Справа № 163/1158/17
Провадження № 1-кп/163/83/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області
у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль кримінальне провадження №0000100 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Іваничі Волинської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з середньою освітою, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.305, ч.1 ст.309 КК України,-
в с т а н о в и в :
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 на початку серпня 2016 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, діючи умисно, з метою особистого вживання, знайшов в смт. Іваничі Волинської області, тим самим придбав, особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, частину з якого, невстановленої маси, вжив шляхом викурювання за допомогою металевого предмету (люлька) та коркової пробки з металевою вставкою, після чого вказані предмети, на поверхнях яких залишився особливо небезпечний наркотичний засіб екстракт канабісу, масою 0,457 г. (у перерахунку на висушену речовину), помістив у футляр для окулярів, що знаходився у технологічному відсіку дверей кабіни зі сторони водія транспортного засобу марки «Пежо боксер», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , і зберігаючи його у такий спосіб, 13.08.2016 року перевіз з смт. Іваничі Волинської області до пункту пропуску «Ягодин» Волинської митниці ДФС, що в с. Старовойтове Любомльського району Волинської області.
В подальшому, в цей же день, о 15 год. 50 хв., слідуючи смугою спрощеного митного контролю «зелений коридор» митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС, на «виїзд з України», в якості водія вказаного автомобіля намагався незаконно, з приховуванням від митного контролю, способом, що утруднював виявлення, перемістити через митний кордон України особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено: канабіс, масою 3,01 г. (у перерахунку на висушену речовину), поміщений у паперовий згорток, та екстракт канабісу, масою 0,457 г. (у перерахунку на висушену речовину), що залишився на поверхнях металевого предмету (люльки) та коркової пробки з металевою вставкою, поміщених у футляр для окулярів, що знаходився у технологічному відсіку дверей кабіни зі сторони водія транспортного засобу, не повідомивши про їх наявність інспекторам Волинської митниці ДФС під час усного опитування, вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки в ході проведення прикордонно-митного контролю зазначені наркотичні засоби були виявлені інспекторами Волинської митниці ДФС та вилучені слідчим УСБУ у Волинській області під час огляду місця події.
Дії ОСОБА_4 , згідно обвинувального акту, кваліфіковані за ч.1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання і перевезення без мети збуту, особливо небезпечних наркотичних засобів, та за ч.2 ст.15 ч.2 ст.305КК України, як умисне вчинення закінченого замаху на контрабанду особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, - канабісу та екстракту канабісу, тобто спробі їх переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Кримінальне провадження надійшло до суду у формі обвинувального акту та у підготовчому судовому засіданні його сторонами подано угоду про визнання винуватості, укладену 23 травня 2017 року між начальником відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Волинської області ОСОБА_6 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , яку останні просили затвердити.
Розглядаючи таке прохання сторін кримінального провадження, судом встановлено наступне.
За умовами укладеної угоди, ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.305, ч.1 ст.309 КК України, за фактичними обставинами та в обсязі, викладеними в обвинувальному акті, кваліфікації таких його дій не оспорює, зобов`язавшись беззастережно визнати обвинувачення під час судового провадження.
Сторонами погоджено наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Узгоджено покарання, яке обвинуваченому ОСОБА_4 визначено:
- за ч.2 ст. 15 ч.2 ст.305 КК України, із застосуванням ч.ч. 1, 2 ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1471 неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що становить 25007 (двадцять п`ять тисяч сім) гривень, без конфіскації майна;
- за ч.1 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень;
- на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, визначено ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу в розмірі 1471 неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що становить 25007 (двадцять п`ять тисяч сім) гривень, без конфіскації майна.
При узгодженні покарання, сторони погодили та врахували: обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, якими є: щире каяття останнього, відсутність тяжких наслідків та незначна вага наркотичних засобів; дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Сторони підтвердили, що ознайомлені з наслідками укладення даної угоди та наслідками її невиконання.
В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе затвердити угоду, обвинувачений і його захисник проти цього не заперечили та погодились на призначення узгодженого покарання.
Суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 суть обвинувачення та вид узгодженого покарання, його права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, з`ясувавши при цьому, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що також виходить із вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, статей 468-475 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду, а також, роз`яснивши сторонам, що у такому випадку вони будуть обмежені в підставах апеляційного та касаційного оскарження вироку, дійшов висновку, що сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання винуватості та укладення відповідної угоди немає і це не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз чи обіцянок.
За інкримінованим обвинуваченням, ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні визнав себе винним в повному обсязі.
Відповідно до ст.468, ч.4 ст.469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Злочини, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, за ч.2 ст.15 ч.2 ст.305 КК України, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким, а за ч.1 ст.309 КК України є злочином середньої тяжкості, та внаслідок їх скоєння шкода завдана лише суспільним інтересам, а тому, виходячи з положень статей 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості за викладених вище обставин може бути укладена.
Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.472 КПК України, а обвинувачення, з яким погоджується ОСОБА_4 , є обґрунтованим і свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, а також не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.
Узгоджена сторонами кваліфікація діянь обвинуваченого ОСОБА_4 за ознаками ч.2 ст.15 ч.2 ст.305, ч.1 ст.309 КК України є правильною.
Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає положенням ст.ст.53, 65, 66, 69 КК України.
При узгодженні покарання, сторонами враховано наявність сукупності обставин, передбачених ст. 66 КК України, відсутність обставин, передбачених ст.67 КК України, дані про особу обвинуваченого, які з врахуванням ступеня суспільної небезпеки та тяжкості вчинених злочинів, фактичних обставин вчинення злочинів, на переконання суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 злочинів, та дають підстави для призначення останньому більш м`якого виду покарання, ніж передбачено санкцією ч.2 ст.305 КК України.
Отже, виходячи з наведеного, суд вважає за можливе при призначенні покарання за ч.2 ст.15 ч.2 ст.305 КК України застосувати до ОСОБА_4 положення ч.ч.1, 2 ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.305 КК України, та призначити йому основне покарання у виді штрафу в узгодженому сторонами угоди розмірі, який відповідає вимогам ст.53 КК України, та без призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Не призначення додаткової міри покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.305 КК України, у виді конфіскації майна також відповідає приписам ч.2 ст.59, п.2 ч.1 ст.65 КК України та правовій позиції Верховного Суду України від 04.04.2011 у справі №5-1кс11, так як обвинувачений намагався перемістити наркотичний засіб через митний кордон України для особистого вживання, що свідчить про відсутність у його діях корисливого мотиву.
Обвинувачений також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, відповідно до ст.476 КПК України.
Таким чином, умови угоди відповідають положенням ст.472 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.
Виходячи з викладеного, угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.
Питання про долю речових доказів слід вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.
Арешт, накладений на майно, згідно ухвал слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.03.2017 року та від 17.08.2016 року, підлягає скасуванню.
Процесуальні витрати за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, та судової дактилоскопічної експертизи, що понесені, у зв`язку з доведеністю вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч.2 ст. 15 ч.2 ст.305, ч.1 ст.309 КК України, у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з останнього на користь держави.
До набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому обраний щодо нього на стадії досудового розслідування запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Керуючись п.1 ч.3 ст. 314, ч.2 ст.373, ст.ст.374, 474-475 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
Угоду про визнання винуватості від 23.05.2017 року у кримінальному провадженні №0000100, укладену начальником відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Волинської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , затвердити.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 305, ч.1 ст.309 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст. 15 ч.2 ст.305 КК України, із застосуванням ч.ч.1, 2 ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1471 неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що становить 25007 (двадцять п`ять тисяч сім) гривень, без конфіскації майна;
- за ч.1 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 1471 неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що становить 25007 (двадцять п`ять тисяч сім) гривень, без конфіскації майна.
Речові докази:
- автомобіль марки "Пежо Боксер", р.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію зазначеного автомобіля серії НОМЕР_3 ; паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 , виданий на ім`я ОСОБА_7 , які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , - залишити у володінні останнього;
-футляр для окулярів; фрагмент рекламного видання "Biedronka", розмірами 285х185 мм, вагою брутто 2,78 г; саморобний пристрій для розкурювання курильних сумішей та насадку до нього, які передані на відповідальне зберігання в камеру речових доказів СВ УСБУ у Волинській області, - знищити;
- речовину рослинного походження зеленого кольору масою 2,63 г., яка являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс; металеві корки зі змивом з предметів ; два паперових згортки; коркову пробку з металевою вставкою, які знаходяться в спеціалізованому пакеті з полімерного матеріалу «Україна МВС Експертна служба» №3975107, які передані на відповідальне зберігання в камеру речових доказів СВ УСБУ у Волинській області, - знищити.
Документи:
- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №205020101/2016/300196Е; контрольний талон для проходження по «зеленому коридору» транспортного засобу; контрольний талон для проходження по «червоному коридору» серії АБВ №202595; пояснення ОСОБА_4 від 14.08.2016 року, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.03.2017 року та від 17.08.2016 року, на: автомобіль марки «Fiat Scudo», р.н.з. НОМЕР_5 ; автомобіль марки «Peugeot Partner», р.н.з. НОМЕР_6 ; автомобіль марки «Peugeot Partner», р.н.з. НОМЕР_7 ; земельну ділянку площею 0,0922 га, кадастровий номер :00:016:0119, розміщену за адресою: АДРЕСА_1 ; паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 , виданий на ім`я ОСОБА_7 ; футляр для окулярів, виготовлений з комбінованого полімерного матеріалу бежевого кольору овальної форми, розмірами 170х87х56 мм; фрагмент рекламного видання "Biedronka", розмірами 285х185 мм, вагою брутто 2,78 г; саморобний пристрій для розкурювання курильних сумішей - тютюну, виконаний із нержавіючого металу вагою 37,29 г; насадку до саморобного пристрою для розкурювання курильних сумішей, вагою 3,54 г; автомобіль марки "Пежо Боксер", р.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки "Пежо Боксер", р.н.з. НОМЕР_1 , № НОМЕР_3 , - скасувати.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 1012 (одну тисячу дванадцять) гривень 14 копійок процесуальних витрат за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, та судової дактилоскопічної експертизи.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , до вступу вироку в законну силу, залишити попередній у вигляді особистого зобов`язання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча: суддя ОСОБА_1