Справа № 742/1527/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/830/2016
Категорія - ст.121 ч.1 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 .

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000508, за апеляційною скаргою заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_8 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 травня 2016 року, щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 років.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного за даним вироком, з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, забов?язано його повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_7 на користь бюджету м. Прилуки в особі КЛЗ «Прилуцька центральна міська лікарня» витрати понесені даним закладом на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_10 в розмірі 1681 грн. 68 коп.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду в частині призначеного покарання, заступник прокурора Чернігівської області ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеності вини, просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним за ч. 1 ст. 121 КК України і призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом не в повній мірі враховано, що скоєний злочин є тяжким, обставини злочину, а саме нанесення ударів рукою та ногами по життєво важливим органам потерпілого, особу обвинуваченого, який характеризується посередньо та обтяжуючу покарання обставину - скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння і необхідність призначення достатнього покарання для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним та іншими особами нових злочинів. Вважає, що призначене покарання не є справедливим і достатнім для виправлення й попередження нових злочинів. Вказує на те, що призначене покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням не відповідає вимогам статей 50, 65 КК України та є явно несправедливим через його м`якість.

Як встановив суд, 12 березня 2016 року близько 19 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за адресою АДРЕСА_2 , на ґрунті виниклих неприязних стосунків, умисно наніс один удар потерпілому ОСОБА_10 кулаком в область обличчя та близько чотирьох ударів ногою в область грудей та голови, в результаті чого утворилися тілесні ушкодження у вигляді синця виличної ділянки зліва, перелому виличної кістки зліва, синців на верхній та нижніх повіках лівого ока з субкон?юктивального крововиливу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, і у вигляді перелому 3-4-го ребер справа, травматичного гемопневмотораксу, які ускладнились двобічною післятравматичною пневмонією, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її з вказаних в ній підстав, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора та вважає вирок суду обґрунтованим, законним, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ніким, в тому числі і самим обвинуваченим, не оспорювались і, згідно ч.3 ст. 349 КПК України, не досліджувались.

Як вбачається з матеріалів справи, як під час досудового слідства, так і в ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, висловив щире каяття у вчинені кримінального правопорушення.

В суді першої інстанції кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за його згодою було розглянуто в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України. При цьому судом було роз`яснено вимоги вказаної норми закону, а також наслідки щодо неможливості оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

За встановлених у справі фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за частиною 1 статті 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя, в момент заподіяння.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд виходив із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та, відповідно до вимог ст. 65 КК України, вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, є учасником бойових дій та отримав поранення під час проходження служби в зоні АТО, думку потерпілого про призначення обвинуваченому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, обставину, що обтяжує покарання вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину і добровільне відшкодування завданого збитку потерпілому.

З огляду на обставини кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання про достатність та справедливість призначеного судом першої інстанції покарання та не знаходить підстав для скасування вироку у зв`язку з м`якістю призначеного покарання, як на те вказує прокурор в своїй апеляційній скарзі, оскільки обставини, на які він посилається судом місцевим судом враховані, і доводи прокурора не є переконливими задля призначення більш суворого покарання.

Вирок суду є законний, обґрунтований і справедливий, а тому скасуванню він не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 травня 2016 року, щодо ОСОБА_7 без зміни.

Згідно ч. 4 ст. 532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4