Дата документу Справа № 337/241/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1021/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 337/241/17
Категорія ст. 15 ч.3, ч.2 ст. 185 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали об`єднаного кримінального провадження, яке внесено до ЄРДР за № 0019 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Запоріжжі, громадянки України, розведеної, освіта середня, не працевлаштованої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
1) 22.09.2011 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст.309 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі з випробувальним строком 2 роки;
2) 17.07.2012 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст.309 ч.2, ст.71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;
3) 05.02.2013 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ст.309 ч.2, 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі, звільнена 24.07.2014 року на підставі ст.7 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року, умовно-достроково на не відбуту частину покарання 7 місяців 11 днів, з іспитовим строком на 1 рік;
4) 28.12.2016 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст. 185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.3, 185 ч.2 КК України,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України.

за участю прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_6 ,
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2017 року,
в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 вирок суду вважає не вірним та таким, що підлягає зміні, бо призначене судом покарання за соєю суворістю не відповідає тяжкості скоєного правопорушення та особі обвинуваченої.

Суд недостатньо врахував обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_6 , а саме: на досудовому слідстві і в суді ОСОБА_9 повністю визнала себе винною, вчинила злочин внаслідок збігу тяжких особистих обставин матеріального характеру, має на утриманні неповнолітню дитину сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , викрадене майно повернуто потерпілому.

Вважає, що зазначені обставини повинні бути враховані судом як обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого правопорушення та є підставою для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Для виправлення ОСОБА_11 немає необхідності у позбавленні волі. З урахуванням інтересів дитини вважаю, що для її виправлення достатньо застосувати до неї покарання у вигляді штрафу. Той факт, що ОСОБА_9 офіційно не працевлаштована не може перешкоджати призначенню такого виду покарання, оскільки відповідно до ч.4 ст.53 КК України суд може з урахуванням майнового стану особи призначити штраф із розстрочкою впила її певними частинами строком до одною року.

Просить вирок суду змінити, призначити їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника та обвинувачену, зокрема в останньому слові, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який просив вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2017 року ОСОБА_6 визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.3, 185 ч.2 КК України та призначено їй покарання у вигляді одного року позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання приєднано частково покарання, не відбуте за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28.12.2016 року і остаточно призначено ОСОБА_6 до відбуття покарання у вигляді одного року одного місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбуття покарання рахувати з часу фактичного затримання. Вирішена доля речових доказів по справі.
Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 03.01.2017 року, приблизно о 10 годині 48 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись в торговельному залі ТОВ «Trash!», який знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, м. Запоріжжя, пр.. Ювілейний, 22-б, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, зі стенду, взяла дві пляшки горілки «Хлібний Дар», об`ємом 0.75 л кожна, загальною вартістю 162 грн. 82 коп. (без урахування ПДВ) та одну пачку кави « Nescafe Classic», вагою 120 гр., вартістю 49 грн. 95 коп. ( без урахування ПДВ), тобто майно, яке належить ТОВ « Trash!», на загальну суму 212 грн. 77 коп., які поклала під куртку, таким чином сховавши їх, після чого, намагаючись таємно викрасти вказаний товар, направилася до касової зони з метою безоплатного проходу через неї, однак не змогла довести свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки була затримана працівниками охорони супермаркету.
За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.
ВинуватістьОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самої обвинуваченої в судовому засіданні, де вона повністю визнавала себе винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченої та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися.
Судом першої інстанції дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України призначення основного покарання більш м`якого ніж передбачено законом, можливо за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

При розгляді кримінального провадження достатніх підстав для застосування відносно обвинуваченій ОСОБА_6 ст. 69 КК України місцевим судом не встановлено і в апеляційній скарзі захисником не приведено.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 судом першої інстанції було враховано, що остання повністю визнала вину у вчиненні злочину, щиро розкаялася, має на утриманні неповнолітню дитину, а тому суд призначив їй мінімальне покарання у виді позбавлення волі, яке, передбачено санкцію ч. 2 ст. 185 КК України.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів не вбачає правових підстав для застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_6 ст. 69 КК України, зокрема, і у зв`язку з тим, що суд не врахував, що вона вчинила злочин внаслідок збігу тяжких особистих обставин матеріального характеру, викрадено майно повернуте потерпілому, оскільки будучи неодноразово судимою за вчинення умисних корисливих злочинів, вона під час іспитового строку, знову вчинила умисний корисливий злочин, а тому, колегія судів вважає, що обвинувачена схильна до стійкої злочинної діяльності, що характеризує її, як негативну особу, а тому наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, сама по собі ніяким чином не знижує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, з урахуванням негативної особи винної.
Згідно до вимог ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, по якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи вищевказані вимоги ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), а також те, що ОСОБА_6 тримався під вартою після проголошення вироку до набрання ним законної сили з 30.03.2017 року по 20.06.2017 року включно, колегія суддів зараховує їй цей строк з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2017 року відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , без зміни.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати обвинуваченій ОСОБА_6 у строк покарання, строк її попереднього ув`язнення з 30.03.2017 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення, а обвинуваченою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.
Судді: