УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №273/1030/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2017 року
Апеляційний суд Житомирської області в складі:
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційні скаргипрокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 14 листопада 2016 року,-
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
потерпілої ОСОБА_11 ,
вирокомБаранівського районного суду Житомирської області від 14 листопада 2016 року ОСОБА_12 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України і призначено йому покарання за вказаним законом - 8 ( вісім) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст.71 КК України призначено ОСОБА_12 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вирокомНовоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2007 року за ч. 2 ст. 121 КК України 8 (вісім) років 10 (десять) місяців позбавлення волі.
Не погоджуючись з таким рішенням суду захисник ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 14 листопада 2016 року щодо ОСОБА_12 скасувати, а кримінальне провадження відносно нього закрити.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ні під час досудового розслідування, ні під час розгляду матеріалів кримінального провадження в суді І інстанціїне здобутодостатньо доказів вчинення ОСОБА_12 злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
Також апеляційна скарга з доповненнями надійшла і від прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , в якій він просить вирок Баранівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.11.2016 року стосовно ОСОБА_12 в частині призначеного покарання скасувати та призначити покарання за ч.2 ст. 121 КК України 9 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вирокомНовоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07.09.2007 року за ч.2 ст. 121 КК України призначити остаточне покарання 10 років позбавлення волі.
Звертає увагу на те, що суд невірно оцінив ступень тяжкості, обставини злочину, його наслідки і дані про особу.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котрий підтримав доводи викладені в його апеляційній скарзі з доповненнями та заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, думку захисника ОСОБА_7 , котрий підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив проти апеляційної скарги прокурора з доповненнями, думку обвинуваченого ОСОБА_12 , котрий підтримав позицію захисника, потерпілого, котрий підтримав апеляційну скаргу з доповненнями прокурора та заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційних скаргах, частково дослідивши докази, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційні скарги прокурора та захисника не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Статтею 370 КПК України передбачено, що вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно вироку суду, 30.05.2016 року близько 03 години ОСОБА_12 перебував за місцем свого проживання в господарстві ОСОБА_13 по АДРЕСА_1 , де вживав алкогольні напої разом із ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Під час розпиття спиртних напоїв між ОСОБА_12 та ОСОБА_14 виникла словесна суперечка, яка переросла у сварку.
Будучи обуреним на слова ОСОБА_14 , на грунті раптово виниклих неприязних стосунків ОСОБА_12 вирішив спричинити йому тілесні ушкодження.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_12 , тримаючи у правій руці дерев`яну палицю, без розриву в часі швидко наблизився до ОСОБА_14 , який знаходився в положенні сидячи за столом, та зі значною силою прилягання умисно наніс один удар палицею по голові ззаду ОСОБА_14 .
У результаті нанесеного удару ОСОБА_12 спричинив ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому лівої тім`яної, лівої вискової та потиличної кісток з переходом на основу черепа, крововиливу над та під тверду мозкову оболонку в ділянці перелому, тотальний крововилив під м`яку мозкову оболонку, розміщення речовини лівої потиличної долі та лівої півкулі мозочка, крововиливи в стовбурову частину головного мозку, рани в потиличній ділянці зліва, дві рани в ділянці правої брови, синець навколо лівого ока, які утворились від дії тупого (их) предмета (ів) входять в комплекс відкритої черепно-мозкової травми, та мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті його та ознаки тяжких тілесних ушкоджень при житті за ознакою небезпеки для життя. Смерть ОСОБА_14 настала від відкритої черепно-мозкової травми у вигляді переломів кісток склепіння та основи черепа з розміщенням речовини лівої півкулі головного мозку та крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, що ускладнилися набряком головного мозку.
Вина обвинуваченого доведена наступними доказами, а саме:
-показаннями потерпілої ОСОБА_11 про те, що у вечірній час 29 травня 2016 року її чоловік ОСОБА_14 приїхав додому трактором, поставив його, взяв велосипед і поїхав. При цьому він сказав, що буде із ОСОБА_15 . Він довго не повертався додому, тому з 5 години до 7 години вранці телефонувала йому, але він трубки не брав. О 7 годині його трубку взяла ОСОБА_16 і повідомила, що чоловік лежить у господарстві ОСОБА_12 , весь побитий. Прибігла туди, чоловік був живий, але не говорив, його трусило. Забрала його додому, була викликана швидка допомога. ОСОБА_15 її повідомив, що його вдарив ОСОБА_12 по голові . 03 червня 2016 року. Чоловік прийшов до тями і повідомив її, що його вдарив ОСОБА_12
- показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що в ніч на 30 травня 2016 року він разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_14 вживали спиртні напої, приїхавши із річки у господарство, де проживав ОСОБА_12 в с. Суємці Баранівського району Житомирської області. Перед тим як зайти у господарство за місцем проживання ОСОБА_12 , пішов до себе додому та взяв закуску - картоплю, яка була насипана у фарфорову миску. Горілку виносив ОСОБА_12 у банці. Під час вживання горілки останній та ОСОБА_14 посварились. Причиною сварки стали їх взаємні образи. В ході сварки ОСОБА_12 кинув принесену ним миску на ОСОБА_14 . У відповідь останній нецензурно висловився і зразу між ними розпочалась боротьба, вони боролись, падали. В ході боротьби був розбитий ніс у ОСОБА_14 . Після боротьби вирішили випити мирову. В цей час ОСОБА_12 десь відійшов. Він також відійшов у туалет, а ОСОБА_14 присів за стіл, за яким пили горілку, та щось розмовляв. Тоді підбіг ОСОБА_12 і вдарив ОСОБА_14 по голові і зразу втік. При цьому почув удар, можливо він вдарив його палкою . Коли він підійшов назад до столу, ОСОБА_12 вже не було, у ОСОБА_14 із голови йшла кров, а до цього такої кровотечі не було. ОСОБА_14 тримався за голову та повідомив йому, що ОСОБА_12 вдарив його палкою по голові і втік. Тому злив потерпілому води на голову і вони розійшлись. ОСОБА_14 пішов в сторону хвіртки на вулицю, так як там стояв його велосипед. Вранці його мати ОСОБА_17 розбудила його і сказала, що ОСОБА_14 лежить у дворі за місцем проживання ОСОБА_12 . Тому пішов та виявив, що потерпілий лежав, вкритий рядном. В цей час приїхала потерпіла , його дружина і забрала його. Після цього до нього близько 12 години прийшов ОСОБА_12 і розпитував про ОСОБА_14 - де він та у якому стані. Після цього вони пішли у його господарство на те місце, де вони вживали горілку. Там було попередньо прибрано. На землі і столі бачив кров. В цей час до нього приїхали працівники поліції, а тому ОСОБА_12 сказав йому, що його не бачив і зразу втік. На прохання працівників поліції телефонував йому, але телефон зразу відключився.
-показаннями свідка ОСОБА_17 про те, що 30 травня 2016 року до неї зателефонувала ОСОБА_13 і повідомила, що у її господарстві в с. Суємці Баранівського району Житомирської області, де проживав ОСОБА_12 , вночі була бійка. Тому вранці пішла подивитись туди, виявила там чоловіка, але не впізнала, що то був ОСОБА_14 . Тому пішла назад додому, взяла свого сина ОСОБА_15 ( свідка) . Разом із сином повернулись до господарства ОСОБА_13 , де проживав ОСОБА_12 . Син впізнав ОСОБА_14 , який лежав, був накритий брезентом, він нічого не говорив. Так як у його кармані дзвонив телефон, взяла його та повідомила дружині останнього, де той знаходився. Через деякий час дружина забрала потерпілого. В обідній час до них прийшов ОСОБА_12 , але в цей час приїхали працівники поліції і тому він утік.
- даними рапорту чергового Баранівського ВП Новоград-Волинського відділу ГУ НП в Житомирській області від 30.05.2016 року, згідно якого по телефону до відділення надійшло повідомлення від Баранівської КЦРЛ про те, що 30 травня 2016 року близько 11 год. 25 хв. в приймальний покій Баранівської КЦРЛ із тілесними ушкодженнями було доставлено громадянина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Суємці Баранівського району Житомирської області (а.п.71 ),
- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, яка надійшла від ОСОБА_11 про те, що 30 травня 2016 року близько 07 години в с. СуємціБаранівського району виявлено ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з травмами голови без свідомості (а.п. 72),
- даними протоколу огляду місця події від 30.05.2016 року із фототаблицею, відповідно до якого оглянуто домогосподарство ОСОБА_13 , яке знаходиться в с. Суємці Баранівського району Житомирської області, де виявлено та відібрано зразки речовини бурого кольору , яка схожа на кров (а.п. 74-78),
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 03.06.2016 року з фото таблицями з участю підозрюваного ОСОБА_12 , де останній показав добровільно з участю свого захисника -адвоката ОСОБА_7 на місці, в який спосіб він наніс удар палицею по голові ОСОБА_14 (а.п.88-95). Даний доказ вини обвинуваченого у вчиненні злочину єналежним і допустимим. Слідчий експеримент проводився із підозрюваним ОСОБА_12 , який добровільно погодився на його проведення, його захисником, які ніяких клопотань, заяв чи скарг з приводу допущених порушень вимог КПК України не заявляли, про що свідчить протокол. Заявлене у судовому засіданні клопотання захисником про визнання цього доказу недопустимим суд розцінивяк намагання обвинуваченого уникнути відповідальності за вчинений злочин, з чим погоджується і апеляційний суд.
- у відповідності до висновку судово-медичної експертизи №650 від 14.07.2016 року у вирізках із фрагмента тканини та у витяжці іззішкребу знайдено кров людини, які вилучені в ході огляду місця пригоди 30 травня 2016 року, походження якої може бути від ОСОБА_14 (а.п.98-100).
- копією лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_14 за № 2183 від 11.06.2016 року (а.п. 110).
- у відповідності до висновку судово-психіатричної експертизи № 245-2016 ОСОБА_18 в минулому будь-якими психічними захворюваннями не страждав та не страждає в даний час. При даному психіатричному освідуванні не заперечує власну причетність до скоєного, але висуває власну версію подій та намагається применшити свою вину. ОСОБА_12 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період часу, до якого відносяться інкріміновані йому протиправні вчинки, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час. По своєму психічному стану не потребує в застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру ( а.п. 113-115).
- у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 587 від 27.07.2016 року смерть ОСОБА_14 настала від відкритої черепно-мозкової травми у вигляді переломів склепіння та основи черепа з розміщенням речовини лівої півкулі головного мозку та крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, що ускладнилися набряком головного мозку (а.п. 116-118).
- у відповідності до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 78 від 05.08.2016 року в звязку із виконанням судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_14 уже після проведеного йому в ході стаціонарного лікування оперативного втручання, яке супроводжувалось видаленням кісткових уламків спричиненого перелому, за залишеними фрагментами кісток склепіння черепа судити про видоспецифічні слідоутворюючі ознаки травмуючого предмету не представляється можливим , а тому не можливо дати відповідь на запитання щодо спричинення даного ушкодження конкретним предметом. Але місце прикладання травмуючої сили , на яке вказує в ході слідчого експерименту ОСОБА_12 , співпадає з локалізацією перелому на голові потерпілого ( а.п. 119-122).
Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо з*ясування усіх обставин провадження, в тім числі доказів, які єналежні, допустимі, достовірні та такі, що узгоджуються між собою. А тому обставини, викладені в апеляції захисника щодо можливості отримання потерпілим тілесних ушкоджень при падінні спростовуються наведеними вище доказами.
Інших доводів в апеляційній скарзі захисника, які давали б підстави для скасування вироку, не наведено.
А тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про те, що ні під час досудового розслідування, ні під час розгляду матеріалів кримінального провадження в суді І інстанції не здобуто достатньо доказів вчинення ОСОБА_12 злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими та невмотивованими.
Викладені в апеляційній скарзі з доповненнямипрокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 доводи про те, що ОСОБА_12 призначено покарання, котре не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, не можна визнати обґрунтованими.
Згідно ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Вирішуючи питання призначення покарання, суд першої інстанції виходив з вимог ст.65 КК України, зокрема ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого та з урахуванням всіх обставин провадження.
Суд першої інстанції у вироку в повній мірі врахував обставини вчинення кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність та тяжкість, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого та обґрунтовано призначив покарання, передбачене законом.
Обвинувачений ОСОБА_12 раніше неодноразово судимий за вчинення умисного злочину проти життя і здоров"я особи, судимість не погашена і не знята в установленому законом порядку, вчинив новий умисний злочин під час умовно-дострокового звільнення від покарання, будучи засудженим вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2007 року за ч. 2 ст. 121 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі, за місцем проживання та за місцем відбування попереднього покарання у виді позбавлення волі характеризується позитивно, не працює, проживав одиноко.
Також судом І інстанції при призначенні покарання було враховано поведінку потерпілого ОСОБА_14 , який нецензурно та образливо виражався на адресу обвинувачено, що призвело в тому числі до вчинення злочину, що доведено вищенаведеними доказами, дослідженими у судовому засіданні в суді і інстанції; що обвинувачений в судовому засіданні не розкаявся у вчиненому злочині і не вибачився перед потерпілою.
За змістом ст.50 КК України покарання має на меті виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції переглядається апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
Покарання призначено в межах Закону, який передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення із дотримання вимог, передбачених ст. 50, 65, 71 КК України з врахуванням усіх вказаних вище обставин, з чим погоджується апеляційний суд.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд проведено з додержанням вимог кримінального процесуального закону, порушень закону, що тягли б скасування чи зміну ухваленого вироку, не встановлено, а висновки суду про винність ОСОБА_19 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені перевіреними у ній та викладеними у вироку доказами. Суд дав оцінку усім зібраним у кримінальному провадженні доказам щодо їх допустимості, достовірності та достатності, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і апеляційний суд.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:

апеляційні скарги прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 14 листопада 2016 року щодо ОСОБА_12 залишити без зміни.
В порядку ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_12 у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 15.11.2016 року по 06.02.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі трьох місяців з моменту проголошення, особі що перебуває під вартою, в цей же строк з моменту отримання копії ухвали.
Судді: