Справа № 460/5243/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Яворівський районний суд Львівської області
у складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
з участю прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, безпартійного, військовозобов`язаного, тимчасово не працюючого, не судимого,
за ч.3 ст.407 КК України, -
23 травня 2014 року, рядовий ОСОБА_4 призваний Кременецько-Шумським ОРВК Тернопільської області для проходження військової служби за мобілізацією.
Цього ж дня, він вибув для проходження військової служби у військову частину-польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , де наказом командира цієї ж військової частини від 23 травня 2014 року за №115 був зарахований до списків особового складу, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду номера обслуги протитанкового взводу 2 механізованого батальйону бригади.
Вимоги ст.ст.17, 65 Конституції України. ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.
У відповідно до вимог ст.ст.11, 16-17, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, рядовий ОСОБА_4 під час проходження служби зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних сил України, виявляти повагу до командирів (начальників), старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
У порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів, рядовий ОСОБА_4 , з метою тимчасово ухилитися від військової служби, самовільно залишив військову частину-польова пошта НОМЕР_1 при наступних обставинах.
Так, військовослужбовець військової частини-польова пошта НОМЕР_1 рядовий ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання свої службових обов`язків, 10 січня 2015 року, без поважних причин, самовільно залишив військову частину-польова пошта НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_2 та незаконно перебував за її межами до 25 серпня 2016 року, тобто до моменту повернення у військову частину для продовження проходження військової служби.
25 серпня 2016 року, ОСОБА_4 самостійно прибув до військової частини, що в АДРЕСА_2 , де заявив про себе та продовжив проходити військову службу.
Відтак, у період з 10 січня 2015 року по 25 серпня 2016 року, рядовий ОСОБА_4 проводив час на власний розсуд, обов`язків військової служби не виконував, свою належність до Збройних Сил України, а токож той факт, що він незаконно перебуває за межами військової частини, приховував. Під час незаконного перебування за межами військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , рядовий ОСОБА_4 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`активно мав можливість це вчинити.
25 жовтня 2016 року, ОСОБА_4 , наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 за № НОМЕР_2 , звільнений з військової служби у запас.
Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинив самовільне залишення військової частини та місця служби, не з`явившись вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.407 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину та підтвердив факт вчинення ним самовільного залишення військової частини та місця служби, тривалістю понад один місяць, за обставин, викладених у обвинувальному акті, пояснивши при цьому, що повернувшись із зони АТО, стан його здоров`я був незадовільний, вдома залишилася вагітна дружина та одинока мати і прабабця, тому він змушений був знаходитися за місцем свого проживання, щоб допомогти сім`ї матеріально. Щиро розкаюється у вчиненому, завіривши, що подібного більше вчиняти ніколи не буде, просить також суворо його не карати.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду визнає недоцільним подальше дослідження доказів, стосовно фактичних обставин самовільного залишення військової частини та місця служби, та нез`явлення ОСОБА_4 вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, так як вони ніким не оспорюються і учасники судового розгляду не заперечують проти цього.
При цьому, суд з`ясував правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи докази, що були дослідженні по справі, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України в судовому засіданні доведена повністю і кримінальне правопорушення кваліфіковано вірно, оскільки він, як військовослужбовець, вчинив самовільне залишення військової частини та місця служби, не з`явившись вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Обираючи вид і розмір покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох малолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем служби та місцем свого проживання, безпосередньо приймав участь у в антитерористичній операції, на даний час вже демобілізований з військової служби, повністю визнає свою вину, обставини, які пом`якшують покарання, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`яке покарання, ніж передбачене законом.
Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, призначивши йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що нараховує суму 1700 гривень.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області, протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, через Яворівський районний суд Львівської області.
Вирок виготовлений в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1