Справа № 502/1022/15-к
УХВАЛА

24 січня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду
обвинувальний акт у кримінальному провадженні,
внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань
за № 0000677 від 05.08.2014 р. відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень,

передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України,

В С Т А Н О В И В :

30.12.2016 р. до Кілійського районного суду Одеської області з Ізмаїльської місцевої прокуратури надійшов вказаний обвинувальний акт, який в порядку ст. 35 КПК України передано 05.01.2017 р. до провадження судді ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 05.01.2017 р. призначено підготовче судове засідання на підставі відповідного обвинувального акта.

В ході підготовчого судового засідання з розгляду відповідного обвинувального акта, при з`ясуванні думки учасників судового провадження щодо рішень, викладених в ч. 3 ст. 314 КПК України прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.
Захисник обвинуваченого заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору та на обґрунтування клопотання пояснив, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме:
- згідно вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність та формування обвинувачення.
При цьому, як вбачається із відповідного обвинувального акта відносно ОСОБА_4 зазначено, що він вчинив зловживання службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам та службове підроблення, тобто складання та видачу завідомо неправдивих офіційних документів що спричинило тяжкі наслідки. Проте, у обвинувальному акті не зазначено час і місце вчинення кримінальних правопорушень, що суперечить вимогам ст.291 КПК України.
Вказаний недолік прокурором не усунуто після попередніх повернень обвинувального акту на підставі ухвал суду.
В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_4 виконуючи свої повноваження відповідно до розподілу обов`язків виконкому Кілійської міської ради від 27.12.2014 р. № 242 о/с скоїв протиправні дії в період часу з 14.06.2013 р. по 02.07.2013 р.; при цьому незрозуміло, як можливо скоїти правопорушення в 2013 році, виконуючи повноваження, які йому будуть встановлені в майбутньому 2014 році.
В обвинувальному акті не конкретизовано, яким із зазначених злочинів спричинені тяжкі наслідки,оскільки кваліфікація дій за різними статтями Кримінального кодексу України - є неприпустимою. Також в обвинувальному акті при кваліфікації дій за ст. 366 КК України не зазначено, що видача завідомо неправдивих офіційних документів здійснювалася службовою особою, що є обов`язковою кваліфікаційною ознакою та входить до обсягу доказування.
Кваліфікуючи дії обвинуваченого прокурором не визначені відповідно до тієї норми Закону в редакції якого їх необхідно кваліфікувати, враховуючи зміни, які вносились в останні роки до ст. ст. 364, 366 КК України.
В описовій частині належним чином не описано та не деталізовано, які дії обвинуваченого підпадають під видачу завідомо неправдивого офіційного документа, а які дії охоплюються внесенням в офіційні документи завідомо неправдивих відомостей.
Крім того, обвинувальний акт підписано прокурором, проте не затверджено, оскільки на ньому відсутній відбиток гербової печатки відповідної прокуратури, що суперечить вимогам діловодства.
Крім цього, захисник звертає увагу суду на те, що обвинувальний акт складено поза межами процесуальних строків, визначених КПК України, оскільки на час його складення закінчились строки досудового розслідування.
Вказані порушення, на думку захисника, унеможливлюють призначення судового розгляду на підставі відповідного обвинувального акта, в зв`язку з чим його слід повернути прокурору.
Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника.
Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до наступних висновків:
Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Згідно вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність та формування обвинувачення.
Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту їх доведення до відома підозрюваного він вважається офіційно повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення суду від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії, № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Маточчіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Формулювання обвинувачення повинне відповідати таким вимогам: у ньому мають бути викладені всі елементи складу відповідного кримінального правопорушення /правопорушень/.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
При цьому ч. 2 ст. 113 КПК України встановлено, що будь-які процесуальні рішення або процесуальні дії учасники кримінального провадження зобов`язані приймати у встановлені законом процесуальні строки, і будь-які процесуальні дії або сукупність дій під час кримінального провадження повинні бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, встановленого відповідним положенням КПК України.
Таким чином, норми ст.ст. 113, 219 КПК України забезпечують реалізацію права особи на захист та справедливий розгляд справи у розумні строки, встановлені законом.
Між тим, з реєстру матеріалів досудового розслідування, доданих до обвинувального акту, вбачається, що органами досудового розслідування були порушені вимоги КПК України щодо проведення досудового розслідування та складання обвинувального акту у встановлений законом двомісячний строк щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .
Так, згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування (а.с. 8, Розділ 1, п. 23 Реєстру), 21.01.2015 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру, а 21.04.2015 року стосовно нього було складено обвинувальний акт (а.с. 10, Розділ ІІ, п. 8 Реєстру), який 29.02.2016 року та після цього 16.11.2016 року було повернуто прокурору (а.с. 10, Розділ ІІ, п.п. 13, 16 Реєстру).
Проте, з наведених процесуальних дій вбачається, що встановлений п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України двомісячний строк досудового розслідування стосовно ОСОБА_4 з часу його повідомлення про підозру закінчився вже на час складання щодо нього обвинувального акту від 26.12.2016 року, тому всі ці процесуальні дії, в тому числі і складання прокурором відповідного обвинувального акту не засновані на вимогах закону та грубо порушили право обвинуваченого на захист.
Крім того, Наказом ГПУ № 103 від 24.02.2016 року була затверджена Інструкція з діловодства в органах прокуратури України.
У відповідності до п. 9.5.1 вказаної Інструкції, засвідчення документів здійснюється шляхом їх підписання, затвердження та проставлення печатки.
Також, згідно з п. 18.2.1 цієї ж Інструкції, процесуальні документи, які складені в органах прокуратури посвідчуються та завіряються печатками.
Відповідно до Додатку 61 Інструкції, процесуальні документи повинні засвідчуватись гербовою печаткою прокурором, який здійснював процесуальне керівництво.
Також, відповідно до п.п. 1.12, 1.16 Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої Наказом ГПУ № 103 від 24.02.2016 року, вимоги Інструкції обов`язкові для кожного працівника прокуратури та порушення вимог цієї Інструкції тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК.
Встановлені під час підготовчого судового засідання відповідні порушення під час складання та затвердження обвинувального акту перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту, оскільки унеможливлюють за результатами такого розгляду ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, а тому вони є істотними підставами для повернення обвинувального акта прокурору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 109, 291, п. 3 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 369-372 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000677 від 05.08.2014 р. відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України, повернути прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 для усунення встановлених в підготовчому судовому засіданні недоліків обвинувального акта та приведення його у відповідність з положеннями ст. 291 КПК України протягом розумного строку.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1