Справа № 372/2589/16-к Головуючий у І інстанції
Провадження № 11-сс/780/105/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 23.02.2017

УХВАЛА
Іменем України
23 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_1 ,

суддів: - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

з участю

представника заінтересованої

особи - адвоката ОСОБА_5 ,

заінтересованої особи - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 29 вересня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И Л А :
Як убачається з ухвали слідчого судді, слідчий СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль Mercedes Benz E300D, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 1998 року випуску, чорного кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , ключ-брелок до автомобіля у кримінальному провадженні №0001356 від 24.09.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, яке погоджено прокурором прокуратури Обухівського району Київської області.

Ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 29вересня 2016 року зазначене вище клопотання задоволено та накладено арешт на автомобіль Mercedes Benz E300D, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 1998 року випуску, чорного кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , ключ-брелок до автомобіля.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим наведені достатні підстави вважати, що вказане майно має двох власників і є об`єктом вчиненого кримінального правопорушення, на яке воно спрямоване, а його арешт передбачає заборону особам, у володінні яких перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строки на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді винесена з порушенням норм КПК України. Зазначає, що слідчий суддя неправомірно поновив строки на подання клопотання про накладення арешту на майно. Також зазначає, що слідчим суддею розглянуто клопотання без виклику власника арештованого майна.

Заслухавши доповідь судді, думки ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_5 в підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи оскаржувану ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_5 отримав 16.02.2017 року, тобто строк на апеляційне оскарження пропущений не був.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що доводи які зазначені в ухвалі слідчого судді є обґрунтованими і дослідженими в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Частинами другою-шостою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою 1) забезпечення збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. При цьому у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд у передбачених КК України випадках може призначити покарання у виді конфіскації майна; у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті - на майно підозрюваного за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову в кримінальному провадженні.

Таким чином, арешт до остаточного рішення про те, що належить вчинити з майном при ухваленні вироку суду (ст. 368 КПК України) може бути накладено на майно підозрюваного, метою його застосування є виключно запобігання можливості приховування, зникнення, втрати, використання, відчуження для забезпечення виконання вироку в частині цивільного позову чи можливої конфіскації майна в провадженні щодо кримінальних правопорушень, за які може бути застосовано додаткове покарання у вигляді конфіскації майна (ст. 59 КК України).

Як вбачається з клопотання слідчого, досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні внесене 24.09.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

В ході слідства встановлено, що 24.09.2016 до Обухівського ВП ГУ НП в Київській області надійшов рапорт поліцейського роти ЗС при ГУ НП в Київській області про те, що під час несення служби на території Обухівського району, ним було зупинено автомобіль Mercedes Benz E300D, державний номерний знак НОМЕР_1 , при перевірці документів на який було виявлено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що ймовірно є підробленим.

Виїздом СОГ на місце події встановлено, що навпроти будівлі № 10 по вул. Юності в м. Українці Обухівського району Київської області працівниками поліції зупинено автомобіль Mercedes Benz E300D, державний номерний знак НОМЕР_1 . За кермом вказаного автомобіля перебував ОСОБА_6 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником вказаного автомобіля є ОСОБА_7 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 . Інформація, що зазначена в свідоцтві про право власності на транспортний засіб серії НОМЕР_3 не відповідає відомостям, що містяться в державній базі даних.

Під час досудового розслідування кримінального провадження виникла необхідність у проведенні експертиз, з метою підтвердження чи спростування факту підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , а також отримання відомостей від відповідних державних органів, з метою встановлення власника автомобіля, що був вилучений під час огляду місця події.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Як вбачається з матеріалів справи автомобіль Mercedes Benz E300D, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 1998 року випуску, чорного кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , ключ-брелок до автомобіля визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Доводи адвоката ОСОБА_5 в апеляційній скарзі про те, що ухвала слідчого судді винесена з порушенням норм КПК України є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що слідчим суддею розглянуто клопотання без виклику власника арештованого майна, є необґрунтованими, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення власника майна та його захисника.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Як вбачається з ухвали, слідчий суддя при прийнятті рішення врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та обґрунтовано послався на наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно має двох власників і є об`єктом вчиненого кримінального правопорушення, на яке воно спрямоване, а його арешт передбачає заборону особам, у володінні яких перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Крім того, накладення арешту на вказане майно необхідне для досягнення мети кримінального провадження, зокрема забезпечення речових доказів та з метою недопущення подальшого вчинення кримінального правопорушення.
Виходячи з наведеного, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника , а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 29 вересня 2016 року, якою накладено арешт на автомобіль Mercedes Benz E300D, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 1998 року випуску, чорного кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , ключ-брелок до автомобіля залишити без зміни.

Суддя: Суддя: Суддя: