печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника товариства - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням Публічного акціонерного товариства АБ «Укргазбанк» в особі представника за довіреністю - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В :

26.12.2016 ПАТ АБ «Укргазбанк» () в особі адвоката ОСОБА_3 звернулось до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна, посилаючись на наступні факти та обставини.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.12.2016 за клопотанням слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_4 в порядку забезпечення заходів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006084 від 22.06.2015 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.361, ч.2 ст.361 КК України, серед інших об`єктів нерухомого майна, накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер № :82:277:0141, за адресою: м. Київ, бульвар Дружби Народів, буд. 44-46, власником якої є ПАТ АБ «Укргазбанк», що підтверджується відомостями державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Проте, як зазначено в клопотанні, при накладенні арешту поза увагою слідчого судді залишилась та обставина, що наведені в клопотанні органу досудового розслідування підстави для арешт майна не відповідали фактичним обставинам справи, оскільки ПАТ АБ «Укргазбанк» є добросовісним набувачем арештованого майна в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 8196 від 29.09.2008, жодній посадовій особі ПАТ АБ «Укргазбанк» у зв`язку з набуттям права власності на вказане майно про підозру не оголошено, цивільного позову до ПАТ АБ «Укргазбанк» не пред`явлено, вказане майно не є предметом вчинення кримінального правопорушення та не підлягає спеціальній конфіскації, що свідчить про безпідставність накладення арешту та обумовлює необхідність його скасування.

Слідчий ГСУ НП України в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про місце, день і час судового розгляду, слідчий суддя визнав можливим провести розгляд клопотання за його відсутності.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення адвоката в обґрунтування клопотання, вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього матеріали, приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 18 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0006084, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2015 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.361, ч.2 ст.361 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи, використовуючи електронні ключі та паролі приватних нотаріусів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , упродовж 2015 - 2016 років здійснили незаконні дії від їхнього імені щодо зняття арештів з майна, які ними фактично не виконувались.

В подальшому невстановлені досудовим розслідуванням особи, з метою отримання неправомірної вигоди, пропонували на ринку юридичних послуг України послуги з зняття будь яких обмежень з рухомого та нерухомого майна громадян. В свою чергу володільці рухомого та не рухомого майна, скориставшись вказаною незаконною послугою, отримували можливість здійснити реалізацію свого рухомого та нерухомого майна без будь яких обтяжень, що надавало їм можливість не виконувати взяті перед іншими фізичними та юридичними особами зобов`язання, а також знімати накладені на їхнє майно арешти, чим нанесли збитки в особливо великих розмірах.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.12.2016 за клопотанням слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_4 в порядку забезпечення заходів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006084 від 22.06.2015 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.361, ч.2 ст.361 КК України, серед інших об`єктів нерухомого майна, накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер № :82:277:0141, м. Київ, бульвар Дружби Народів, буд. 44-46, власником якої є ПАТ АБ «Укргазбанк», що підтверджується відомостями державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, дата формування якого 26.12.2016, ПАТ АБ «Укргазбанк» є власником земельної ділянки кадастровий номер № :82:277:0141, за адресою: м. Київ, бульвар Дружби Народів, буд. 44-46, а відтак наділено правом на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону № 1019-VIII від 18.02.2016 ( далі КПК України), арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Отже, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З тексту ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.12.2016 слідує, що арешт на земельну ділянку кадастровий номер № :82:277:0141, м. Київ, бульвар Дружби Народів, буд. 44-46, власником якої є ПАТ АБ «Укргазбанк», з метою збереження речових доказів.

Будь-яких інших правових підстав для застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею в вищевказаній ухвалі не наведено.

Між тим, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

Досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0006084 від 22.06.2015 здійснюється за ст. 361 КК України, яка встановлює кримінальну відповідальність за несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем, комп`ютерних мереж чи мереж електрозв`язку, що призвело до витоку, втрати, підробки, блокування інформації, спотворення процесу обробки інформації або до порушення встановленого порядку її маршрутизації.

Основним безпосереднім об`єктом вказаного злочину є встановлений порядок обробки ( збирання, введення, записування, перетворення, зчитування, зберігання, знищення, реєстрації, приймання, отримання, передавання) комп`ютерної інформації у інформаційних системах. Предметом злочину можуть бути електронно-обчислювальні машини ( комп`ютери), автоматизовані системи, комп`ютерні мережі, мережі електрозв`язку, комп`ютерна інформація, інформація, що передається мережами електрозв`язку.

З огляду на диспозицію ст. 361 КК України, яка і визначає предмет доказування в кримінальному провадженні, немає жодних правових підстав для висновку, що арештована земельна ділянка навіть теоретично може зберегти на собі сліди вчинення вказаного злочину або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що підлягають встановленню під час кримінального провадження за ст. 361 КК України.

За результатами судового розгляду клопотання заявника, слідчим суддею беззаперечно встановлено, що підстави та порядок набуття ПАТ АБ «Укргазбанк» права власності на земельну ділянку кадастровий номер № :82:277:0141, м. Київ, бульвар Дружби Народів, буд. 44-46 не є предметом досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0006084 від 22.06.2015, вказане право наразі ніким не оспорюється, а відтак земельна ділянка не є предметом кримінального правопорушення та не підлягає спеціальній конфіскації, жодній посадовій особі ПАТ АБ «Укргазбанк» з цих підстав про підозру не оголошено, цивільний позов до товариства не пред`явлено.

За таких обставин формальне визнання слідчим земельної ділянки речовим доказом в кримінальному провадженні, досудове розслідування в якому здійснюється за ст. 361 КК України, за переконанням слідчого судді, не може слугувати підставою для подальшого обмеження права власності ПАТ АБ «Укргазбанк» на земельну ділянку кадастровий номер № :82:277:0141, м. Київ, бульвар Дружби Народів, буд. 44-46, оскільки є неспівмірним з завданнями кримінального судочинства.

За таких обставин та враховуючи, що предметом судового розгляду клопотання є нерухоме майно, у зв`язку з чим стверджувати про можливість настання внаслідок скасування арешту таких наслідків як приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрата, знищення, перетворення, пересування та передача майна ( ч. 2 ст. 170 КПК України) не надається можливим, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та наявність підстав для його задоволення.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170,171, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання Публічного акціонерного товариства АБ «Укргазбанк» в особі представника за довіреністю - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити.

Арешт майна, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року на земельну ділянку кадастровий номер № :82:277:0141, м. Київ, бульвар Дружби Народів, буд. 44-46, власником якої є ПАТ АБ «Укргазбанк» - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1