УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: заявника ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні у залі суду у місті Києві

клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2017 року, у кримінальному провадженні № 0000099 від 29 березня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 4 серпня 2017 року звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2017 року, у кримінальному провадженні № 0000099 від 29 березня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258 КК України, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2017 року було задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_5 про накладення арешту на майно та накладено арешт на автомобіль «Toyota Land Cruiser» (д.н.з. НОМЕР_1 ) та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, який було вилучено під час огляду місця події 12 червня 2017 року по вулиці Дубнівській в м. Луцьку працівниками УСБУ у Волинській області.

Заявник посилається на те, що арешт на майно було накладено необґрунтовано, оскільки він жодного відношення до кримінального провадження № 0000099 не має, відсутні достатні докази вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.258 КК України, про підозру йому не повідомляли, жодним процесуальним статусом у вказаному кримінальному провадженні він не володіє. Задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль «Toyota Land Cruiser» (д.н.з. НОМЕР_1 ), суд виходив з того, що автомобіль має ознаки речових доказів, оскільки зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення. Однак на думку заявника така позиція суду та слідчого є лише припущеннями, які необґрунтовані належними доказами. Разом з тим, після накладення арешту на автомобіль та під час перебування автомобіля на території УСБУ у Волинській області, було відібрано всі необхідні зразки для експертного дослідження. Водночас, таке безпідставне вилучення та арешт майна, неможливість його використання та експлуатації порушує його конституційні права як власника майна. Таким чином, на думку заявника, арешт на його майно було накладено безпідставно та необґрунтовано, а тому потреба в такому заході забезпечення кримінального провадження відпала.

Представник заявника адвокат ОСОБА_4 та заявник ОСОБА_3 клопотання про скасування арешту майна підтримали, просили слідчого суддю задовольнити його у повному обсязі, з підстав у ньому наведених. Зазначили, що автомобіль «Toyota Land Cruiser» (д.н.з. НОМЕР_1 ), на який накладено арешт, жодного відношення до кримінального провадження № 0000099 не має.

Старший слідчий в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_5 заперечував з приводу задоволення клопотання і скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва 19 червня 2017 року, зазначив, що на час розгляду клопотання про скасування арешту майна досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000099 триває, вилучений автомобіль «Toyota Land Cruiser» (д.н.з. НОМЕР_1 ) визнаний речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні. Крім того, автомобіль необхідний для проведення ряду слідчих дій та експертиз, а тому підстави для арешту майна не відпали.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення заявника ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , вивчивши клопотання про скасування арешту майна та дослідивши долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що в провадженні ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000099, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 березня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2017 року було задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_5 про накладення арешту на майно та накладено арешт на автомобіль «Toyota Land Cruiser» (д.н.з. НОМЕР_1 ), свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, який було вилучено під час огляду місця події 12 червня 2017 року по вулиці Дубнівській в м. Луцьку працівниками УСБУ у Волинській області.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схилення особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

З тексту ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2017 року вбачається, що при накладенні арешту на майно, слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання про арешт майна потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а сукупність отриманих судом даних, відповідно до ст.170 КПК України, була достатньою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000099 наразі триває, постановою слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Волинській області ОСОБА_6 від 13 червня 2017 року автомобіль «Toyota Land Cruiser» (д.н.з. НОМЕР_1 ) визнано речовим доказом. Разом з тим, в судовому засіданні старшим слідчим в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_5 було обґрунтовано необхідність в подальшому продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у зв`язку з необхідністю проведення ряду слідчих дій та експертних досліджень. Разом з тим, як вбачається з матеріалів доданих до клопотання, доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальністьта які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2017 року, що дає слідчому судді підстави дійти висновку що необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала, оскільки обставини, на які посилається заявник ОСОБА_3 в обґрунтування клопотання, підлягають з`ясуванню в ході досудового розслідування.

На підставі викладеного, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 170-174, 309, 372, 392 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2017 року, у кримінальному провадженні № 0000099 від 29 березня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1