Справа № 751/2883/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/802/2017
Категорія - ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 червня 2017 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мартоіванівка, м. Олександрія, Кіровоградської області, українки, громадянки України, освіта середня, незаміжньої, до засудження не працювала, проживала за адресою: АДРЕСА_1 , була засуджена по даній справі 13.08.2010 року за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі.

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

представника ЧВК-44 ОСОБА_9 ,

засудженої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Засуджена ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням, в якому просила застосувати відносно неї умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, згідно ст. 81 КК України.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 червня 2017 року у задоволенні її клопотання про умовно - дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України відмовлено.

В основу свого рішення суд поклав те, що своєю поведінкою та ставленням до праці засуджена ОСОБА_6 не довела своє виправлення і застосування відносно неї умовно - дострокового звільнення від відбування покарання буде передчасним, оскільки остання за час відбування покарання характеризується негативно, порушувала вимоги встановленого порядку відбування покарання та правила внутрішнього розпорядку, за що мала сім стягнень, одне з яких не зняте та не погашене у встановленому законом порядку, мала профілактичні бесіди, заохочень не мала, що судом розцінено як несумлінна поведінка, яка не надає позитивного прикладу іншим засудженим відділення.

Не погоджуючись з рішенням суду, засуджена ОСОБА_6 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу місцевого суду та прийняти нову, якою задовольнити її клопотання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вона відбула встановлену законом частину покарання, попри часткове визнання вини у суді, на даний час повністю усвідомила вину, кається, вважає, що сам по собі факт вчинення особливо тяжкого злочину не може бути підставою для відмови у застосуванні щодо неї умовно-дострокового звільнення. Пасивну поведінку у суспільно-корисній праці пояснює віком та станом здоров`я, проте зазначає, що приймає участь у художній творчості (вишиває протягом 5 років), отримала подяку за участь у конкурсі „Майстриня, крім того зазначає, що до пенсійного віку працювала швачкою, за її кошти було придбано ряд необхідних речей для відділення, однак в характеристиці про це не зазначено. Усі стягнення, які були накладені на даний час погашені, останнє, коли винесла зі столової продукти харчування пояснює ситуативним, викликаним поганим самопочуттям.

Заслухавши доповідача, засуджену та її захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити, прокурора та представника ЧВК-44, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги засудженої, дослідивши матеріали даної справи та особової, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів особової справи та з характеристики засуджена ОСОБА_6 фактично відбула встановлену частину строку покарання, однак при цьому своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення. Під час відбування покарання, засуджена допускала порушення вимог режиму утримання, за що на неї було накладено сім стягнень, які погашені у встановленому законом порядку, останнє з яких, яке засуджена виправдовує поганим самопочуттям, спростовується наявним у матеріалах справи дозволом на винос продуктів, виданому на іншу засуджену, який остання використала, що не свідчить про ситуативну поведінку, а свідомість та спланованість останньою таких дій. Таким чином, хоча стягнення і погашені у встановленому законом порядку, однак недотримання правил внутрішнього розпорядку протягом всього строку відбування покарання, негативні характеристики, те, що вона не надає позитивного прикладу іншим засудженим відділення, а також її ставлення до вимог встановленого порядку відбування покарання, які останньою досить часто ігноруються, свідчать про несумлінну поведінку засудженої та перешкоджає застосуванню відносно неї умовно-дострокового звільнення.

Врахування судом першої інстанції факту вчинення засудженою особливо тяжкого злочину та часткове визнання вини не стало вирішальним у прийнятті рішення про можливість її умовно-дострокового звільнення, тому і на даний час не може вплинути на обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні її клопотання, прийняте на підставі сукупності всіх наданих суду доказів щодо поведінки засудженої під час відбування покарання, з чим погоджується і колегія суддів. Як і стан здоров`я засудженої, який став би вирішальним у разі порушення питання щодо застосування положень ст. 84 КК України, а не при умовно-дострокову звільнені.

Також з матеріалів справи вбачається, що стосовно засудженої ОСОБА_6 на засіданні комісії розглядалось питання щодо можливості застосування ст. 81 КК України, дане питання порушувалося раніше перед судом, однак як комісія так і суд дійшли висновків, що засуджена не стала на шлях виправлення.

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи клопотання засудженої ОСОБА_6 прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у застосуванні до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання через те, що засуджена своєю поведінкою не довела своє виправлення, тому колегія суддів не знаходить підстав для задоволення її апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 417, 419, 539 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 червня 2017 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка відбуває покарання в місцях позбавлення волі з моменту отримання копії рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4