АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 648/4591/16-к Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/791/762/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.115 КК України
У Х В А Л А
іменем України
21 серпня 2017 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0001347 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , прокурора з доповненнями на вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 29 червня 2017 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Лиманівка, Голопристанського району, Херсонської області, громадянку України, зареєстровану та проживаючу за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

засуджено: за ч. 1 ст. 115 КК України на 7 років позбавлення волі.

Міра запобіжного заходу тримання під вартою з 06.09.2016 року.

Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.

в с т а н о в и л а:
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винною та засуджено за те, що вона 06 вересня 2016 року близько 13.00 години, знаходячись в приміщенні літньої кухні, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті іншій людині - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час сварки з останнім, умисно, кухонним ножем нанесла потерпілому один удар в область грудної клітини, у результаті чого спричинила ОСОБА_9 , згідно судово-медичної експертизи № 1051 від 28.09.2016 року, тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням правої легені, ускладненого гострою крововтратою, які перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , тим самим ОСОБА_8 свій умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_9 довела до кінця.

У поданих на вирок апеляційних скаргах:

- захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 вважає вирок суду першої інстанції незаконним у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування доводів зазначає, що дії обвинуваченої носили характер самозахисту від протиправного посягання з боку потерпілого. Зазначає, що докази надані стороною обвинувачення, на які послався суд в обґрунтування свого висновку, жодним чином не підтверджують обвинувачення та не спростовують показання ОСОБА_8 .. Навпаки свідок ОСОБА_11 підтвердив показання обвинуваченої про те, що потерпілий її сексуально домагався. Висновки судово-медичної експертизи та показання експерта ОСОБА_12 підтверджують показання ОСОБА_8 про те, що потерпілий ОСОБА_9 неодноразово вживав алкогольні напої на протязі тривалого часу. Зауважує, що в протоколі огляду місця події від 06.09.2016 року не вказано про наявність рідини в пляшках, які були оглянуті в приміщенні, що свідчить про невідповідність показаній свідка ОСОБА_13 про те, що випили лише одну пляшку горілки. Крім того, експерт підтвердила показання ОСОБА_8 , про те, що, коли ОСОБА_9 кинувся на нею з метою зґвалтування, вона з ножем у руці різко повернулася до нього обличчям, могла вдарити його ножем в область груді. Поза увагою суду залишилися показання ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_9 неодноразово застосовував до неї психологічне та фізичне насильство, що підтверджено довідкою Білозерського відділення поліції, за її заяви протягом 2014 -2016 років двічі притягувався до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї. Цей факт також підтвердив свідок ОСОБА_11 сільський голова. Стверджує, що ні досудовим слідством, ні судом не зібрано доказів, які б підтверджували, що обвинувачена ОСОБА_8 мала умисел на вбивство ОСОБА_9 , висновки суду в цій частині ґрунтуються на припущеннях. Вважає, що ОСОБА_8 захищалася від протиправних злочинних дій ОСОБА_9 , а тому в її діях відсутній склад злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. Просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження в зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченої в суді і вичерпаністю можливості їх отримати;

- прокурор в апеляційній скарзі з доповненнями порушує питання про скасування вироку щодо ОСОБА_8 у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів зазначає, що судом першої інстанції не враховано негативну характеристику ОСОБА_8 за місцем її проживання, вчинення нею особливо тяжкого злочину, які ніяким чином не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, судом не прийнято до уваги показання свідка ОСОБА_14 про факт нанесення ножового поранення обвинуваченою його брату в минулому. Також судом не прийнято до уваги показання свідка ОСОБА_11 про те, що сварки і бійки між обвинуваченої і потерпілим були обопільними і виникали на ґрунті вживання спиртних напоїв. Самі обставини вчинення злочину, поведінка обвинуваченої як до скоєного, так і після, свідчить про суспільну небезпечність ОСОБА_8 і не можуть бути підставою для призначення їй покарання в мінімальних межах санкції ч.1 ст. 115 КК України. Вважає, що з урахуванням ст. 5, ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_8 підлягає зарахуванню в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 06.09.2016 року до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Просить скасувати вирок у частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданих апеляційних скарг, доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні вимоги, викладені в апеляційній скарзі захисника, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора та просив ухвалити щодо обвинуваченої новий вирок, заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_9 , за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтований дослідженими під час судового розгляду доказами, яким дано належну оцінку, і відповідає фактичним обставинам провадження.

Що ж до доводів захисника про недоведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_8 за ч.1 ст. 115 КК України, то вони є непереконливими.

Так, обвинувачена ОСОБА_8 під час судового розгляду, не визнаючи себе винною у вчиненні умисного вбивства, не заперечувала той факт, що вона нанесла удар ножем потерпілому ОСОБА_9 ..

При цьому вона показала, що співмешкала з ОСОБА_9 , проживали в її будинку, між ними постійно виникали сварки. 06.09.2016 року близько 10 год. додому прийшов ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння, сидів у літній кухні та вживав горілку. Вона при цьому готувала їжу, стоячи біля столу спиною до нього, у неї в руці був ніж. ОСОБА_9 став її словесно ображати, погрожуючи зґвалтувати її, став з дивани та наблизився до неї. Вона обернулася до нього обличчям, побачила, що він спустив шорти, та побоюючись насилля з його боку, вдарила його ножем, куди не пам`ятає. Після удару ОСОБА_9 зупинився, вона одягла його, допомогла дійти до дивану, у якого пішла кров з вух та носу. Коли вона зрозуміла, що ОСОБА_9 помер, побігла до сусідів, а потім повернулася додому і чекала поліцію. Стверджувала, що в неї не було умислу на вбивство ОСОБА_9 .

Ці заперечення ОСОБА_8 проти обвинувачення, а також доводи захисника про те, що дії обвинуваченого носили характер самозахисту від протиправного посягання з боку потерпілого, були предметом перевірки в судовому засіданні та спростовуються детально викладеними у вироку доказами.

Із протоколів огляду трупа, огляду місця події від 06.09.2016 року та фото таблиця до нього, вбачається, що буд. АДРЕСА_1 в приміщені літньої кухні на дивані виявлено труп ОСОБА_9 з пораненням грудної клітини, зі слідами, схожими на кров на обличчі та тулубі, а також виявлено та вилучено мікрооб`єкти з правої та лівої долоні рук трупу, два кухонні ножі, жіночий халат з плямами, схожими на кров, і ці дані узгоджуються з показаннями обвинуваченої ОСОБА_8 про те, що вона нанесла удар ножем ОСОБА_9 (а.п. 80- 87)

Відповідно до висновків судово-медичних експертиз № 1051, № 56/1051, № 60/1051, смерть ОСОБА_9 настала внаслідок проникаючої колото-різаної рани грудної клітини з пошкодженням правої легені, що відносить до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя та таке ушкодження перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Тілесні ушкодження утворилися від дії колючо-ріжучого знаряддя типу клинка ножа. Загальна довжина раньового каналу близько 10 см.

Враховуючи локалізацію, характер рани, напрямок раньового каналу, утворення проникаючого в грудну порожнину колото-різаного поранення з пошкодженням правої легені, що потягло смерть потерпілого, від натикання на ніж, як про це вказувала підозрювана ОСОБА_8 , виключається.

(а.п. 93-95, 125,126, 136)

Під час допиту в судовому засіданні експерт ОСОБА_12 підтвердила висновки вказаних експертиз та показала, що ширина та довжина раньового каналу свідчить про прикладення сили при нанесені удари, що виключає його випадковість.

Цими висновками експертизи та показаннями експерта спростовуються твердження захисника, що ними підтверджуються показання обвинуваченої про випадкове натикання потерпілого на ніж.

Згідно висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 202, на жіночому халаті, вилученому під час огляду місця події в ОСОБА_8 , виявлена кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_9 (а.п. 110 -112)

Відповідно до висновку судово-медичної криміналістичної експертизи № 117, заподіяння справжнього пошкодження, вилученого з трупу ОСОБА_9 , наданими на експертизу ножами, не виключається. (а.п. 116 -122)

Дані, що містяться в протоколі огляду трупа, огляду місця події, у висновках судово-медичних експертиз не є суперечливими, які узгоджуються з показаннями обвинуваченої ОСОБА_8 щодо місця вчинення нею злочину та способу вбивства ОСОБА_9 і застосованого знаряддя злочину ножа.

