26.04.2017
Справа № 642/5253/15к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання від 07.04.17 року, -
в с т а н о в и в:
04.04.2017 року заявник, подав в інтересах ОСОБА_4 клопотання про проведення слідчих дій а саме одночасного допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 а також про призначення повторної судової інженерно-технічної в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності експертизи.
Слідчий відмовив в задоволенні клопотання постановою від 07.04.17 року яку заявник прохає скасувати та забов*язати слідчого виконати вимоги визначені в клопотанні.
В судовому засіданні представник заявника доводи скарги підтримав посилаючись на підстави в ній викладені.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились. Суд, заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, вважає що скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного:
Постановою від 07.04.17 року слідчий відмовив ОСОБА_4 в задоволенні клопотання про призначення експертизи та допиті свідків.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст. 93 КПК України визначається, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона захисту, зокрема, здійснює збирання доказів шляхом ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Ініціювання стороною захисту проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст. 92 КПК України обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на особу, що їх подає.
Згідно з положеннями ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Перелік цих обставин наведений у ст. 91 КПК України.
З вищенаведених норм випливає, що не будь-яке клопотання сторони кримінального провадження підлягає задоволенню, а лише обґрунтоване, яке містить дані про те, що інформація, для отримання якої заявлено клопотання про допит свідків, буде мати доказове значення у кримінальному провадженні, та відповідає вимогам щодо належності доказу.
Аналізуючи твердження скарги в частині необґрунтованої відмови слідчого в призначенні експертизи суд доходить висновку про правильність дій слідчого. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається що в кримінальному провадженні було проведено дві судової інженерно-технічної експертизи. З висновками зазначених експертиз ОСОБА_4 ознайомлений про що свідчить копії його клопотань. В клопотанні про призначення експертизи ОСОБА_4 не вказує на хибність або неповноту додаткової експертизи № 1580 від 23.02.17 року, оскільки по суті намагається забов*язати слідчого дати оцінку наявності складу злочину в діях особи якій не пред`явлено підозру ОСОБА_6 . На думку суду усунення можливих протиріч проведених експертиз можливо в судовому засіданні шляхом допиту експерта під час судового слідства.
Ствердження скарги в частині не виконання слідчим вимог п. 9 ст. 224 КПК України, а саме не проведення одночасного допиту свідків в кримінальному провадженні, суперечать як положенням ст. 94 КПК України так і диспозиції самого пункту 9 ст. 224 КПК України згідно до яких одночасний допит є правом а не обов`язком слідчого. На думку суду предметом одночасного допиту є не встановлення загальних обставин досліджувальної події, а саме встановлення причин розбіжностей у показаннях різних осіб, що стосуються тих самих обставин. Зі змісту копії клопотання від 04.04.17 року, ОСОБА_4 , ні на які розбіжності в показах свідків, які б давали підстави для їх усунення не вказував. Виходячи з вимог ч.2 ст. 92 КПК України захисник зобов`язаний зазначити у клопотанні, для з`ясування яких обставин він просить провести допит свідків, та обґрунтувати належність цього доказу, чого їм зроблено не було.
Таким чином суд не вбачає підстав для задоволення скарги.
Керуючись ст.ст. 303, 306, 307 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання від 07.04.17 року залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1