Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
29 серпня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 19 серпня 2017 року про відмову в арешті на частину майна у кримінальному провадженні №0000004 від 19 січня 2017 року за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.28, ч.1 ст.204, ч.2 ст.199 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , представника власника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 19 серпня 2017 року частково задоволено клопотання слідчого з ОВС СУФР ГУ ДФС у Рівненській області ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 про арешт майна, накладено арешт на рідину з характерним запахом спирту об`ємом орієнтовно 15000 літрів- заборонивши без дозволу органу досудового розслідування володіти, користуватись та розпоряджатись вказаним майном. У задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на автомобіль марки VOLVO FX 12» д.р.н. НОМЕР_1 з напівпричіпом д.р.н. НОМЕР_2 та ключі до транспортного засобу.
Задовольняючи частково клопотання про накладення арешту на майно ___________________________________________________________________
Крим. провадження: № 11сс /787/377/2017 Головуючий у І-й інстанції : ОСОБА_8 Категорія : ст.170 КПК України Доповідач : ОСОБА_1
слідчий суддя зазначив , що оскільки предметом злочину ст.204 КК України є незаконно виготовлена продукція, то слід накласти арешт на рідину з характерним запахом спирту об`ємом орієнтовно 15000 літрів. В іншій частині клопотання слідчого не підлягає задоволенню, оскільки автомобіль марки VOLVO FX 12» д.р.н. НОМЕР_1 з напівпричіпом д.р.н. НОМЕР_2 та ключі до транспортного засобу не є предметом злочинів, передбачених ст.ст.199,204 КК України, слідчим та прокурором не надано доказів визнання вказаного майна речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому накладення арешту на транспортний засіб, напівпричіп та ключі від транспортного засобу буде суперечити вимогам ч.10 ст.170 КПК України .
У поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 19.08.2017 року в частині відмови у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль VOLVO FX 12» д.р.н. НОМЕР_1 з напівпричіпом д.р.н. НОМЕР_2 та ключі до транспортного засобу, а також вирішити питання про задоволення клопотання слідчого про накладенння арешту на вказане майно . Вказує, що слідчим суддею допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а саме рішення немотивоване, однобічне та незаконне. В обґрунтування своєї апеляційної скарги доводить, що слідчим суддею не взято до уваги те, що слідчим та прокурором у судовому засіданні доведено, що вилучені речі є предметами злочину, пов`язаного з їх незаконним обігом, транспортний засіб використовувався як засіб приховування та вчинення злочину, зазначені речі зберегли на собі сліди вчинення злочину, є засобами для розкриття данного злочину, відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України та є речовими доказами. На думку апелянта слідчим суддею не враховано при розгляді клопотання подані слідчим докази, саме: копії протколу огляду місця події із додатками, постанови про визнання вилученого майна речовими доказами у кримінальному провадженні, копії протколу допиту оперативного працівника ГУ ДФС у Рівненській області, ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення огляду та інших документів. Вказує на те, що є достатні підстави для накладення арешту на вказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів та забезпечення подальшої конфіскації вказаного майна як виду покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, думку представника власника майна ОСОБА_7 , який вважає ухвалу слідчого судді законною і просить залишити її без зміни, перевіривши матеріали клопотання та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора належить до задоволення з наступних підстав.
Згідно матеріалів судової справи, слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000004 від 19 січня 2017 року (а.с.3) , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за фактом незаконного придбання з метою збуту, транспортування та зберігання з цією метою, а також збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв з присутніми на них підробленими марками акцизного податку, вчинений групою осіб за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.28, ч.1 ст.204, ч.2 ст.199 КК України.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Згідно ч.5 вищезазначеної статті у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Частиною 6 цієї ж статті передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з аналізу положень ч.1 ст.98 КПК України слідує, що лише після того, як слідчий, прокурор встановить належність певних матеріальних об`єктів до кримінального провадження (вони були знаряддям вчинення злочину, зберегли або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення), він складає вмотивовану постанову про визнання їх та приєднання до кримінального провадження як речових доказів.

Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що постановою старшого слідчого з ОВС другого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у Рівненській області ОСОБА_6 від 16 серпня 2017 року визнано речовими доказами наступне майно : транспортний засіб марки «VOLVO FX 12» д.р.н. НОМЕР_1 з напівпричіпом д.р.н. НОМЕР_2 , ключі до даного транспортного засобу, суміш, яка має характерний запах спирту орієнтовною кількістю 15 000 літрів.
Однак слідчий суддя задовільняючи клопотанню слідчого частково , покликаючись на п.п.1,2 ч.2 ст.170 КПК України , якими передбачено арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, за наявності постанови слідчого від 16 серпня 2017 року про визнання речовими доказами, ухвалив рішення про накладення арешту лише на рідину з характерним запахом спирту об`ємом орієнтовно 15000 літрів.
При цьому, відмовляючи в задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль марки VOLVO FX 12» д.р.н. НОМЕР_1 з напівпричіпом д.р.н. НОМЕР_2 та ключі до транспортного засобу слідчий суддя покликається на ч.10 ст.170 КПУ України, якою передбачено заборону накладення арешту на майно, яке перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
За таких обставин, за наявності постанови слідчого про визнання речовими доказами від 16 серпня 2017 року, колегія суддів вважає, що висновки суду, викладені в ухвалі від 19 серпня 2017 року, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження , що тягне за собою скасування ухвали слідчого судді з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання слідчого відповідно до повноважень суду апеляційної інстанції, визначених п.2 ч.3 ст.407 КПК України.
Задовільняючи клопотання слідчого та накладаючи арешт на автомобіль VOLVO » д.р.н. НОМЕР_1 з напівпричіпом д.р.н. НОМЕР_2 , ключі до транспортного засобу, рідину з характерним запахом спирту об`ємом орієнтовно 15000 літрів, колегія суддів керується положеннями ч.1, п.1 ч.2 ст.170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів, які можуть бути в подальшому використані як доказ злочину (злочинів), та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення , відчуження.
Водночас , колегія суддів вважає необгрунтованими доводи прокурора про необхідність накладення арешту на автомобіль VOLVO FX 12» д.р.н. НОМЕР_1 з напівпричіпом д.р.н. НОМЕР_2 та ключі до транспортного засобу з метою подальшої конфіскації майна як виду покарання, оскільки із зазначеною метою допускається накладення арешту лише у випадку, передбаченому ч.5 ст.170 КПК України, на майно лише підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Крім того, колегія суддів наголошує, що у випадку , якщо в подальшому застосування цього заходу відпаде потреба, власник цього майна має право звернутися до слідчого судді про скасування арешту майна відповідно до вимог ст.174 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 19 серпня 2017 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000004 від 19 січня 2017 року за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.28, ч.1 ст.204, ч.2 ст.199 КК України, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого з ОВС СУФР ГУ ДФС у Рівненській області ОСОБА_6 про накладення арешту майна у кримінальному провадженні №0000004 від 19 січня 2017 року, задовольнити.

Накласти арешт на наступне майно:

1)рідину з характерним запахом спирту об`ємом орієнтовно 15000 (п`ятнадцять тисяч) літрів із забороною розпорядження, володіння та користування вказаним майном без дозволу органу досудового розслідування:

2) автомобіль VOLVO » д.р.н. НОМЕР_1 з напівпричіпом д.р.н. НОМЕР_2 та ключі до транспортного засобу, які належать ОСОБА_9 із забороною розпорядження, володіння , користування вказаним майном.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С У Д Д І :

______________ ______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3