Справа № 643/1959/17
Номер провадження 1-кс/643/378/17
УХВАЛА

13.02.2017 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який не працює, не одружений, зареєстрований та проживаює за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 15.12.2014 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 121 КК України до 6 років позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26.02.2015 року на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року строк покарання скорочено до 4 років 3 місяців 26 днів позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 22.12.2015 року по відбуттю строку покарання,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 .
В обґрунтування зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що 12.01.2017 року приблизно о 17 год. 30 хв. ОСОБА_4 знаходився біля кіоску, розташованого поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив раніше знайому ОСОБА_6 з раніше незнайомим ОСОБА_7 , які розмовляли між собою, та у ОСОБА_4 виник умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи свою фізичну перевагу, наніс удар правою ногою в область лівої ноги ОСОБА_7 від чого останній впав, після чого продовжуючи свій злочинний намір, став наносити удари кулаками обох рук в область обличчя ОСОБА_7 . Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 згідно висновку судово-медичної експертизи № 231-С/17 від 02.02.2017 року спричинені тілесні ушкодження у вигляді перелому зовнішньої кісточки лівого гомілкостопного суглобу, внутрішньосуглобний перелом основної фаланги 5-го пальця лівої кисті, забійна рана та синці на обличчі. По ступеню тяжкості переломи лівої зовнішньої кісточки та основної фаланги 5-го пальця лівої кисті це пошкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (відповідно до п.2.2.1 «в» п. 2.2.2 Наказу МОЗ України від 17.01.1995 року №6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень), а рана та синці відносяться до легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п.2.3.2 «б», п.2.3.5 Наказу МОЗ України від 17.01.1995 року №6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, винним себе визнав частково, та показав, що 12.01.2017 року приблизно о 17:30 год., він проходив повз кіоск, розташований поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2 та почув як раніше знайома ОСОБА_6 крикнула в його адресу образи ненормативною лексикою. Він повернувся і сказав їй щось у відповідь, а чоловік, який стояв поруч з нею пішов в його сторону, при цьому сказав ОСОБА_6 «викликай поліцію». ОСОБА_4 також пішов до нього на зустріч. Коли вони наблизилися один до одного, ОСОБА_7 намагався нанести йому удар кулаком в обличчя, однак він ухилився та удар прийшовся побіжно, після чого вони з ним зчепилися, чоловік почав хапати його руками, відірвав ремінець на його сумці і порвав сумку. Він відштовхнув невідомого чоловіка від себе двома руками, штовхнувши його відкритими долонями в груди. Невідомий не перестав лізти до нього, після чого, він ще раз сильно штовхнув невідомого відкритими долонями в груди, після чого невідомий чоловік послизнувшись впав на його сумку, в сніг. Оскільки його сумка перебувала під невідомим чоловіком, він витяг сумку з-під нього, взяв її під пахву і пішов додому. Як пізніше дізнався ОСОБА_4 невідомим чоловіком, з яким у нього виник вказаний конфлікт був ОСОБА_7 . Крім того ОСОБА_4 показав, що під час сутички міг нанести удари руками в обличчя ОСОБА_7 , однак ударів ногами не наносив.
Не зважаючи на це, вина підозрюваного ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , який показав, що 12.01.2017 року близько 17:30 год. він знаходився біля кіоску, розташованого поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_6 та побачив невідомого (як пізніше виявилось ОСОБА_4 ), який наблизившись до нього наніс йому удар правою ногою по лівій нозі, від чого він впав у сніг. Після цього ОСОБА_4 сів на нього зверху та почав наносити удари кулаками обох рук в область обличчя, загалом 10-15 ударів, після чого встав та пішов геть.
- протоколом допиту свідка ОСОБА_6 , яка показала, що 12.01.2017 року близько 17:30 год. вона знаходилася біля кіоску, розташованого поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_7 та побачила, раніше знайомого ОСОБА_4 , який наблизившись до ОСОБА_7 наніс йому удар правою ногою по лівій нозі, від чого ОСОБА_7 впав у сніг. Після цього ОСОБА_4 сів на ОСОБА_7 зверху та почав махати кулаками у бік обличчя ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_6 зайшла до кіоску та подальших подій не бачила.
- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який показав, що 12.01.2017 року близько 17:30 год. він підходив до кіоску, розташованого поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2 з метою зустріти свою матір ОСОБА_6 , та побачив біля кіоску раніше знайомого ОСОБА_7 , який лежав на снігу, на ньому зверху сидів раніше знайомий ОСОБА_4 , який наносив ОСОБА_7 удари обома руками в область обличчя.
- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , яка показала, що 12.01.2017 року близько 17:30 год. вона підходила до кіоску, розташованого поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2 та побачила біля кіоску раніше знайомого ОСОБА_7 , який лежав на снігу, на ньому зверху сидів раніше знайомий ОСОБА_4 , який наносив ОСОБА_7 удари обома руками в область обличчя. Після того як йому зробили зауваження - ОСОБА_4 встав з ОСОБА_7 і пішов геть.
- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.01.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_7
- висновком судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_7 № 231-С/17 від 02.02.2017 року.
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 10.02.2017 року, під час якого ОСОБА_7 упізнав ОСОБА_4 як особу, яка спричинила йому тілесні ушкодження.
У діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді виправних робіт на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років.
Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 , маючи не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України (умисне тяжке тілесне ушкодження), вчинив кримінальне правопорушення, за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 3 років, у органа досудового розслідування є наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_10 може почати переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно вплинути на свідків, оскільки підозрюваний знайомий з останніми та йому відоме їх місце проживання, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки даний злочин вчинив маючи непогашену судимість за скоєння насильницького злочину проти життя та здоров`я особи.
Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 не одружений, офіційно не працевлаштований, не має утриманців, що свідчить про нестабільність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання.
Враховуючи викладене, у органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що до підозрюваного ОСОБА_4 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж домашній арешт.
Вказаний запобіжний захід відповідає характеру кримінального правопорушення, суспільному інтересу, а тому, слідчий звернувся до суду з дійсним клопотанням.
В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання та викладені в ньому доводи.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, визнав частково, а саме в спричиненні потерпілому легких тілесних ушкоджень, зазначивши, що удари ногами потерпілому він не наносив. Він просто штовхнув потерпілого та ногами останнього не бив. Показання потерпілого він також заперечує, оскільки той перший наніс йому удар. Показання свідка ОСОБА_6 він також заперечує, оскільки його там не було.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані докази, встановив наступне.
13.02.2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного вище злочину.
З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд вважає за необхідне враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену, зокрема, у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 вказаного вище злочину підтверджується зазначеними вище доказами.
При цьому наявність протиріч в показаннях підозрюваного, потерпілого та свідків не може само по собі свідчити про необґрунтованість підозри та вказані протиріччя підлягають усуненню в ході подальшого досудового розслідування. Слідчий суддя на даній стадії позбавлений можливості надавати оцінку правильності правової кваліфікації дій підозрюваного та відповідні доводи сторони захисту на даній стадії підлягають оцінці органами досудового розслідування в ході подальшого розслідування кримінального провадження та судом в ході його розгляду по суті.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 не одружений, не працює, раніше судимий 15.12.2014 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 121 КК України до 6 років позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26.02.2015 року на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року строк покарання скорочено до 4 років 3 місяців 26 днів позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 22.12.2015 року по відбуттю строку покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частина 2 ст. 177 КПК України передбачає, що підставою застосування запобіжного заходу є, крім іншого, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до 3 років.
Враховуючи наявність обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, вагомість наявних доказів про вчинення ним вказаного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, дані про особу підозрюваного, суд вважає доведеним наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може вчинити вказані вище дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та приходить до висновку, що більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти існуючим ризикам у даному кримінальному провадженні.
За таких обставин, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення клопотання.
Керуючись ст. 177, 178, 181, 193, 194, 195, 196, 206, 369-372 КПК України,
Клопотання слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 - задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .
Покласти на ОСОБА_4 зобов`язання виконувати наступні обов`язки:
- не залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 20-00 год. кожного дня до 05-00 год. наступного дня;
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;
- не відлучатися з м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- не спілкуватися з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні без присутності слідчого, прокурора або суду.
Встановити строк дії ухвали по 11.04.2017 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено в приміщенні Московського районного суду м. Харкова 15.02.2017 року о 16-00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1