Справа № 438/1099/16-к
Номер провадження 1-кп/438/25/2017
У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту
16 лютого 2017 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Борислава Львівської області, проживаючої АДРЕСА_1 , громадянки України,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участі сторін судового провадження прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_7 , -

в с т а н о в и в :
01 листопада 2016 року від заступника керівника Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_8 до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , повідомленої про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000143 від 20 лютого 2016 року.

Відповідно до розпорядження за №113 від 21 грудня 2016 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судових справ кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 КК України, розподілено для розгляду судді ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 05 січня 2017 року було призначено підготовче судове засідання з розгляду кримінального провадження на 18 січня 2017 року. Разом з тим, проведення підготовчого судового засідання було відкладено через неявку сторін кримінального провадження з поважних причин.

В судовому засіданні прокурор просить провести підготовку до судового розгляду та призначити судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту, вважаючи, що по кримінальному провадженні дотримані вимоги, передбачені ст.ст.32, 291 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_5 підримав думку прокурора щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 , її захисник адвокат ОСОБА_7 , а також представник потерпілого адвокат ОСОБА_9 заперечували проти призначення обвинувального акту до судового розгляду та в свою чергу просять повернути обвинувальний акт, посилаючись на те, що в обвинувальному акті ОСОБА_3 фактично підозрюються в умисному легкому тілесному ушкодженні, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Відтак, обвинувачена та захисник вважають неможливим призначити розгляд кримінального провадження у судовому засіданні у зв`язку з не виконанням стороною обвинувачення вимог щодо складання обвинувального акту.

Заслухавши думку сторін судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього додатки, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Так, зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Крім цього, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

Таким чином, обвинувачений має право знати у чому він обвинувачується, а тому обвинувальний акт повинен бути конкретним за своїм змістом. Неконкретність обвинувального акта, коли в ньому замість обвинувачення міститься формулювання підозри порушує право особи на захист.

Як убачається зі змісту обвинувального акту, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , 20 лютого 2016 року близько 10 години 30 хвилин, перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин умисно нанесла кілька ударів дерев`яною палицею по лівій нозі потерпілого ОСОБА_5 в наслідок чого заподіяла останньому тілесні ушкодження у вигляді синця (забійної обширної гематоми) на внутрішньо-боковій поверхні лівого стегна в середній третині, які згідно висновку експерта №89 від 23.02.2016 року по ступеню тяжкості кваліфікуються за ознакою легкого тілесного ушкодження.

Проте, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, наслідки та інші дані, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Даний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Дослідивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , повідомленої про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, суд вважає, що відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Суд звертає увагу на те, що при кваліфікації діянь ОСОБА_3 в обвинувальному акті зазначено, що вона підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, що у свою чергу нівелює обвинувальний акт, який відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування; а формулювання лише підозри порушує право особи на захист.

При цьому суд враховує, що ст. 338 КПК України передбачена можливість зміни обвинувачення в суді, однак це є правом прокурора, а не його обов`язком, а відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Зазначені недоліки обвинувального акту та його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України перешкоджають об`єктивному розгляду справи, оскільки порушують вимоги закону, зокрема права на захист обвинуваченої, і позбавляє суд можливості призначити дане провадження до судового розгляду.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 3,291, 337,314-316, 369-372,376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_3 повідомленої про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.125 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000143 від 20 лютого 2016 року повернути прокурору Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , зобов`язавши останнього усунути виявлені недоліки протягом розумного строку.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області протягом семи днів з дня оголошення повного тексту ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1