Справа №480/2226/16-к 20.04.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2017 року м. Миколаїв.

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючого судді: ОСОБА_1
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув у письмовому судовому провадженні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22.12.2016 року, якою відносно

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Полисаєво, м. Ленінськ-Кузнецький Кемеровської області РФ, громадянина України, росіянина, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 судимого вироками Генічеського районного суду Херсонської області

1) 05.10.2006 року - за ст.ст.185 ч.ч.2 і 3; 309 ч.1 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. 01.02.2010 року звільнений по відбуттю покарання;

2) 15.01.2013 року - за ст.307 ч.2 КК України до позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього майна;

- відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про умовно дострокове звільнення засудженого на підставі ст.81 КК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.
За змістом апеляційної скарги просить скасувати оскаржувану ухвалу та задовольнити її клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 - відмовлено.
Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.
За змістом апеляційної скарги вважає, що засуджений ОСОБА_5 заслуговує на умовно-дострокове звільнення, оскільки відбув більше 2/3 строку покарання, сумлінною поведінкою і ставленням довів своє виправлення, не зважаючи на те, що не працював. Не погоджується з посередньою оцінкою характеристики ОСОБА_5 , оскільки вважає її в цілому позитивною.

Провадження №11-кп/784/295/17 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_6

Категорія: ст.539 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком Генічеського районного суду Херсонської області від 15 січня 2013 року ОСОБА_5 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України до позбавлення волі на строк 6 років.
На момент розгляду клопотання засуджений відбув 5 років 9 місяців 2 дні. Не відбутий строк складає 2 місяці 26 днів, з урахуванням перерахунку відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».
06.09.2016 адвокат ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 на підставі ст.81 КК України.
Відмовляючи в задоволенні клопотання захисника, суд зробив висновок про те, що засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці в зв`язку з чим до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження та додатково надані, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Виходячи з змісту вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення за наявності умов, з числа передбачених ч.3 зазначеної статті щодо строків фактичного відбуття покарання засудженим.

Як вбачається з наданих матеріалів засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання виді позбавлення волі в Ольшанській виправній колонії (№53) з 21.03.2013 року і на момент розгляду клопотання відбув 5 років 9 місяці 2 дні позбавлення волі, не відбутий строк складає 2 місяці 2 дні тобто він відбув більш, ніж дві третини призначеного строку покарання, що відповідає одній з умов, передбачених п.2 ч.3 ст.81 КК України.
Разом з тим, судом 1 інстанції вірно встановлено, що за весь час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Так, на підставі вивчення особової справи засудженого судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 за весь час відбування покарання не працював на виробництві установи виконання покарань у зв`язку з небажанням працювати.

Твердження засудженого в суді про те, що працювати під час всього строку йому не дозволяв стан здоров`я, вірно оцінено судом як безпідставне, оскільки не ґрунтується на фактичних даних.

З матеріалів особової справи (довідки (витягу) з медичної частини від 04.08.2016 № 53/14-1680) вбачається, що з 20.06.2015 по 02.07.2015 засуджений знаходився в хірургічному відділенні МОЛ при Дар`ївській ВК №10, де 23.06.2015 проведено оперативне втручання. На момент обстеження 04.05.2016 загальний стан засудженого задовільний.
Також, в матеріалах особової справи містяться довідки медичної частини, що засуджений здоров та працездатний.
Крім того, судом вірно оцінена як посередня характеристика засудженого ОСОБА_5 від 03.10.2016 року, оскільки, крім інших даних про особу, вона містить такі, які не є позитивними. Зокрема, в ній зазначено, що ОСОБА_5 не працевлаштований у зв`язку з небажанням працювати; не завжди має охайний зовнішній вигляд; байдуже ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними неналежний догляд; до виконання законних вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість; не вбачає суспільної необхідності у виконанні робіт з благоустрою установи; участі в організації та проведенні виховних заходів в установі не приймає; не приймає участі в програмі диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі; на заходи виховного та профілактичного впливу реагує посередньо.

Враховуючи наведене вище, є правильним висновок суду про те, наведені данні про особу засудженого не свідчать про його сумлінну поведінку.
За таких обставин, суд 1 інстанції дійшов вірного висновку про те, що засуджений ОСОБА_5 ні сумлінною поведінкою, ні ставленням до праці не довів свого виправлення, в зв`язку з чим відсутні підстави для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

З врахуванням викладеного, апеляційна скарга захисника ОСОБА_4 задоволенню не підлягає, а оскаржувана ухвала суду є законною, обґрунтовано і має залишатися в силі.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419, 532, 537, 539 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22.12.2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: