його руки револьвер та затримав, повідомивши про подію чергову частину Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області. Після чого, у той же день, приблизно о 19 годині в ході огляду місця події біля зупинки громадського транспорту «Черьомушки», що по вул. Г.Сталінграда в м.Черкаси на землі виявлено та вилучено предмет зовні схожий на револьвер, в барабані якого знаходилися предмети схожі на патрони. Згідно висновку експерта № 1/1010 від 03.11.2015р. предмет наданий на експертизу являється нарізною вогнепальною зброєю, а саме 7-62-мм револьвером зразка 1895 р. системи Наган заводського виробництва Росії/СРСР, 1943 року виготовлення, конструкція якого змінена шляхом вкорочення ствола та виготовлення зовнішньої різьби зі сторони дульного зрізу та придатний для стрільби. Надані на експертизу чотири патрони являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї. Чотири патрони являються патронами калібру 7-62 мм, які виготовлені шляхом переспорядження гільз револьверних спортивних патронів до револьверу «Наган» заводського виробництва СРСР, які придатні для стрільби.

Районним судом встановлено, що дії ОСОБА_9 мають ознаки суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України

Суд, посилаючись на те, що обставини вчинення ОСОБА_9 суспільно небезпечних діянь підтверджуються належними та допустимими доказами, які були досліджені безпосередньо під час судового розгляду, та оскільки останній відповідно до акту судово-психіатричного експерта № 570 від 16.12.2015 року, на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих дій, виявляв і виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді шизотипового розладу в періоді активного розвитку процесу з актуальною маячноподібною симптоматикою та паранояльною налаштованістю щодо оточуючих, що враховуючи наявність актуальної психотичною симптоматики, вираженість хворобливих змін в емоційно-вольовій сфері, структурно-логічні розлади мислення, повну відсутність критики до свого стану, що позбавляло його здатності усвідомлювати власні дії та керувати ними та унеможливлює його подальшу участь у слідчих діях та судовому засіданні, а тому потребує госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним типом нагляду, постановив ухвалу, якою клопотання прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_10 задовольнив та застосував щодо ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні з звичайним наглядом.

Крім того, судом обрано щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді поміщення останнього до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та просить закрити кримінальне провадження.

Апелянт посилається на те, що вилучений протоколом огляду місця події від 03.11.2015 року револьвер системи «Наган» не направлявся на експертне дослідження та, відповідно, не призначалась дактилоскопічна експертиза щодо встановлення наявності на ньому відбитків пальців рук ОСОБА_9 . Крім того, в ході досудового слідства не проводилися змиви з рук та не вилучалася одежа ОСОБА_9 з метою виявлення слідів від пострілів, зокрема від порохових газів, а як наслідок, не призначалась відповідна експертиза для встановлення причетності останнього до вчинення суспільно небезпечного діяння. При цьому, судом не звернуто уваги на те, що з резолютивної частини висновку експерта № 1/1010 від 03.11.2015 року вбачається, що вона проводилась по револьверу системи «Наган» 1943 року виготовлення, а згідно його описової частини та зображень на фотокартках, експертне дослідження проводилось щодо револьверу системи «Наган» 1926 року виготовлення. На думку сторони захисту, вказані обставини ставлять під сумнів причетність ОСОБА_9 до вчинення суспільно небезпечних діянь, які йому інкриміновані.

Вказує також на те, що судом, на виконання вимог процесуального закону, в судовому рішення не мотивовано, чому він приймає до уваги докази надані стороною обвинувачення і чим спростовуються доводи сторони захисту. Також, в судовому рішенні відсутнє будь яке посилання на законного представника ОСОБА_9 ОСОБА_8 , яка являється учасником судового розгляду і була присутня в судових засіданнях. При цьому суд, в порушення вимог Глави 39 КПК України, у вступній частині ухвали зазначив про те, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні суспільно небезпечного діяння, коли як особа, яка виявляла і виявляє ознаки хронічного психічного захворювання, при наявності об`єктивних даних, може лише бути причетною до його вчинення.

Також, звертає увагу на те, що судом необґрунтовано здійснено посилання на свідків та потерпілого як на осіб, які вказали на ОСОБА_9 як на особу причетну до вчинення протиправних дій.

Крім того зазначає, що не відповідає фактичним обставинам справи і посилання в ухвалі суду першої інстанції на акт судово-психіатричної експертизи № 18/03 від 13.01.2016, оскільки такий акт в матеріалах кримінального провадження відсутній.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_7 та законного представника ОСОБА_8 про задоволення апеляційної скарги в повному обсязі, міркування прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, та відсутність об`єктивних підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга належить до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав, зокрема, вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності. Кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

За змістом ст.ст. 512, 513 КПК України судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, зокрема питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння у стані неосудності; чи слід застосувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеними, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Вказаних вимог процесуального закону судом першої інстанції при прийнятті рішення по даному кримінальному провадженню дотримано в повному обсязі.

Так, висновки районного суду щодо наявності в діях ОСОБА_9 ознак суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), вчиненого із застосуванням вогнепальної зброї та ч. 1 ст. 263 КК України незаконне носіння, зберігання та придбання вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, вчинених у стані неосудності, відповідають фактичним обставинам справи, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні, яким суд дав обґрунтовану і правильну правову оцінку, відповідно до ст. 94 КПК України.

Не зважаючи на позицію захисника, викладену в апеляційній скарзі, щодо наявності сумнівів у причетності ОСОБА_9 до вчинення суспільно небезпечних діянь, які йому інкриміновані, за обставин, наведених в клопотанні та ухвалі суду першої інстанції, його вчинення підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, перевіреними судом першої інстанції та наведеними у судовому рішенні доказами.

Зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_11 , даними суду першої інстанції, про те, що 02.11.2015 року близько о18 години, коли він ішов з ТРЦ «Дніпроплаза» в напрямку річкового порту, біля зупинки громадського транспорту, він побачив чоловіка, який стріляв з пістолета. Він зробив ОСОБА_9 зауваження, після якого останній почав наставляти пістолет на нього, тому він вдарив його, вибивши пістолет з рук. Після цього, разом з свідком він викликав поліцію. Зовні ОСОБА_9 виглядав неадекватно. Крім того, після першого судового засідання йому дзвонили на домашній телефон і погрожували фізичною розправою, якщо він не змінить покази.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 02.11.2015 року, складеного в присутності понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , на ділянці території біля магазину, розташованого біля зупинки громадського транспорту «Черьомушки» по вул. Г. Сталінграда в м. Черкаси, на відстані 20 метрів від проїжджої частини виявлено металевий предмет зовні схожий на револьвер з зведеним курком, в барабані якого маються предмети, схожі на патрони.

Згідно висновку експерта № 1/1010 від 03.11.2015 року, з фототаблицями до нього, предмет наданий на експертизу являється нарізною вогнепальною зброєю, а саме револьвером 7-62-мм зразка 1895 р. системи Наган заводського виробництва Росії/СРСР, 1943 року виготовлення, конструкція якого змінена шляхом вкорочення ствола та виготовлення зовнішньої різьби зі сторони дульного зрізу та придатний для стрільби. Надані на експертизу чотири патрони являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї патронами калібру 7-62 мм, які виготовлені шляхом переспорядження гільз револьверних спортивних патронів до револьверу «Наган» заводського виробництва СРСР, які придатні для стрільби.

З метою усунення протиріч в висновку вказаної експертизи, судом допитано експерта ОСОБА_14 , який показав, що працює начальником сектору балістичної експертизи відділу криміналістичної експертизи НДКЦ при УМВС в Черкаській області. 03.11.2015 року ним надано висновок №1/1010, згідно якого предмет наданий на експертизу являється нарізною вогнепальною зброєю, даний предмет являється 7,62 мм револьвером зразка 1895 року системи Наган. Даний револьвер придатний до стрільби. Разом з револьвером були надані три гільзи стріляних патронів і чотири патрони, які придатні для використання. При складанні вказаної експертизи, ним помилково було зазначено не той рік випуску револьвера, проте це технічна помилка.

З показань допитаного судом свідка ОСОБА_13 вбачається, що він 02.11.2015 близько о 18 годині перебуваючи біля зупинки громадського транспорту «Черьомушки», що по вул. Г. Сталінграда в м.Черкаси, почув постріли та побачив, чоловіка, який стріляв з пістолета в повітря. Обличчя стріляючого він не бачив. Однак бачив, як до останнього підбіг інший чоловік та вибив пістолет у нього з рук, який впав йому під ноги і він його відкинув в бік. В подальшому, він викликав працівників поліції до приїзду яких пістолет лежав на землі.

Як вбачається з показань допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 , він 02.11.2015 року ввечері ішов з товаришем в магазин, який розташований на зупинці «Черьомушки», що по вул. Г. Сталінграда в м.Черкаси. Там побачив двох працівників поліції і чоловіка, який був в стані алкогольного сп`яніння і сидів навприсядки. Біля вказаного чоловіка поруч лежав пістолет та ніж. Як йому пояснили, вказана особа стріляла в людей, але самих пострілів він не чув і не бачив, він лише був присутній при тому, як пістолет помістили в пакет.

Під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_16 відтворив обстановку подій, що мали місце біля зупинки громадського транспорту «Черьомушки» по вул. Г. Сталінграда в м. Черкаси за участі ОСОБА_9 , зазначивши про те, що останній направляв предмет зовні схожий на пістолет в бік потерпілого ОСОБА_11 .

В ході слідчого експерименту проведеного за участю потерпілого ОСОБА_11 22.01.2016 року, останній показав та розповів на місті про обставини скоєного ОСОБА_9 суспільно небезпечного діяння.

Згідно акта судово-психіатричного експерта № 570 від 16.12.2015 року, на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих дій, ОСОБА_9 виявляв і виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді шизотипового розладу в періоді активного розвитку процесу з актуальною маячноподібною симптоматикою та паранояльною налаштованістю щодо оточуючих, що враховуючи наявність актуальної психотичною симптоматики, вираженість хворобливих змін в емоційно-вольовій сфері, структурно-логічні розлади мислення, повну відсутність критики до свого стану, що позбавляло його здатності усвідомлювати власні дії та керувати ними та унеможливлює його подальшу участь у слідчих діях та судовому засіданні, а тому потребує госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним типом нагляду.

З урахуванням зазначеного акта судово-психіатричного експерта № 570 від 16.12.2015 року та інших доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів вважає, що районний суд прийшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_9 ознак суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України.

Доводи апелянта про те, що вилучений протоколом огляду місця події від 03.11.2015 року револьвер системи «Наган» не направлявся на експертне дослідження, спростовуються висновком експерта № 1/1010 від 03.11.2015 року, з фототаблицями до нього, згідно якого на експертизу був наданий предмет, який являється нарізною вогнепальною зброєю, зокрема револьвером 7-62-мм зразка 1895 р. системи Наган заводського виробництва Росії/СРСР, 1943 року виготовлення, конструкція якого змінена шляхом вкорочення ствола та виготовлення зовнішньої різьби зі сторони дульного зрізу та придатний для стрільби. При цьому, на експертизу також було направлено патрони, які являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї калібру 7-62 мм і придатні для стрільби. Вказане експертне дослідження проведено НДЕКЦ при УМВС України у Черкаській на підставі постанови слідчого ОСОБА_17 . СВ Придніпровського РВ УМВС України у Черкаській області від 03.11.2015 року про призначення судової балістичної експертизи у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.11.2015 року за № 0003506.

