Справа № 383/15/17 .
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.05.2017 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Компаніївка Кіровоградської області, українця, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючий по АДРЕСА_2 , офіційно не працюючого, не одруженого, маючого вищу освіту, не маючого судимостей,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається таким, що не має судимостей, скоїв умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, при слідуючих обставинах.
26 листопада 2016 року близько 17 год. 05 хв. ОСОБА_4 перебував біля в`їзних воріт ринку Бобринецького РСТ, що розташовані по вул. Базарна в м. Бобринець Кіровоградської області, де вчинив сварку з охоронцями ринку з приводу виїзду його автомобіля з території. У ході сварки між охоронцями ринку та ОСОБА_4 виникла штовханина на тротуарі по вул. Базарна в м. Бобринець біля території ринку, під час якої ОСОБА_4 на ґрунті неприязних стосунків наніс один удар кулаком правої руки в область голови охоронцю потерпілому ОСОБА_6 , від чого останній впав на асфальтне покриття та вдарившись головою, втратив свідомість.
У результаті протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді:
- синця в ділянці лівого ока, садна на лівій щоці, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1929 від 13.12.2016 року, проведеної Кіровоградським обласним бюро СМЕ, відносяться до легкого ступеню тяжкості тілесних ушкоджень;
- рани в потиличній ділянці голови зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1929 від 13.12.2016 року, проведеної Кіровоградським обласним бюро СМЕ, відносяться до легкого ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, яке викликало короткочасний розлад здоров`я, більше ніж 6 діб.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєному злочині, передбаченому ч. 2 ст. 125 КК України, визнав повністю та показав про обставини скоєння злочину відповідно до обвинувачення вказуючи, що в день події він близько 16 години приїхав до території ринку, так як там має торгівельну точку його знайома, й потрібно була допомога розвантажити товар, але на територію ринку його не пускали охоронники, в тому числі й потерпілий, тоді між ним та останніми виникла сварка та штовханина в ході якої він дуже обізлився та наніс один удар кулаком руки по голові потерпілому, а той упав та втратив свідомість, тоді він привів його до свідомості та допоміг підвестися. Вказує, що у скоєному щиро розкаюється, майнову шкоду потерпілому відшкодував, тому просить врахувати ці обставини та не карати його суворо. Також зазначає, що цивільний позов визнає частково, лише 1041 грн. матеріальної та 600 грн. моральної шкоди, судові витрати просить визначити на розсуд суду.
У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, проти чого не заперечили учасники процесу, при цьому суд з`ясував, що вони правильно розуміють значення цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції не має, наслідки їм роз`яснено.
Крім визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , суд вважає, що його вина у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні у порядку ч.3 ст.349 КПК України доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 26.11.2016 року він знаходився на роботі, а саме на території КП «Ринок» по вул. Базарна в м. Бобринець Кіровоградської області, де працює охоронником. Близько 17 години почув біля в`їздних воріт з вул. Базарна крики та пішов туди перевірити що сталося, коли підійшов до воріт, то побачив обвинуваченого ОСОБА_4 , який намагався відчинити ворота та з цього приводу сперечався із двома його колегами охоронниками. Підійшовши до обвинуваченого він почав говорити, що ринок працює по графіку і лише до 16 години можна завозити товар, але той вів себе агресивно та під час розмови наніс йому кулаком правої руки удар в ліву частину голови, після чого він знепритомнів, й що було далі не пам`ятає, прийшов до свідомості вже в лікарні де проходив курс лікування від заподіяних обвинуваченим тілесних ушкоджень. Також потерпілий повідомив, що обвинувачений під час досудового розслідування шкоду йому не відшкодував і вибачення не просив, а навпаки погрожував йому, тому просить покарати обвинуваченого суворо.
Суд, заслухавши сторону обвинувачення та захисту, дослідивши докази у порядку ч.3 ст.349 КПК України приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і його діяння суд кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
При призначенні покарання суд враховує вимоги ст.65 КК України, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який законом класифікується як злочин невеликої тяжкості.
Враховує також особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо.
Згідно досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, результати оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення відносно обвинуваченого ОСОБА_4 показали середній ризик небезпеки для суспільства у тому числі для окремих осіб, а отже існує ймовірність виправлення правопорушника без ізоляції від суспільства.
Обставини справи, які пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку потерпілому.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.
Враховуючи викладене, та те, що обвинувачений притягувався раніше до кримінальної відповідальності, але на час скоєння злочину судимості погашені, враховуючи думку сторони обвинувачення та позицію потерпілого та його представника щодо покарання обвинуваченому, обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який офіційно не працює, його відношення до вчиненого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ст.125 ч.2 КК України у виді 200 годин громадських робіт та вважає, що обраний обвинуваченому вид та міра покарання, за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого злочину, обставинам провадження, але і його особі, міра покарання є обґрунтованою та буде необхідною й достатньою для його можливого виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, та буде відповідати цілям покарання.
Речовий доказ цифровий носій CD-R-52x 700 МВ 80 min підлягає залишенню в матеріалах кримінального провадження.
Витрати на проведення експертиз по даному кримінальному провадженні відсутні.
Дослідивши докази в їх сукупності та відповідно до вимог ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, суд частково задовольняє цивільний позов потерпілого щодо стягнення майнової та моральної шкоди, а також судових витрат виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Судом встановлено, що з приводу тілесних ушкоджень заподіяних потерпілому обвинуваченим під час події злочину ОСОБА_6 звернувся 26.11.2016 року до лікарні та проходив курс лікування в Бобринецькій ЦРЛ з 28.11.2016 року по 02.12.2016 року за власний рахунок, витративши на ліки 1040,38 грн., які обвинуваченим відшкодовані під час судового розгляду в повному обсязі потерпілому, що підтверджується письмовою розпискою представника потерпілого від 15.05.2017 року.
Щодо стягнення 487,64 грн. вартості ліжко днів, то в цій частині позов задоволенню на користь позивача не підлягає, так як необґрунтований доказами понесення цих витрат саме потерпілим.
На цій підставі позов в частині стягнення майнової шкоди задоволенню не підлягає.
Відповідно до змісту ст. ст. 23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
З урахуванням обставин справи та характеру правопорушення, а також глибини душевних страждань потерпілого, суд при визначенні розміру відшкодування, врахувавши вимоги розумності і справедливості, вважає за можливе стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого моральну шкоду в сумі 3000 грн., та враховуючи часткове її відшкодування під час судового розгляду обвинуваченим в сумі 600 грн., суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 2400 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а в задоволенні іншої частини позову відмовити у зв`язку з необгрунтованністю вимог.
У відповідності до вимог ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 здійснені останнім витрати на правову допомогу в сумі 8000 грн. в повному обсязі.
Підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому до набирання вироком законної сили суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 370-371, 374-376 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєні злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді двохсот годин громадських робіт.
Речовий доказ цифровий носій CD-R-52x 700 МВ 80 min залишити в матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 2400 грн. моральної шкоди та 8000 грн. витрат на правову допомогу.
В задоволенні іншої частини позову відмовити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області через Бобринецький районний суд Кіровоградської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копії вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1