Справа № 461/5558/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1046/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши кримінальне провадження № 0001171 від 23 квітня 2015 року про обвинувачення :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 11.09.2014 року Сихівським районним судом м. Львова за ч.1 ст.309 КК України, яким призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1020 гривень,

за участю прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
захисників ОСОБА_8

за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 01 серпня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :
цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахується з часу взяття під варту, а саме з 25 вересня 2015 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 25 вересня 2015 року по день ухвалення вироку у розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу - залишено без змін.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно з вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 , 23 квітня 2015 року, приблизно об 03 год. 30 хв., перебуваючи на вул.Кн.Романа, 3, у м.Львові, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою протиправного збагачення, вчинив напад на потерпілого ОСОБА_10 ,, нанісши йому удар ліктем у голову та поваливши його на землю, повторно наніс удар ногою по голові, від якого той втратив свідомість, заподіявши при цьому, згідно з висновком судово-медичної експертизи №602 від 24.04.2015 року: рану у лобно-тімяній ділянці волосяної частини голови зліва, синці, садна, рану на обличчі, крововилив та садно на червоній смузі верхньої губи, крайовий дефект ріжучого краю коронкової частини першого нижнього зуба зліва, садна на правій кисті, що відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, після чого заволодів грошима ОСОБА_10 в сумі 230 гривень та мобільним телефоном марки «Самсунг», вартістю 400 гривень, в якому знаходилась карта памяті вартістю 50 гривень та сім карта мобільного оператора «Лайф» вартістю 10 гривень, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 690 гривень.

Не погоджуючись з даним вироком заступник прокурора Львівської області ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Галицького районного суду м. Львова від 01.08.2016р. стосовно ОСОБА_6 скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним за ч.1 ст.187 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі. В обґрунтуванні вимог зазначає, що вирок суду підлягаю скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки судом не застосовано закон, який підлягає застосуванню та застосовано закон, який не підлягає застосуванню, а також у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскілки призначене ОСОБА_6 судом покарання за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора на підтримання апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 , які заперечили апеляційну скаргу прокурора та просять вирок суду залишити без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за які його засуджено, відповідає фактичним обставинам справи і в апеляційній скарзі не заперечується. Кваліфікація дій обвинуваченого також ніким не оспорюється.

Посилання прокурора у апеляційній скарзі на те, що суд призначив ОСОБА_6 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та на неправильність застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, є безпідставними і свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи не знайшли.

Відповідно до положень ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд дотримався вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за вчинений злочин або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 із застосуванням ст. 69 КК України, судом, всупереч доводам прокурора, наведені підстави прийняття ним такого рішення та вказано обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебував, позитивно характеризується за місцем проживання.

Також, як вбачається з вироку суду, при призначенні покарання ОСОБА_6 із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, суд першої інстанції , виходив з наявності кількох пом`якшуючих та відсутності обтяжуючих обставин його покарання. Так, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції визнав його наміри добровільно відшкодувати завдану потерпілому ОСОБА_10 шкоду, фактичне визнання останнім обставин викладених у обвинувальному акті, щире каяття та усвідомлення протиправності своєї поведінки, міцність його соціальних зв`язків, а саме наявність дружини та двох неповнолітніх дітей. Крім того, при призначенні покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, суд першої інстанції врахував стан здоров`я обвинуваченого, а саме те, що останній хворіє на ряд важких хвороб, що стверджується представленою медичною довідкою (а.с. 166) та потребує постійного медичного нагляду.

З врахуванням наведеного суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про призначення ОСОБА_6 основного покарання нижчого від найнижчої межі санкції статті, за якою кваліфіковано його дії у виді позбавлення волі, виходячи із переконання, що припинення протиправної поведінки останнього та недопущення вчинення ним злочинів у майбутньому можливе лише за ефективного контролю його поведінки в умовах ізоляції від суспільства.

На думку колегії суддів призначене засудженому покарання є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобіганню новим кримінальним правопорушенням. На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмовити прокурору в задоволенні його апеляційної скарги.

Відтак, доводи апеляційної скарги прокурора в частині необґрунтованого застосування вимог ст. 69 КК України при призначенні ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 187 КК України, колегія суддів вважає безпідставними.

При перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну вироку.

Крім цього, згідно вироку суду строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислюється з часу взяття під варту, а саме з 25 вересня 2015 року і обраний йому запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

З врахуванням передбаченого ч. 5 ст. 72 КК України порядку обчислення строку відбування покарання у виді позбавлення волі і обов`язкового зарахування у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, призначене вироком районного суду ОСОБА_6 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі на цей час вважається відбутим, в зв`язку з чим він підлягає негайному звільненню з-під варти в залі суду.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, -

у х в а л и л а:

вирок Галицького районного суду м. Львова від 01 серпня 2016 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 без задоволення.

Звільнити ОСОБА_6 з - під варти в залі суду на підставі ч.5 ст.72 КК України у зв`язку із відбуттям покарання.

Головуючий

Судді