При цьому, судом першої інстанції, з метою усунення протиріч в описовій частині зазначеної експертизи та в її безпосередніх висновках, допитано експерта ОСОБА_14 , який зазначив, що на експертне дослідження йому було надано нарізну вогнепальну зброю - 7,62 мм револьвером зразка 1895 року системи Наган заводського виробництва Росії/СРСР, 1926 року виготовлення, про що зазначено в дослідницькій частині експертизи, однак в її висновках помилково зазначено не той рік його випуску, що є технічною помилкою. А тому, посилання на суперечності в висновку експерта № 1/1010 від 03.11.2015 року, з огляду на наведені обставини, є недоречними.

Що стосується необґрунтованого посилання, на думку апелянта, в судовому рішенні на показання потерпілого та свідків як на осіб, які вказали на ОСОБА_9 як на особу причетну до вчинення протиправних дій, то вони є безпідставними, оскільки потерпілий ОСОБА_11 , в своїх показаннях наданих суду першої інстанції, стверджував про вчинення протиправних дій саме ОСОБА_9 . При цьому, як вказано в судовому рішенні, свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_15 не вказували на ОСОБА_9 і лише в своїх показаннях зазначали про особу чоловічої статі. Зокрема ОСОБА_13 посилався на те, що він не бачив в обличчя чоловіка, який здійснював постріли в повітря, а свідок ОСОБА_15 показував, що бачив працівників поліції і чоловіка, який був в стані алкогольного сп`яніння і сидів навприсядки, а біля нього поруч лежав пістолет та ніж.

Колегія суддів визнає обґрунтованими доводи захисника про відсутність в судовому рішенні посилання на законного представника ОСОБА_9 ОСОБА_8 , яка являється учасником судового розгляду і була присутня в судових засіданнях, однак вказана обставина не являються підставою для зміни або скасування ухвали суду першої інстанції. Тим паче, присутність законного представника в ході судового розгляду, як його учасника, підтверджується даними журналу судового засідання, в тому числі відомостями про надання законному представнику слова в судових дебатах з метою захисту інтересів ОСОБА_9 .

Також, слушними являються доводи сторони захисту про те, що суд порушив вимоги Глави 39 КПК України і зазначив про вину ОСОБА_9 та наявності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та ч. 1 ст. 263 КК України. Вказані порушення колегія суддів усуває шляхом зміни ухвали місцевого суду, на виконання ст. 407 КПК України, з виключенням посилання на них, як на такі, що являються неприпустимими з огляду на положення ст.ст. 292, 511 КПК України.

Так, відповідно до ст.ст.23 24 КК України виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої КК України, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності, зокрема умисел характеризує психічне ставлення особи до вчинюваного нею діяння і його наслідків та що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки та бажала настання таких наслідків або свідомо їх допускала.

Якщо особа визнається винною, то така особа не може вчинити дії в стані неосудності (не може бути визнана неосудною). Вона несе кримінальну відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення на загальних підставах.

Доречними також колегія суддів визнає твердження апелянта щодо безпідставності посилання в ухвалі суду першої інстанції на акт судово-психіатричної експертизи № 18/03 від 13.01.2016, який відсутній в матеріалах кримінального провадження. Разом з цим, не визнає вказане істотним порушенням, оскільки в мотивувальній частині ухвали судом першої інстанції вірно зазначено номер та дату акта судово-психіатричного експерта, зокрема № 570 від 16.12.2015 року.

Інші доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, колегією суддів визнаються необґрунтованими, з огляду на наведені вище обставини.

З огляду на викладене, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді районним судом клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_9 , які б слугували підставою для скасування ухвали суду та закриття кримінального провадження, як на це посилається сторона захисту в апеляційній скарзі, колегією суддів не виявлено. Разом з цим, з наведених вище мотивів, ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.01.2016 року підлягає зміні з виключенням посилання про наявність вини в діях ОСОБА_9 та наявності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та ч. 1 ст. 263 КК України.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 404, п.2 ч.1 ст. 407, ст. 419, ст. 512, ст. 516 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 січня 2016 року змінити.

Виключити з ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 січня 2016 року посилання про наявність вини в діях ОСОБА_9 та наявності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та ч. 1 ст. 263 КК України.

В решті ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :