Справа №522/6025/17
1-кс/522/8545/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2017 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , за участю розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_5 діючого в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна, в порядку ст.174 КПК України,-
ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 діючого в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна, в порядку ст.174 КПК України.
З клопотання вбачається, що 11.04.2017 р. ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси було накладено арешт на речі та документи, які були вилучені в ході проведення санкціонованого обшуку в рамках кримінального провадження № 00000059 від 10.03.2017 р.

Враховуючи вище викладене, заявник звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 00000059 від 10.03.2017 р.

Адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі та наполягав на його задоволенні.
Прокурор та слідчий, кожен окремо, у судовому засіданні не заперечували проти часткового задоволення клопотання адвоката ОСОБА_5 , оскільки по даному кримінальному провадженні проводиться ряд необхідних експертиз.
Вивчивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження № 00000059 від 10.03.2017 р., заслухавши думку учасників судового засідання, суд прийшов до висновку, що клопотання заявника, необхідно задовольнити частково виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно до ч.ч. 1, 4 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно ч. 1 ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948) та Європейськая конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (1950), учасником яких є Україна.

Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчуджуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права.

11.04.2017 р. ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси було накладено арешт на речі та документи, які були вилучені в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ; та в автомобілі «Тойота Авенсіс», сірого кольору, 2005 року випуску в рамках кримінального провадження № 00000059 від 10.03.2017 р.

Згідно до ч. 1 ст. 98 КПК України: «Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення».

Відповідно до ч. 7 ст.236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відноситься до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно з ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Разом з тим, прокурор обґрунтовано стверджує, що інше, зазначене заявником майно має доказове значення для кримінального провадження, з метою відшукання якого надавався дозвіл на проведення обшуку, що підтверджується протоколом огляду предметів (який був наданий суду на огляд у судовому засіданні).

Враховуючи викладене, суд вважає, що дане клопотання підлягає частковому задоволенню.
На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 40, 41, 55, 62, 68 Конституції України, ст. ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя -
УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_5 діючого в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна, в порядку ст.174 КПК України задовольнити частково.
Скасувати арешт на предмети тимчасово вилучені в ході проведення санкціонованого обшуку за адресом: АДРЕСА_1 , а саме - короб від телефону «Iphone» IMEI НОМЕР_1 ; - «IPad» (планшет) serial DMRJTQPSF190 із заводським коробом; - короб від телефону «Iphone» IMEI НОМЕР_2 ; - короб від телефону «Iphone» IMEI НОМЕР_3 ; - стартовий пакет без сім-карти «Life:); - холдер «Київстар»; - блокнот «Південний»; - блокнот червоного кольору у дерматиновій обкладинці; - аркуш з написом « ОСОБА_7 »; - стартовий пакет «Лайфселл» з холдером; - короб від телефону «Iphone» IMEI НОМЕР_4 ; - електронний накопичувач «WD» s/n WXH1A90R1780;

Скасувати арешт на предмети тимчасово вилучені в ході проведення санкціонованого обшуку автомобіля «Тойота Авенсіс», сірого кольору, 2005 року випуску, а саме: мобільний телефон «Iphone» ІМЕІ НОМЕР_5 з сім-картою номеру телефону.

У задоволенні інших вимог заявника відмовити.

Виконання ухвали покласти на орган досудового розслідування у кримінальному провадженні № 00000059 від 10.03.2017 р..
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя: ОСОБА_1