Провадження №1-кп/751/22/17

В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
06 липня 2017 року м. Чернігів
Новозаводський районний суд міста Чернігова
головуючого судді ОСОБА_1
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України;
за участю: прокурора ОСОБА_5
законного представника потерпілої,
цивільного позивача ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7
обвинуваченої, цивільного відповідача ОСОБА_4
Встановив:
13 вересня 2016 року близько 11 год. 30 хв., ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Vоlkswagen LТ 28», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухалась в місті Чернігові по вулиці Гагаріна зі сторони вулиці Дніпровська в напрямку вулиці Ріпкинська.
Рухаючись у вказаному напрямку, по вулиці Гагаріна під залізничним мостом, ОСОБА_4 , проявила неуважність, не стежила за дорожньою обстановкою та її змінами, не впоралась з керуванням керованого нею транспортного засобу, внаслідок чого перетнула суцільну лінію розмітки та виїхала на зустрічну смугу руху де здійснила зіткнення з автомобілем марки «МАZDА 3», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався по своїй смузі руху у зустрічному їй напрямку.
У результаті ДТП малолітня пасажирка автомобіля марки «МАZDA 3», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_8 , 2014 р.н, отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого підокісного перелому лівої великогомілкової кістки у верхній третині діафізу без зміщення, гематоми лобної ділянки голови, саден та забиття м`яких тканин лоба, черевної стінки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1075 від 24.10.2016 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, на строк більше ніж 21 добу.
У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_4 , грубо порушила вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 10.1, 11.2, 34 (1.1 - вузька суцільна лінія розмітки) Правил дорожнього руху, що стало причиною настання події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, не визнала, а також повністю не визнала цивільний позов. Пояснила, що вона рухалась у напрямку вул. Гагаріна в сторону вулиці Ріпкинська у м. Чернігові. Під залізничним мостом, де є звуження дороги, вона загальмувала і в цей час відчула удар позаду. Вона впала на кермо і вдарилась в лобове скло. Від несподіванки вона вивернула кермо вліво. В цей час на зустрічній смузі рухалась колона автомобілів, в тому числі автомобіль «Mazda». Зазначає, що ліва сторона її автомобіля вдарилась об ліву сторону автомобіля «Mazda». Вказує, що до моста рухалась зі швидкістю 40 км/год, а потім під`їжджаючи до мосту швидкість зменшила до 30 км/год. За нею рухався автомобіль «Volkswagen Caddy». Після ДТП на даному автомобілі були помітні сліди від удару, а також і на її автомобілі є механічні пошкодження - тріщина на кузові. Вказувала, що машину, яка стояла попереду вона не зачепила, тому що дистанція між автомобілями була 4-5 м. Вона не покидала місця ДТП та була присутня під час огляду місця події, коли приїхали поліцейські та слідчий. Останній склав акт розміщення автомобілів на дорозі. В даному акті відстань між автомобілем «Volkswagen Caddy» значно більша від її автомобіля, але про зауваження під час складання документів вона не зазначила. Вважає, що причиною її виїзду на зустрічну смугу стало зіткнення автомобілів. Зазначає, що на даному автомобілі вона їздить 3-4 роки, автомобіль був без вантажу, технічний стан автомобіля перевіряється регулярно, останній раз три місяці назад на СТО «Енергія», автомобіль возить вантаж біля 500 кг. За кермом «Mazda» був ОСОБА_6 , він не порушував правила дорожнього руху, рухався по своїй полосі, але яка у нього швидкість була вона не знає. З матеріалами досудового розслідування вона знайомилась, скарг на дії слідчого не подавала. З висновками експертиз, які проводились вона погоджується.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченою, її винуватість у вчиненні інкримінованого їй злочину підтверджується іншими доказами дослідженими в провадженні.
Так, представник малолітньої потерпілої ОСОБА_6 в судовому засіданні суду показав, що у вересні минуло року він з сім`єю їхав по вул. Любецька в м. Чернігові. Після проїзду перехрестя із світлофором, в`їжджаючи під міст, в його автомобіль вдарився мікроавтобус «Vоlkswagen LТ 28». Швидкість його автомобіля була приблизно 30 км/год. Автомобіль, який виїхав на його зустрічну смугу він побачив вже тоді, коли заїжджав під міст, коли водій почав змінювати напрямок руху. Вона намагалась уникнути зіткнення з мостом і тому змінила напрямок руху в його сторону. На «Volkswagen Caddy» світлові покажчики не працювали. Зіткнення відбулось між лівим крилом автомобіля «Vоlkswagen LТ 28» та лівим переднім крилом автомобіля «Mazda», кут був приблизно градусів 35. Зазначає, що донька сиділа на задньому сидінні з дружиною. Після удару дитини впала. Він з трудом відкрив передні двері і почав діставати дитину і дружину. В цей час водій «Vоlkswagen LТ 28» вийшла із автомобіля, спочатку стояла і дивилася, а потім підійшла і намагалася заспокоїти дитину. Дружину та доньку забрала швидка допомога. Дитина перебувала на лікуванні 21 день. ОСОБА_4 після ДТП говорила, що можливо допоможе дитині у лікуванні, але цього не відбулось. На його думку швидкість мікроавтобуса була більше ніж 30 км/год, але враховуючи, те що маса автомобіля досить велика, то теоретично можливо, що її швидкість була 30 км/год. Вважає, що моральна шкода це витрати на лікування, компенсації психічного стану як жінки так і дитини, а також те, що він втратив можливість керувати своїм транспортним засобом і до сьогоднішнього часу. Шкода відповідно до висновку експерта встановлена, але на даний час не відшкодована і транспортний засіб не відремонтовано. Його транспортний засіб застрахований, але не повний КАСКО, автомобіль 2005 року випуску в ДТП не перебував. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду та підтримує позицію прокурора. Цивільний позов пітримує повністю.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що в той день вони рухались з автозаправки додому. Вона сиділа з дитиною позаду, яка їла булочку. В цей час відбулось зіткнення і вона вдарилась лівим боком в водійське крісло, а потім її відкинуло назад. Як упала її дитина вона не бачила, але чула її крик. Ноги дитини знаходились рядом на задньому сидінні, тулуб і голова - під сидінням вниз головою. Вони рухались дуже повільно, спокійно, плавно. Вона не спостерігала за дорогою, а дивилась за дитиною. Зазначає, що обвинувачена підходила після ДТП, говорила, що допоможе при лікуванні дитини, але допомоги ніякої не надавала.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні суду пояснив, що виїжджаючи з вул. Дніпровська, з лівої сторони, побачив, що рухається мікроавтобус. Пропустивши його він здійснив рух направо і продовжив його за мікроавтобусом «Vоlkswagen LТ 28». Проїхав світлофор, під мостом, мікроавтобус «Vоlkswagen LТ 28» різко здійснив маневр вліво і відбулось зіткнення. Зазначив, що у мікроавтобуса перешкод для руху не було. Його зіткнення з автомобілем обвинуваченої відбулось після того, як вона здійснила зіткнення з автомобілем «Mazda». Він гальмував, але зіткнення уникнути було неможливо. Наголошував, що зіткнення з автомобілем обвинуваченої відбулося зліва, швидкість руху його автомобіля була 40-50 км/год, а швидкість мікроавтобуса змінювалась.
Наявність середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 підтверджується висновком судово-медичної експертизи №1075 від 28.09.2016 року, згідно з яким у ОСОБА_8 , 2014 року народження, маються тілесні ушкодження у вигляді: закритого підокісного перелому лівої великогомілкової кістки у верхній третині діафізу без зміщення, гематоми лобної ділянки голови, саден та забиття м`яких тканин лоба, черевної стінки, котрі виникли від дії тупих твердих предметів або при ударі об такі ж і по давності утворення, можуть відповідати даті 13.09.2016 р., як на це вказано в постанові про призначення експертизи. Враховуючи, те що всі описані вище тілесні ушкодження є наслідком одного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди оцінка ступеню тяжкості їх проводиться в сукупності. Отже весь описаний вище комплекс тілесних ушкоджень, в сукупності відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу (а.с.177-178).
Вина обвинуваченої ОСОБА_4 також підтверджується:
- відомостями з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди з ілюстрованими таблицями від 13.09.2016 року та схеми до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події (а.с.122-130), відповідно до яких місце дорожньо-транспортної пригоди знаходиться по вул. Гагаріна, у м. Чернігові, під залізничним мостом; проїзна частина: горизонтальна; вид та стан покриття: асфальтобетоне покриття; дорожнє покриття загальною шириною - 6,64 м, призначено для руху в двох напрямках; наявність слідів, що свідчать про переміщення об`єктів (транспортних засобів, трупів, уламків) на місці пригоди після ДТП до початку огляду не виявлено; в автомобілі «Vоlkswagen LТ 28», реєстраційний номер НОМЕР_2 деформація переднього капота, лівого переднього крила, передньої панелі, розбита передня декоративна решітка, розбито ліву фару, переднє лобове скло; в автомобілі «МАZDА 3», реєстраційний номер НОМЕР_3 деформація переднього капоту, передньої панелі, передніх правих та лівих крил, вирвано праве колесо, розбито передні фари, передній бампер, декоративна решітка, лобове скло;
- висновком судової експертизи технічного стану транспортного засобу №468 від 28.10.2016 року, відповідно до якого робоча гальмівна система наданого на дослідження автомобіля «Vоlkswagen LТ 28», реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходилась в функціонально-придатному стані. На момент проведення експертного огляду система рульового керування автомобіля «Vоlkswagen LТ 28», реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходилась у відмовному стані через технічну несправність, що вказана в дослідницькій частині. Вищевиявлена під час проведення дослідження технічна несправність системи рульового керування досліджуваного транспортного засобу виникла під час даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок дії руйнуючих навантажень на деталі автомобіля під час контактування транспортного засобу з перешкодою відповідної міцності (а.с.138-145).
- висновком судової транспортно-трасологічної експертизи №467 від 07.11.2016 року відповідно до якого первинний контакт відбувся між передньою частиною автомобіля «Vоlkswagen LТ 28», д.н.з. НОМЕР_2 (передній бампер, передня панель, капот) на відстані близько 10 см -70 см від лівого бокового габариту автомобілю Фольксваген з лівим переднім габаритним кутом автомобіля «МАZDА 3», д.н.з. НОМЕР_3 (лівий кут переднього бамперу, передня ліва фара головного освітлення, передня частина лівого переднього крила, ліва частина капоту). Під час первинного контакту транспортних засобів кут між повздовжньою віссю автомобілю «Vоlkswagen LТ 28», державний номерний знак НОМЕР_2 та повздовжньою віссю автомобіля «МАZDА 3», державний номерний знак НОМЕР_3 дорівнював близько 140 ±10. Під час події даної дорожньо - транспортної пригоди місце первинного контакту між автомобілем «Vоlkswagen LТ 28», державний номерний знак НОМЕР_2 та автомобілем «МАZDА 3», державний номерний знак НОМЕР_3 приблизно знаходиться на деякій відстані правіше місця розташування передньої частини автомобіля «Mazda» (а.с.149-158).
- відомостями з протоколу проведення слідчого експерименту від 17.11.2016 року за участю підозрюваної ОСОБА_4 , яка продемострувала та повідомила про обставини ДТП (а.с.179-181);
- відомостями з протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_6 , який продемонстрував та повідомив про обставини ДТП (а.с.182-184);
- висновком судової автотехнічної експертизи № 622 від 29.11.2016 року відповідно до якого за умов дорожньо-транспортної пригоди, які вказані у постанові про призначення судової експертизи, водій ОСОБА_6 , не мав технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем «Vоlkswagen LТ 28», р.н. НОМЕР_2 шляхом застосування екстреного гальмування, рухаючись як зі швидкістю 30 км/год так і зі швидкістю 50 км/год. В даній дорожній обстановці з технічної точки зору водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «МАZDА 3», р.н. НОМЕР_3 , повинен був рухатися зі швидкістю не більше 30 км/год, тобто діяти у відповідності до вимог дорожнього знаку 3.29 розділу 33 ПДР, а з моменту виникнення небезпеки для руху застосовувати гальмування, тобто діяти у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР. В даній дорожній обстановці з технічної точки зору водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Vоlkswagen LТ 28», р.н. НОМЕР_2 , повинна була діяти у відповідності до вимог дорожнього знаку 3.29 розділу 33 ПДР, дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 ПДР та вимог п. 10.1 ПДР. За умов дорожньо-транспортної пригоди вказаних у постанові про призначення судової експертизи, з технічної точки зору в діях водія автомобіля ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 ПДР та п. 10.1 ПДР, яка перебуває в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та є її причиною. За умов дорожньо-транспортної пригоди вказаних у постанові про призначення судової експертизи, з технічної точки зору в діях водія автомобіля ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 ПДР та п. 10.1 ПДР, яка перебуває в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та є її умовою (а.с.189-192).
Вищезазначені докази не оспорюються обвинуваченою з приводу їх достовірності та допустимості.
Порушень норм КПК України, які відповідно до ст. 86, 87 КПК України тягнуть за собою недопустимість зазначених доказів, в суді не встановлено.
Невизнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, суд вважає засобом захисту з метою уникнути відповідальності або пом`якшити свою участь за вчинення злочину та дає критичну оцінку показанням обвинуваченої у судовому засіданні, оскільки її заперечення встановлених фактичних обставин справи спростовуються показаннями законного представника потерпілої, свідків, висновками експертиз, які узгоджуються між собою, доповнюють один одного та підтверджують вину обвинуваченої у вчиненому правопорушенні.
За вищевказаних обставин, суд вважає доведеною повністю винуватість ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, а її дії кваліфікуються за ч.1 ст.286 КК України.
Призначаючи покарання суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Згідно ст. 12 КК України злочин передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, за яким кваліфіковано дії обвинуваченої, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості .
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченої суд визнає вчинення злочину щодо малолітньої дитини.
Суд також враховує, що обвинувачена незаміжня, не працює, негативні характеризуючи дані відсутні, раніше не судима, до адміністративної відповідальності не притягувалася, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Крім того, враховується матеріальне становище та стан здоров`я обвинуваченої та те, що остання не вчинила заходів щодо відшкодування шкоди потерпілим внаслідок ДТП, а також суд враховує думку законного представника потерпілого щодо міри покарання.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі, із застосуванням додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами в межах санкції ч.1 ст.286 КК України, так як характер і ступінь суспільної небезпеки цього злочину свідчить про неможливість виправлення обвинуваченої без застосування до неї додаткового виду покарання. Однак, з урахуванням особи обвинуваченої, яка раніше не судима, не притягувалась до адміністративної відповідальності, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки її перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Запобіжний захід обвинуваченій не обирався, підстави для його обрання відсутні.
ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 166 389,11 грн, моральної шкоди в розмірі 20 000 грн, а також про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 8 000 грн, витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 900 грн та витрат за зберігання транспортного засобу після ДТП на штраф майданчику в розмірі 1 848 грн.
Обвинувачена позов не визнала, оскільки вважає, що ДТП сталося не з її вини.
Дослідивши цивільний позов ОСОБА_6 суд приходить до наступних висновків.
Так, виходячи зі змісту статей 127 129 КПК України, потерпілий у кримінальному провадженні має право заявити цивільний позов, який розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України. Якщо ж процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, зазначеним Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства. В той же час вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушення, згідно із ч. 1 ст. 91 КПК України підлягає доказуванню. Крім того, при вирішенні цивільного позову суд повинен застосовувати норми цивільного судочинства, зокрема положення ст.ст. 22, 23, 1166-1167, 1187, 1195 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є, в тому числі, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За страховим полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність обвинуваченої була застрахована ПАТ «НАСК «Оранта» на період з 31.10.2015 року до 30.10.2016 року (а.с.197 зв).
При розгляді справи № 2808цс15 в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року, Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.
Матеріальна шкода, яка складається: з вартості відновлювального ремонту легкового автомобіля «МАZDА 3», реєстраційний номер НОМЕР_3 в розмірі 166 389,11 грн; з витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 900, 00 грн;з витрат за зберігання транспортного засобу після ДТП на штраф майданчику в розмірі 1 848, 00 грн, що загалом становить 169 137,11 грн - підлягає стягненню з обвинуваченої на підставі ст.22, 1166, 1187, 1188 ЦК України, оскільки вказаний розмір шкоди підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 380 від 10.01.2017 року (а.с.33-53), квитанцією № 3 від 11.01.2017 року (а.с.54) та дублікатом квитанції №688060 (а.с.57).
Відповідно до ч.2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно п.1 ч.1 ст. 118 КПК України витрати на правову допомогу є процесуальними витратами. Згідно ч.1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Однак, процесуальні витрати на правову допомогу в розмірі 8 000 грн не підтверджені документально, а тому не підлягають відшкодуванню.
Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї або близьких родичів, у приниженні честі та гідності фізичної особи.
У ході судового засідання безспірно встановлено, що ОСОБА_6 вчиненим злочином заподіяна моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях від нервових потрясіннях у зв`язку з пошкодженням автомобіля, у зв`язку з отриманням ушкоджень його рідними, неможливості вести звичайний спосіб життя, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер вчиненого злочину, характер та обсяг страждань, яких зазнав потерпілий, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про задоволення позову в цій частині повністю та визначення розміру моральної шкоди в розмірі 20 000 грн.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню в сумі 3 521,60 грн, пов`язані з проведенням судових експертиз, підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -
Засудив:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначити їй покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття основного покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком два роки, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_11 169 137 (сто шістдесят дев`ять тисяч сто тридцять сім) грн. 11 коп матеріальної шкоди та 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп моральної шкоди.
Відмовити ОСОБА_11 у стягненні витрат на правову допомогу у розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 3 521 (три тисячі п`ятсот двадцять одну) грн. 60 коп.
Речові докази по справі, а саме: автомобіль марки «Vоlkswagen LТ 28», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 залишити у її розпорядженні; автомобіль марки «МАZDА 3», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_11 залишити у його розпорядженні.
Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги через Новозаводський районний суд м. Чернігова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1