Згідно висновку комплексної судово-психіатричної експертизи № 484, ОСОБА_8 психічними захворюваннями не страждала та на теперішній час не страждає. У період часу, який цікавить слідство, у неї не було будь-якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, тоді могла віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 не потребує. (а.п.130-132)

Будь-яких сумнівів в обґрунтованості висновків зазначеної вище експертизи, немає.

Потерпілий ОСОБА_14 (брат потерпілого) показав, що ОСОБА_15 співмешкав з ОСОБА_8 , у них постійно виникали конфлікти та бійки на ґрунті спільного вживання алкогольних напоїв. У вересні 2016 року йому повідомили про те, що ОСОБА_16 зарізала ОСОБА_17 . Раніше мав місце факт, коли ОСОБА_18 (обвинувачена) нанесла ножове поранення ОСОБА_17 , останній лікувався на стаціонарі, і від написання заяви до поліції відмовився.

Свідок ОСОБА_11 (сільський голова) показав, що 06.09.2016 року у вечірній час йому на мобільний телефон зателефонувала особа, по голосу схожа на ОСОБА_19 , та повідомила, що зарізала ОСОБА_15 . Він зателефонував голові опорного пункту і разом з ним поїхав за місцем проживання ОСОБА_17 і ОСОБА_18 . Через відкриті двері побачили ОСОБА_20 голого по пояс зверху, при цьому він лежав на ліжку, ноги на підлозі. Уже потім, коли приїхали працівники поліції, з`явилась і сама ОСОБА_16 , яка повідомила, що це вона «зарізала» ОСОБА_17 , оскільки він її сексуально домагався.

Також свідок ОСОБА_11 показав, що він є головою сільської ради. ОСОБА_16 та ОСОБА_15 уже тривалий час проживали разом, жили погано, спільно вживали алкогольні напої, на ґрунті чого між ними систематично виникали сварки та бійки. ОСОБА_8 скаржилася на ОСОБА_20 до сільської ради та до дільничного, але практично завжди наступного дня відмовлялася від своїх заяв. Зі слів ОСОБА_9 йому відомо, що ОСОБА_8 також спричиняла йому тілесні ушкодження, однак він як чоловік не скаржився до поліції.

Свідок ОСОБА_21 показав, що в день тих подій він зустрів сусідку ОСОБА_8 , яка була знервована і попросила у нього телефон, повідомивши, що «я його вбила», як він здогадався - річ йшла про ОСОБА_22 . Уже ввечері дізнався, що дійсно ОСОБА_20 мертвий. Потерпілого та ОСОБА_23 знає давно, так як вони його сусіди. Раніше неодноразово сварились між собою, конфліктували.

Свідок ОСОБА_24 показав, що до нього особисто приходила ОСОБА_25 , просила мобільний телефон щоб зателефонувати до міліції, при цьому сказала, що вбила ОСОБА_22 .

Показаннями потерпілого та свідків підтверджено той факт, що обвинувачена та потерпілий тривалий час проживали разом, вели антисоціальний спосіб життя, спільно вживали алкогольні напої, на ґрунті чого між ними систематично виникали сварки та бійки.

Вирішуючи питання про спрямованість умислу ОСОБА_8 під час її дій стосовно ОСОБА_9 , суд виходив із конкретних обставин справи, що вона, перебуваючи за місцем свого проживання в літній кухні зі співмешканцем ОСОБА_9 , під час сварки з останнім, обрала знаряддя злочину ніж, і усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання смерті потерпілого, умисно нанесла удар ножем у область грудної клітині справа, спричинивши пошкодження життєво-важливого органу правої легені, що ускладнилося гострою крововтратою, від яких настала смерть ОСОБА_9 на місці злочину, що свідчить про те, що обвинувачена діяла з прямим умислом на позбавлення життя потерпілого.

Характер виявлених на трупі ОСОБА_9 тілесних ушкоджень в області грудної клітини справа, їх локалізація та механізм утворення, спосіб і знаряддя вчинення злочину, також свідчать про умисел ОСОБА_8 на позбавлення життя потерпілого.

Саме локалізація рани та загальна довжина раньового каналу близько 10 см, свідчать про нанесення удару ножем зі значною силою, що підтверджує висновок суду про направленість умислу ОСОБА_8 на вбивство потерпілого.

За таких обставин, доводи сторони захисту про те, що в ОСОБА_8 не було умислу на вбивство потерпілого, є такими, що суперечать встановленим обставинам провадження та дослідженим у справі доказам.

Сам по собі факт неправильної поведінки потерпілого ОСОБА_9 в сім`ї, на що посилається захисник, не свідчить про відсутність у обвинуваченої умислу на вбивство потерпілого.

Будь-яких даних, які б переконливо свідчили про те, що потерпілий ОСОБА_9 під час сварки вчинив реальне суспільно небезпечне посягання на життя чи здоров`я обвинуваченої ОСОБА_8 , та які б давали підстави вважати, що в момент вчинення вбивства ОСОБА_8 перебувала в стані сильного душевного хвилювання чи в стані необхідної оборони, як про це вказує захисник, у матеріалах справи немає, також їх не виявлено під час апеляційного розгляду, а тому доводи сторони захисту з цього приводу не знайшли свого підтвердження.

При цьому з показаній самої обвинуваченої ОСОБА_8 в судовому засіданні випливає, що крім словесної погрози зґвалтувати її з боку ОСОБА_9 , останній будь-які дії із застосуванням фізичного насильства, які б загрожували її життю чи здоров`ю, не вчиняв, що не свідчить про наявність реального посягання з боку потерпілого.

Давши належну оцінку дослідженим доказам у їх сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винною у вчиненні злочину, за який вона засуджена, та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 115 КК України.

Тому доводи захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та неправильне застосування кримінального закону, не ґрунтуються на матеріалах справи.

Підстав для скасування вироку через недоведеність винуватості ОСОБА_8 та закриття справи, як про це ставиться питання захисником, колегія суддів не знаходить.

Необґрунтованими є доводи захисника про неповноту судового розгляду, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування та судового розгляду справи були встановлені та досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення, перевірялася позиція захисту шляхом дослідження доказів, наданих стороною обвинувачення, яким дано належну оцінку у вироку.

Крім того, після закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами, клопотань щодо необхідності з`ясування інших невстановлених досудовим розслідуванням обставин учинення злочину, а також про доповнення судового розгляду сторона захисту не заявляла.

Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин учинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченої та застосування закону України про кримінальну відповідальність, як про це вказує захисник в апеляційній скарзі, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Що ж доводів прокурора про м`якість призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Покарання ОСОБА_8 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України в межах санкції ч.1 ст. 115 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про її особу, та відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, судом першої інстанції враховано тяжкість злочину, його наслідки, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_8 , яка за місцем проживання характеризується негативно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на які є посилання прокурора в апеляційній скарзі. При цьому суд хоча не вказав у вироку, але фактично врахував неправильну поведінку самого потерпілого, який перебував у стані алкогольного сп`яніння та був ініціатором сварки, що стала поводом вчинення злочину.

З урахуванням цих обставин, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.1 ст. 115 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для призначення їй більш суворого покарання, як про це просить прокурор, колегія суддів не вбачає.

Доводи прокурора про необхідність зарахування ОСОБА_8 строку попереднього ув`язнення в строк покарання до вступу вироку в законну силу, з урахуванням ст.5, ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто після 21.06.2017 року, не ґрунтуються на закону.

Судом першої інстанції відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції № 838 -VIII від 26.11.2015 року зараховано ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 06.09.2016 року по 21.06.2017 року в строк покарання з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Оскільки з 21.06.2017 року набув чинності Закон України від 18 травня 2017 року № 2046 VIII - «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», згідно якого ч.5 ст. 72 КК України викладена в такій редакції: «попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день, тобто, з 21.06.2017 року ч.5 ст. 72 КК України в редакції закону № 838-VIII від 26.11.2015 року втратила свою чинність та не може бути застосована.
Даних, які б свідчили про те, що в провадженні неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотні порушення кримінального процесуального закону, які можуть бути підставами для скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено, а тому апеляційні скарги сторін не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , прокурора з доповненнями - залишити без задоволення, а вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 29 червня 2017 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженою, яка тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 21 серпня 2017 року
Ухвала набрала законної сили 21 серпня 2017 року

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2