Справа № 404/7850/16-к
Номер провадження 1-кс/404/1755/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2016 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника - адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши в приміщенні суду в місті Кропивницькому скаргу подану представником скаржника адвокатом ОСОБА_3 , який представляє інтереси підозрюваного ОСОБА_5 по кримінальному провадженню 0000114 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 369-2 КК України, про визнання протиправної бездіяльності групи слідчих СВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області, пов`язаної з несвоєчасним поверненням тимчасово вилученого майна під час огляду місця події від 03.12.2016 року, зобов`язати повернути майно,

ВСТАНОВИВ:

08 грудня 2016 року до Кіровського районного суду міста Кіровограда звернувся представник скаржника - адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах підзахисного ОСОБА_5 по вказаному кримінальному провадженню, про визнання протиправної бездіяльності групи слідчих СВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області, пов`язану з несвоєчасним поверненням володільцю тимчасово вилученого у ОСОБА_5 майна, під час огляду місця події від 03.12.2016 року. Просить зобов`язати заявлених ним суб`єктів оскарження повернути таке майно його володільцю.

Вимоги скаржника вмотивовано тим, що слідчий, всупереч ч. 3 ст. 163 КПК України не повернув майна його володільцю, не звернувся з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно. У зв`язку з цим просить визнати таку бездіяльність протиправною, а тимчасово вилучене майно повернути його володільцю.

Представник скаржника заявлені вимоги підтримав.

Слідчий заперечив, через безпідставність скарги, відсутність законних передумов для повернення такого майна.

Прокурор послався на зайнятість в іншій справі. Неявка прокурора, не перешкоджає розгляду вимог скаржника.

Уважно вислухавши доводи зявившихся учасників розгляду скарги, ретельно дослідивши письмові матеріали, переконаний у відсутності підстав для задоволенні скарги, з наступних міркувань:

З долученої копії протоколу огляду місця події від 03 грудня 2016 року вбачається, що ОСОБА_5 під час проведення означеної слідчої дії, добровільно видав прокурору: грошові кошти, клаптики паперу, папку та мобільний телефон. (четвертий аркуш скарги)

При вирішенні заявлених вимог, слідчий також надав для огляду оригінал постанови від 05.12.2016 року, про визнання в якості речових доказів добровільно виданого ОСОБА_5 майна по означеному кримінальному провадженню.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень частини 2 та 3 ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності - його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії.

У цьому кримінальному провадженні слідчий визнав в якості речових доказів, добровільно видане ОСОБА_6 майно, тому його можна повернуті володільцю/власнику виключно на підставі постанови слідчого або суду.

Самостійною підставою для відмови в задоволенні вимог скаржника є висловлені прокурором та іншими учасниками кримінального провадження твердження, що добровільно видані ОСОБА_6 , грошові кошти, та документи йому не належать. Відтак, існує розумний сумнів, що належності добровільно виданого підозрюваним майна та наявність інших законних власників/володільців такого спірного майна, яке зокрема, могло бути предметом ймовірної неправомірної вигоди.

Згідно ч. 12 ст. 100 КПК України, спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили. За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про повернення майна та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України.

На початковій стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні існує нагальна потреба зберегти майно та документи, у такому незмінному стані, з метою: збереження, перевірки їх на предмет наявності на них слідів вчинення злочину. (п.5-7 ч.9 ст. 100 КПК України).

Держава, в особі правоохоронних органів, гарантує забезпечення правопорядку і захист суспільства від проявів можливих кримінальних правопорушень, тому виправданим є тимчасове втручання у права та інтереси невизначених володільців цього майна, з метою запобігання: знищенню/пошкодженню/зміні речових доказів, що може зашкодити кримінальному провадженню, встановленню ймовірних осіб, які могли вчинити злочин.

Під час зберігання цих речових доказів, не настане будь-яких наслідків і суттєвого погіршення прав та інтересів інших осіб.

Посилання скаржника на положення вимог ст. 169 КПК України, є помилковими, оскільки зазначене в протоколі огляду місця події від 03.12.2016 року майно, не відносяться до тимчасово вилученого, так як було добровільно видано, тобто на нього не розповсюджується процедура передбачена ст. 169 КПК України, щодо необхідності накладення арешту.

Висновки зроблені слідчим суддею не обов`язкові для суду при ухваленні остаточного процесуального рішення в кримінальному провадженні. Крім цього, за правилами ч. 1 ст. 87 КПК України, питання недопустимість доказу, покладається на суд. Таким чином, на стадії судового розгляду, суд прийме об`єктивне рішення щодо допустимості отриманих доказів, внаслідок проведеного огляду місця події від 03.12.2016 року, а також, чи узгоджуються дії учасників кримінального провадження з роз`ясненнями пункту другого, розділу третього узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про надання дозволу на проведення обшуку житла чи іншого володіння особи.

Подана скарга, є необґрунтованою, тому заявлені в ній вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , який представляє інтереси підозрюваного ОСОБА_5 по кримінальному провадженню 0000114 з попередньою кваліфікацією за ч.3 ст. 369-2 КК України, про визнання протиправною бездіяльності групи слідчих СВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області, пов`язану з несвоєчасним поверненням тимчасово вилученого майна після проведеного огляду місця події від 03.12.2016 року, зобов`язати повернути майно, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу слідчого судді можуть бути подані під час підготовчого судового засідання. (ст. 307 КПК України).

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1