Справа № 372/918/17
Провадження 1-кс-172/17
ухвала
Іменем України

30 березня 2017 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 ,

слідчого СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши в залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області в місті Обухів Київської області клопотання слідчого СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, погоджене прокурором Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В:
30.03.2017 року до суду надійшло вказане клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України. Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на існування ризиків, які дають йому достатні підстави вважати, що підозрюваний спробує ухилитись від слідства та суду, переховуватись від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, продовжити злочинну діяльність.

Відповідно до наданих суду матеріалів, ОСОБА_6 підозрюється у тому, що 28 березня 2017 року близько 22 години 30 хвилин в місті Обухові Київської області ОСОБА_7 , діючи умисно за попередньою злочинною змовою групою осіб із ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , на легковому автомобілі марки «Мерседес-Бенз», модель «Е 200», польський номерний знак НОМЕР_1 , переслідуючи злочинний намір, з метою вчинення нападу на заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством щодо потерпілого ОСОБА_10 , взявши з собою, з метою залякування останнього, два предмети схожі на пістолети, приїхали до будинку АДРЕСА_2 , де чекали на потерпілого ОСОБА_10 .

Через деякий час, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , переслідуючи злочинний намір, при цьому попередньо домовившись про обставини вчинення нападу на заволодіння майном ОСОБА_10 , діючи умисно, за попередньою злочинною змовою, знаходячись у вказаному автомобілі, побачили поблизу будинку за вище вказаною адресою потерпілого ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , з метою реалізації їх злочинного умислу вибігли із вказаного автомобіля та демонструючи предмет схожий на пістолет висловлюючи погрози застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, які ОСОБА_10 сприйняв як реальну погрозу, наказали останньому сідати до їх автомобіля.

Своїми протиправними діями ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 позбавили можливості ОСОБА_10 залишити місце події та звернутись за допомогою, чим зломили волю останнього до опору.

Після цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , умисно, з метою повного подавлення волі потерпілого ОСОБА_10 та з метою реалізації їх злочинного умислу спрямованого на вчинення розбійного нападу на останнього почали наносити потерпілому ОСОБА_10 удари руками по тілу та відкрито заволоділи мобільним телефоном марки «Самсунг», модель «GT-E1282T» з двома картками оператора мобільного зв`язку «Київстар», загальною вартістю близько 350 гривень, ручним ліхтарем вартістю близько 200 гривень та будучи поміченим свідками вказаної пригоди зникли з місця пригоди на вище вказаному автомобілі.

В результаті злочинних дій, а саме розбійного нападу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , відкрито заволоділи майном потерпілого ОСОБА_10 , чим спричинили останньому матеріальної шкоди на загальну суму близько 550 гривень.

29.03.2017 року матеріали досудового розслідування по даному факту внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000556.

28.03.2017 року о 23 год. 00 хв. ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Вислухавши учасників розгляду, вивчивши копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, приходжу до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

В клопотанні слідчим, відповідно до ст. 184 КПК України, викладені обставини, на підставі яких слідчий прийшов до висновку про наявність ризиків, є посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, містить обґрунтування необхідності застосувати винятковий запобіжний захід - тримання під вартою.

Прокурор та слідчий в суді довели обставини, викладені в клопотанні слідчого.

Захисник заперечив проти клопотання, посилаючись на порушення при складанні процесуальних документів, розбіжності у часі фактичного затримання підозрюваного, необґрунтованість підозри, посилався на достатність більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечив проти тримання його під вартою, посилався на непричетність до вчинення злочину.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вважаю, що під час розгляду клопотання в повному обсязі виконано вимоги статтей 177, 178, 194 КПК України, доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, встановлено і враховано слідчим суддею всі інші визначені законом обставини.

Враховуючи, що в наданих до суду матеріалах наявні вагомі докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, враховуючи дані про особу підозрюваного, який раніше несудимий, не має офіційного місця роботи та джерела доходів, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, враховуючи його майновий стан, репутацію, стан здоров`я, а також те, що санкція ч. 2 ст. 187 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, вважаю, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, виконання ним процесуальних обов`язків.

Водночас, ураховуючи наявність обставин, передбачених п.1 ч.4 ст.183 КПК України, оскільки злочин вчинено із застосуванням насильства, розмір застави у даному кримінальному провадженні не визначається.

Скарга захисника, яку він подав в порядку ст.206 КПК України безпосередньо в судовому засіданні під час розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу є безпідставною з огляду на наступні обставини.

Жодним із учасників кримінального провадження не повідомлено відомості і не подано будь-яких доказів щодо існування передбачених ст.206 КПК України обставин, які б слугували підставою застосування процедури виконання загальних обов`язків судді щодо захисту прав людини.

Так, не виявлено обставин тримання підозрюваного під вартою за відсутності судового рішення та без подання відповідного клопотання слідчого до подання скарги в порядку ст.206 КПК України. Слідчим суддею встановлено, що скарга захисником подана після початку розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу його підзахисним, тому всі доводи скарги охоплюються приписами ст. 193 КПК України і не породжують правових підстав для застосування повноважень слідчого судді, передбаченими ст.206 КПК України, зокрема з огляду на відповідну процесуальну стадію кримінального процесу.

Крім того, в судовому засіданні ні підозрюваним, ні іншими учасниками процесу не повідомлено відомостей про отримання підозрюваним тілесних ушкоджень або наявність інших проявів застосування насильства під час затримання.

За таких обставин, під час вирішення справи не виявлено достатніх підстав для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

Фактично зазначені у скарзі в порядку ст.206 КПК України доводи захисту стосуються необхідності встановлення дійсного часу затримання підозрюваного, що цілком відноситься до процедури розгляду слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу, передбаченої ст.193 КПК України.

Вирішуючи питання про час затримання підозрюваного вважаю, що під час розгляду справи залишились недоведеними посилання захисника на те, що фактичне затримання підозрюваного відбулося о 22 год. 00 хв. 28.03.2017 року, оскільки будь-яким доказом не підтверджено. При цьому в судовому засіданні сам підозрюваний пояснив, що його було затримано близько 23 год. 00 хв. 28.03.2017 року, що узгоджується із протоколом допиту підозрюваного, де він вказав у присутності захисника саме такий час затримання. В той же час, згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_6 був затриманий 29.03.2017 року о 04 год. 00 хв. поблизу магазину «Господар» по вул. 8 березня в м.Обухів Київської області на тій підставі, що безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі, потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказували на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. При цьому місце та інші обставини затримання ОСОБА_6 , окрім часу, підтверджуються обома сторонами кримінального провадження.

Згідно ст.209 КПК Украни особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.
Відповідно до усного пояснення підозрюваного під час судового засідання та протоколу допиту ОСОБА_6 був фактично затриманий співробітниками Обухівського ВП ГУ НП в Київській області 28 березня 2017 року о 23 год. 00 хв., під контролем яких він перебував на місці проведення обшуку автомобіля, у якому він покинув місце вчинення злочину, після завершення обшуку (04 год. 00 хв.) тими ж працівниками поліції він був доставлений до приміщення Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, де 29.03.2017 року о 11 год. 00 хв. слідчим СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області складено протокол затримання. Відомостей про застосування фізичного сили, психологічного тиску чи інших недозволених методів з боку працівників поліції, спричинення після затримання тілесних ушкоджень тощо підозрюваний не повідомив.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні визнали ці обставини та не подали будь-яких доказів на спростування повідомлених підозрюваним обставин його затримання.

За таких обставин, враховуючи ступінь обґрунтованості доводів сторін кримінального провадження, ступінь переконливості наданих ними доказів, слід надати перевагу поясненням підозрюваного, оскільки вони найбільш узгоджуються із наявними у справі документами.

Вказані у протоколі від 29.03.2017 року підстави затримання знайшли підтвердження у судовому засіданні, тому вважаю їх обґрунтованими і доведеними.

Однак зазначені у протоколі відомості про час затримання є недоведеними, оскільки сукупністю досліджених слідчим суддею доказів підтверджується дійсність обставини, які вказують на те, що фактичне затримання ОСОБА_6 мало місце о 23 год. 00 хв. 28.03.2017 року. Таким чином, в період з 23 год. 00 хв. 28.03.2017 року до 11 год. 00 хв. 29.03.2017 року ОСОБА_6 не було повідомлено про його процесуальний статус, затримання не було належно задокументовано, він утримувався під контролем працівників поліції без чинного судового рішення, через підкорення наказу був змушений залишатися поряд із уповноваженою службовою особою (співробітниками поліції) та в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою (службовому приміщенні відділу поліції).

Вказані обставини вказують на порушення права ОСОБА_6 на свободу і особисту недоторканість, передбаченого статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Аналогічні порушення знайшли відображення у прийнятих проти держави рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Гриненко проти України» (Grinenko v. Ukraine) від 15 листопада 2012 року, заява № 33627/06, «Кушнір проти України» (Kushnir v. Ukraine) від 11 грудня 2014 року, заява № 42184/09, «Гарькавий проти України» (Garkavyy v. Ukraine) від 18 лютого 2010 року, заява № 25978/07.

Враховуючи викладене вище час тримання підозрюваного під вартою слід рахувати з моменту його фактичного затримання.

Однак вказані вище обставини не спростовують доведених під час судового розгляду підстав для обрання запобіжного заходу підозрюваному та наявності доведених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тому не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Оцінюючи доводи сторони захисту про те, що підозрюваний не причетний до скоєння злочину, слід прийняти до уваги, що з досліджених письмових доказів (протоколів допитів потерпілого, свідка, протоколу обшуку, протоколу затримання), які узгоджуються із поясненнями підозрюваного в судовому засіданні, вбачається, що підозрюваний перебував на місці скоєння злочину, приймав участь у конфлікті із потерпілим, при собі мав предмет, який назвав макетом пістолета, він намагався втекти з місця події на автомобілі разом із іншими підозрюваними, був затриманий лише після переслідування працівниками поліції, під час обшуку у автомобілі було виявлено і вилучено викрадені речі та знаряддя злочину. За таких обставин, підозра ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України є достатньо обґрунтована, оскільки існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При цьому перевірка доведеності вини підозрюваного, встановлення його винності у скоєнні інкримінованого злочину виходять за межі цього судового розгляду та предмету доказування у цій справі.
За таких обставин, враховуючи принцип диспозитивності кримінального судочинства і змагальності сторін, оцінивши всі подані доводи і докази, вважаю, що доводи клопотання знайшли об`єктивне підтвердження під час судового розгляду, позиція захисту є недостатньо переконливою і доведеною, тому немає достатніх підстав для відмови у задоволенні клопотання.

Таким чином, клопотання слід задовольнити, а в задоволенні скарги відмовити.

Керуючись ст.ст. 177-179, 182-184, 193, 194, 196, 202, 206, 309 КПК України,

У Х В А Л И В:
В задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 , поданої в порядку ст.206 КПК України, відмовити.

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 Кримінального кодексу України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою рахувати з часу фактичного затримання з 23 год. 00 хв. 28.03.2017 року.

Строк дії ухвали - до 26 травня 2017 року включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1