Провадження № 1-кс/760/8326/17
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві, яка полягає у не розгляді клопотання,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із вказаною скаргою та просив зобов`язати слідчого Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві, негайно повернути ОСОБА_3 тимчасово вилучене майно під час проведення огляду 23.06.2016, а саме: 1500 кг цукру.
Вимоги скарги обґрунтував тим, що 23.06.2016 приблизно о 14.26 годині, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Лепсе, 24, де невідомі особи та ОСОБА_4 в ході розмови, увійшовши в довіру, шахрайським шляхом та з корисливих мотивів, заволоділи належними ОСОБА_3 грошовими коштами в загальній сумі 15 000 грн.
Того ж дня, ОСОБА_3 , було викликано поліцію, де було складено протокол огляду місця події від 23.06.2016, та яким було вилучено в ОСОБА_3 30 мішків цукру по 50 кг. кожен.
У березні 2017 року ОСОБА_3 , було подано клопотання про повернення тимчасово вилученого майна до Київської місцевої прокуратури №9, зазначене клопотання було передоручено розглядати слідчому, проте клопотання не було задоволено.
В зв`язку з тим, що слідчий Національної поліції не звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, то таке майно має бути негайно повернуто його власнику.
У зв`язку з вищезазначеним скаржник звернувся до слідчого судді зі скаргою та просив її задовольнити.
У судовому засіданні скаржник підтримав подану скаргу з викладених у ній підстав, просив її задовольнити.
Особа, бездіяльність якої оскаржується, будучи повідомленою про час та місце розгляду скарги у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явилася. Відповідно до ст.306 ч.3 КПК України її відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши пояснення скаржника, вивчивши скаргу та приєднані до неї документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Встановлено, що в провадженні слідчого Солом`янського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0007317 від 24.06.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Вбачається, що 23.06.2016 слідчим Солом`янського УП ГУ НП в. Києві, було проведено огляд місця події та в ході огляду у ОСОБА_3 було вилучено 30 мішків цукру по 50 кг. кожен.
Встановлено, що у березні 2017 року ОСОБА_3 , було подано клопотання про повернення тимчасово вилученого майна до Київської місцевої прокуратури №9, зазначене клопотання було передоручено розглядати до слідчого, проте клопотання не було задоволено.
Встановлено, що інформація щодо арешту вказаного майна на підставі ухвали слідчого судді відсутня.
Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Згідно до п. 3 ч.1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадках передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 КПК України .
Отже, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно положень ч. 1 та ч. 5 ст. 171 КПК України, слідчий, прокурор не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна мають подати до слідчого судді клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої воно вилучено.
Слідчий суддя приймає до уваги, що слідчий з клопотанням про арешт вищезазначеного тимчасово вилученого майна до суду у строки, визначені КПК України, не звернувся.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк - заявником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Відповідно до ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, з урахуванням положень цієї глави. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги. Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Відповідно до ст. 307 КПК України слідчим суддею за наслідками розгляду скарги на дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, останній може зобов`язати слідчого вчинити певну дію.
Враховуючи зазначене, проаналізувавши надані скаржником копії матеріалів досудового розслідування, беручи до уваги пояснення учасників кримінального провадження, враховуючи відсутність клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, поданого до суду, а також зважаючи на те, що арешт на вилучене майно судом не накладено, слідчий суддя вважає, що скарга є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.
Також, Кримінальним процесуальним законодавством не передбачено визнання дій, бездіяльності або рішень, оскільки, згідно з ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатом розгляду скарги може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити чи вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Зважаючи на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що на даний час відсутні законні підстави для подальшого утримання 30 мішків цукру по 50 кг. кожен, а тому вказаний цукор підлягає поверненню його володільцю.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 167, 168, 171, 236, 303-308 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити.
3обов`язати слідчого Солом`янського УП ГУНП в м. Києві негайно повернути повернути ОСОБА_3 тимчасово вилучене майно під час проведення огляду 23.06.2016, а саме: 1500 кг цукру.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1