Дата документу Справа № 333/2221/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/250/17 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 333/2221/16-к
Категорія: ст. 187 ч. 1 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7
захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002021,

за апеляційною скаргоюобвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2016 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,
встановила:
в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, посилаючись на наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відшкодування збитків потерпілому, позитивна характеристика.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за ст. 187 ч. 1 КК України до трьох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2015 року, остаточно призначено покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у виді тримання під вартою залишений без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання постановлено обчислювати з моменту затримання ОСОБА_8 , тобто з 26 квітня 2016 року, в який на підставі ст. 72 ч. 5 КК України зарахований строк попереднього ув`язнення з 26 квітня 2016 року по 17 жовтня 2016 року з розрахунку 1 день утримання в слідчому ізоляторі за 2 дні покарання.
Вирішена доля речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

У вироку також зазначено, що ОСОБА_8 раніше судимий: 18.11.2015 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.
Як вказано у вироку суду, 26.04.2016 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , знаходячись на зупинці громадського транспорту «Кінотеатр «Космос» по вул. Космічній в м. Запоріжжі, почав провокувати конфлікт з ОСОБА_7 , а саме чіплятися до нього та висловлюватися в бік останнього нецензурною лайкою. При цьому, знаходячись біля ОСОБА_7 , ОСОБА_8 правою рукою дістав з правої кишені своєї кофти предмет, схожий на ніж, та оголивши лезо, привів в стан реальної загрози застосування для нанесення тілесних ушкоджень. Далі ОСОБА_8 почав водити лезом предмета, який схожий на ніж, по животу та лівій частині ребер, при цьому супроводжував свої дії погрозами ОСОБА_7 про реальне застосування предмету. ОСОБА_7 не чинив опір нападнику, оскільки сприйняв дії ОСОБА_8 , як реальну загрозу життю та здоров`ю. Після висловлення погроз, ОСОБА_8 поклав ніж на холодильник, який стояв поруч з торгівельним кіоском на зупинці громадського транспорту «Кінотеатр Космос», та наніс долонею правої руки удар ОСОБА_7 в область лівого вуха. Під час нанесення удару ОСОБА_7 , виставивши руку, намагався себе захистити, однак від отриманого удару з руки потерпілого злетів годинник «Вінер», яким в подальшому заволодів ОСОБА_8 та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 300 грн.
Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, захисника, потерпілого, прокурора, які заперечували проти скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.

Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину при обставинах, зазначених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються матеріалами провадження та є обґрунтованими.

Кваліфікація дій ОСОБА_8 в апеляційній скарзі також не оспорюються і є правильною.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції статті Особливої частини кримінального кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин із врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення й попередження нових злочинів.
При призначенні ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, призначив мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 187 КК України, яке, на думку колегії суддів, є достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Доводи скарги ОСОБА_8 про те, що суд не повною мірою взяв до уваги його щиросердне каяття, сприяння розкриттю злочину, відшкодування збитків потерпілому, позитивну характеристику, є необґрунтованими, оскільки суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні йому покарання, врахував зазначені обставини, що пом`якшують покарання, та призначив покарання, передбачене законом про кримінальну відповідальність.

Крім того, згідно з вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2015 року ОСОБА_8 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України він був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком два роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, тобто злочин, за який його засуджено оскаржуваним вироком, ним було вчинено в період іспитового строку.

Відповідно ж до вимог ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими ст. ст. 71, 72 КК України, тобто за сукупністю вироків і остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни в частині призначеного ОСОБА_8 покарання тапризначення йому покарання із застосуванням ст.75 КК України.

Проте, оскільки суд відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахував ОСОБА_8 у строк відбування покараннястрок попереднього ув`язнення з 26 квітня 2016 року по 17 жовтня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, йому слід також зарахувати у строк відбування покараннястрок попереднього ув`язнення з 17 жовтня 2016 року по 20 січня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 в строк відбування покарання за вироком, строк його попереднього ув`язнення за період з 17 жовтня 2016 року по 20 січня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4