У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
захисникаОСОБА_6 ,
представника потерпілогоОСОБА_7 ,

розглянула в судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргоюпредставника потерпілого ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» ОСОБА_8 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 22 червня 2016 року щодо ОСОБА_5 .
Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2015 року
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,
громадянина України, не судимого,
- за ч. 1 ст. 366 КК України засуджено до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить850 грн;
- за ч. 3 ст. 358 КК України засуджено до покарання у виді арешту на строк 3 місяці.
На підставі ст. 49 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного йому покарання за ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358 КК України.
- за ч.2 ст. 366 КК України визнано невинним та виправдано за недоведеністю його участі у вчиненні злочину;
- за ч. 2 ст. 364 КК України визнано невинним та виправдано за недоведеністю його участі у вчиненні злочину.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 22 червня 2016 року вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_5 змінено.
Постановлено вважати останнього засудженим за ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн; за ч. 3 ст. 358 КК України до покарання у виді 3 місяців арешту та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно до покарання у виді 3 місяців арешту зі сплатою штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., із самостійним виконанням покарання у виді штрафу.
На підставі ст. 49 КК України ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання за ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358 КК України.
В решті вирок залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 3 ст. 358 КК України. Судом його визнано винуватим у тому, що він, будучи службовою особою, обіймаючи посаду директора ТзОВ «Леопрінт», умисно, всупереч інтересам служби, в період з 24 липня по 24 листопада 2008 року склав та видав завідомо неправдиві документи, а саме реєстри №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6 розрахункових документів, за якими відступаються права вимоги (прийнято до факторингу), у яких вказав відомості про те, що ТзОВ «Леопрінт» протягом червня-листопада 2008 року поставило товар підприємствам ТзОВ «ТД Вуітонторгсервіс», ЗАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» та ТзОВ «Лажерон і К», ТзОВ «ТД Вуітонторгсервіс» та ТзОВ «Авіс», хоча достовірно знав, що ТзОВ «Леопрінт» вказаним підприємствам товар не поставляло та у вказаному в реєстрах періоді часу не мало жодних господарських відносин з цими підприємствами.
Також, ОСОБА_5 , діючи умисно, протягом липня-листопада 2008 року використав, вищезазначені завідомо неправдиві документи шляхом подання їх до підприємства ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку».
Крім цього, органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачувався за ч. 2 ст. 366 та ч. 2 ст. 364 КК України, однак суд дійшов висновку про необхідність виправдати останнього у зв`язку із недоведеністю його участі у їх вчиненні.

У касаційній скарзі представник потерпілого ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» ОСОБА_9 порушує питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_10 росить направити справу на нове розслідування. Посилається на порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону. Вказує, що суд залишив поза увагою те, що ОСОБА_5 в результаті своєї злочинної діяльності незаконно заволодів кредитними коштами ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР», та необгрунтовано виправдав його за ч. 2 ст. 366 та ч. 2 ст. 364 КК України. Вважає, що у зв`язку із заподіянням матеріальної шкоди фінансовій установі безпідставно не притягнуто до кримінальної відповідальності директора ТзОВ «Леопрінт» ОСОБА_10 за ч. 5 ст. 191 та ст. 364-1 КК України, а також головного бухгалтера цього підприємства ОСОБА_11 як співучасника злочинів.
Засуджений ОСОБА_12 подав заперечення на касаційну скаргу представника потерпілого, у якому просить залишити судові рішення без зміни.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника потерпілого на підтримання касаційної скарги, думку засудженого та його захисника про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, думку прокурора, який вважав, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги і заперечення, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 3 ст. 358 КК України не оспорюються в касаційній скарзі представника потерпілого.
Доводи, викладені у касаційній скарзі, про необгрунтованість виправдання ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 366 та ч. 2 ст. 364 КК України, є аналогічними тим, що були наведені в апеляції представника потерпілого, вони були визнані апеляційним судом безпідставними, оскільки суперечать матеріалам кримінальної справи.
Апеляційний суд обгрунтовано погодився з рішенням суду першої інстанції про недоведеність участі ОСОБА_5 у вчиненні зазначених злочинів, оскільки місцевий суд, дослідивши всі обставини, які могли мати значення для справи, надавши в судовому засіданні належну оцінку доказам, належно обґрунтував своє рішення.
Як установлено судом, обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_5 органом досудового розслідування, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 366 та ч. 2 ст. 364 КК України ґрунтується на припущеннях, а докази, надані стороною обвинувачення та досліджені судом, не дають підстав зробити висновок про участь ОСОБА_5 у цих злочинах.
Частиною 2 ст. 366 КК України та ч. 2 ст. 364 КК України передбачено відповідальність за службове підроблення, що спричинило тяжкі наслідки, та зловживання владою або службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки. Таким чином, кваліфікація дій особи за названими нормами можлива лише у випадку, якщо в суді буде доведено настання тяжких наслідків і лише в разі наявності причинного зв`язку між інкримінованим службовим злочином і такими наслідками відповідно.
Оскільки доказами, дослідженими судом, не доведено, що діяння ОСОБА_5 як службової особи спричинило настання тяжких наслідків, то суд дійшов обгрунтованого висновку про необхідність постановлення виправдувального вироку щодо ОСОБА_5 в частині його обвинувачення за ч. 2 ст. 366 та ч. 2 ст. 364 КК України.
Необґрунтованими є посилання у касаційній скарзі на те, що у даній справі безпідставно не притягнуто до кримінальної відповідальності директора ТзОВ «Леопрінт» ОСОБА_5 та головного бухгалтера цього підприємства ОСОБА_11 за ч. 5 ст. 191 та ст. 364-1 КК України, оскільки, як убачається з матеріалів кримінальної справи суд розглянув справу тільки відносно підсудного та тільки в межах пред`явленого обвинувачення, внаслідок чого повністю дотримався вимог ст. 275 КПК України 1960 року.
Зі змісту ухвали суду апеляційної інстанції видно, що суд навів мотиви на спростування доводів поданих апеляцій, зазначив підстави їх відхилення. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960 року.
Перевіркою матеріалів кримінальної справи за касаційною скаргою представника потерпілого не встановлено порушень судом вимог кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів обґрунтованість та законність постановлених у справі кримінальних рішень.
Керуючись статтями 394396, 398 КПК України 1960 року і пунктами 11, 15 розділу «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :

Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 22 червня 2016 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу представника потерпілого ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» ОСОБА_8 без задоволення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3