Справа № 138/657/17
Провадження №:1-кп/138/117/17

ВИРОК
Іменем України

21 липня 2017 року м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області кримінальне провадження № 0001062 від 12.12.2016 по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Могилева-Подільського Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
11.12.2016 в період часу з 02 год. 29 хв. по 02 год. 31 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи біля приміщення Будинку культури «Дружба», що по вул. Київській, 28/2 в м. Могилеві-Подільському Вінницької області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , взявши із багажного відділення автомобіля марки «Део Ланос», державний номерний знак якого досудовим розслідуванням не встановлено, що був припаркований по АДРЕСА_3 , дерев`яну биту, підбіг до ОСОБА_5 та наніс один удар нею по обличчю останнього, внаслідок чого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження.

Згідно додаткового висновку експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи № 413/123 від 27.12.2016 у ОСОБА_5 мали місце такі тілесні ушкодження: забій м`яких тканин лівого ока та синець на верхньому повіці лівого ока, рана в лобній ділянці зліва, яка розташована від середини лівої брови вверх і вправо, які виникли одномоментно від дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, якою могла бути і дерев`яна бита, можливо, 11.12.2016 та належить до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричиняють короткочасний розлад здоров`я більше 6 діб.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 11.12.2016 приблизно о 02 год. 00 хв., перебуваючи біля приміщення будинку культури «Дружба», що по вул. Київській, 28/2 в м. Могилеві-Подільському Вінницької області, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, безпричинно, з хуліганських спонукань, ігноруючи існуючі правила поведінки в суспільстві, прагнучи протиставити себе суспільству та окремим громадянам за рахунок приниження інших осіб, вчинив хуліганські дії відносно ОСОБА_5 .

Зокрема, ОСОБА_7 , взявши із багажного відділення автомобіля марки «Део Ланос», державний номерний знак якого досудовим рослідуванням не встановлено, що був припаркований по АДРЕСА_3 , заздалегідь заготовлену для нанесення тілесних ушкоджень дерев`яну биту, тримаючи її непомітно, підбіг до потерпілого та наніс один удар нею по обличчю останнього, внаслідок чого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження: забій м`яких тканин лівого ока та синець на верхньому повіці лівого ока, рана в лобній ділянці зліва, яка розташована від середини лівої брови вверх і вправо, які виникли одномоментно від дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, якою могла бути і дерев`яна бита, можливо 11.12.2016 та належать згідно висновку судово-медичного експерта № 413/123 від 27.12.2016 до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричиняють короткочасний розлад здоров`я.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
Разом з тим, проаналізувавши зібрані під час досудового розслідування та дослідженні в судовому засіданні докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченого слід перекваліфікувати з ч. 4 ст. 296 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`яз таких підстав.

Відповідно до ст. 458 КПК України рішення (висновки) Верховного Суду України, прийняте (викладені в його ухвалах) за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів (підстав) неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм кримінального закону щодо подібних суспільно небезпечних діянь, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності зазначену норму закону, та для всіх судів України.

Так Верховний Суд України своїм рішенням (постановою від 04 жовтня 2012 року у справі N 5-17кс12) надав висновок щодо правильної кримінально-правової оцінки хуліганства та відмежування його від, зокрема, посягань проти життя і здоров`я людини.

Верховний Суд України зазначив, що з об`єктивної сторони хуліганство є суспільно небезпечною дією, що грубо порушує громадський порядок, тобто спричиняє істотну шкоду особистим чи суспільним інтересам і відрізняється особливою зухвалістю чи винятковими цинізмом.

Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною (прямий умисел) і мотивами явної неповаги до суспільства, що й відрізняє хуліганство від суміжних злочинів.

Об`єктом захисту цих норм є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, зокрема із використанням травмуючих властивостей таких предметів, як вогнепальна зброя, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішнім виявом (набором фактів) хуліганство певним чином схоже на ряд інших діянь, зокрема найбільше на ті з них, які посягають на здоров`я, честь та гідність людини, її майно.

Однак схожість цих діянь не завжди може бути підставою для визнання їх однаковими (рівнозначними).

Правильну кримінально-правову оцінку хуліганства та відмежування його від, зокрема, посягань проти життя і здоров`я людини, а звідси - визначення однаковості чи неоднаковості застосування норми закону про кримінальну відповідальність, належить проводити за сукупністю ознак суспільно небезпечного діяння, які згідно із законом про кримінальну відповідальність охоплюються поняттям склад злочину і визначають діяння як злочинне та кримінально каране.

В основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебувають об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу (характер) кожного із цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.

Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

У контексті викладеного ВСУ послався й на роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 10 "Про судову практику у справах про хуліганство", в яких зазначено, що суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями Кримінального кодексу України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише у тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Також згідно п. 4, 5 вказаної Постанови Пленуму ВСУ, суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій.

Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, не визнав. Згідно ст. 63 Конституції України відмовився давати пояснення суду.
Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що в ніч з 10 на 11 грудня 2016 року відпочивав з друзями на дискотеці в нічному клубі «Степ», вживали алкогольні напої. Приблизно о 2.00 - 2.30 годині хтось повідомив, що на вулиці відбувається бійка, в якій приймає участь його друг ОСОБА_9 .. Бійка відбувалась навпроти дискотеки, біля Будинку культури, між ОСОБА_10 і ОСОБА_9 . Потерпілий вирішив не втручатись. Друзі потерпілого також до бійки не підходили, стояли приблизно за 3 метри. В цей час ОСОБА_11 та ще декілька чоловік почали бити ОСОБА_9 . Брат потерпілого ОСОБА_12 відштовхнув ОСОБА_11 від бійки і вони якимось чином впали на землю. Тоді ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , брати обвинуваченого, нанесли його брату два удари ногами. Потерпілий хотів розборонити хлопців, відігнав їх від брата і спитав навіщо вони таке роблять, однак брати ОСОБА_15 запропонували і йому шляхом бійки з`ясувати між ними відносини. Саме після цього обвинувачений, який до цього стояв на вулиці зі своєю дівчиною, участі у бійці не брав, поводив себе спокійно, не кричав, побіг до свого автомобіля, взяв з нього биту і, підбігши ззаду, вдарив нею потерпілого по голові зліва. Пояснив, що бачив, як ОСОБА_7 дістав биту з багажного відділення свого автомобіля «Део Ланос», тримав її у правій руці, удар наніс з-за спини, з правого боку. Вважає, що ОСОБА_7 не мав підстав бити його, однак дістав биту з авто спеціально для того, щоб нанести йому удар по голові. Від удару потерпілий впав та на деякий час втратив свідомість. Обвинувачений сів в своє авто та поїхав. Свідками того, як обвинувачений наніс йому удар битою були друзі, з якими він відпочивав, а також ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Підтвердив, що мав раніше конфлікти та неприязні відносини з братами ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , однак того дня ніяких конфліктів у нього з обвинуваченим не було.
Свідок ОСОБА_22 , який є братом потерпілого, суду показав, що 11.12.2016 відпочивав з друзями на дискотеці. Обвинувачений також відпочивав разом з братами, ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , та ОСОБА_11 . ОСОБА_23 повідомив, що на вулиці б`ються ОСОБА_9 і ОСОБА_10 . Вони вибігли їх розбороняти. Свідок відштовхнув ОСОБА_11 , який втрутився в бійку і бив ОСОБА_9 , від чого вони разом впали на землю. Брати ОСОБА_15 ОСОБА_20 та ОСОБА_21 стояли поруч з потерпілим. Поведінка обвинуваченого не привертала до себе уваги, він нікого та нічого не бив, поводив себе спокійно. Вже після того, як свідок підвівся з землі, то побачив, що обвинувачений підбіг ззаду до потерпілого і з правого боку наніс битою удар в обличчя зліва. Після чого обвинувачений та його брати сіли до автомобіля «Део Ланос» та залишили місце події. Свідок не може точно стверджувати, що саме ОСОБА_14 та ОСОБА_21 наносили йому удари ногами, однак підтвердив, що коли він лежав на землі, удари по ребрам та по голові йому наносились. Обвинуваченого та його братів до вказаної події знав лише в обличчя. Ні у свідка, ні у його брата раніше з обвинуваченим конфліктів та неприязних відносин не було. Вважає, що причин наносити потерпілому удар битою у обвинуваченого не було. Підтвердив, що подія відбувалась навпроти дискотеки, біля Будинку культури.
Свідок ОСОБА_24 , який є другом потерпілого, суду показав, що 11.12.2016 вони з друзями знаходились на дискотеці «Степ». ОСОБА_23 повідомив, що б`ються ОСОБА_9 і ОСОБА_10 . Вони вийшли, щоб заступитися за ОСОБА_9 і щоб прослідкувати щоб його не били ногами. Однак ОСОБА_11 втрутився в бійку і вдарив ОСОБА_9 ногою, тому ОСОБА_22 , брат потерпілого, відштовхнув останнього. Один з братів ОСОБА_15 , чи то ОСОБА_20 , чи ОСОБА_25 запропонували потерпілому відійти розібратися з цього приводу один на один. Коли потерпілий почав відходити до братів ОСОБА_15 , ззаду з-за дерева підбіг обвинувачений, наніс удар битою в ліву частину голови ОСОБА_5 . Дану биту обвинувачений взяв із своєї машини, що стояла поруч. Від удару потерпілий впав. Обвинувачений та ОСОБА_26 і ОСОБА_25 втекли. Обвинувачений більше нікого і нічого не бив, до цього також участі в конфлікті не брав. На думку свідка, причини бити потерпілого у обвинуваченого не було, оскільки ОСОБА_5 не бив ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , хоча пропозиція на бійку з боку останніх надходила і потерпілий рухався на них. Також зазначив, що перед цим, цього ж дня, був ще один конфлікт, під час якого брати ОСОБА_15 та їх друзі побили ногами їхнього друга ОСОБА_29 . Підтвердив, що подія відбувалась навпроти дискотеки, біля Будинку культури.
Свідок ОСОБА_23 суду дав показання, згідно яких взимку 2016 року, точного дня не пам`ятає, відпочивав з друзями на дискотеці «Степ». Під час дискотеки на вулиці відбулась бійка між ОСОБА_17 та ОСОБА_10 , під час якої друзі останнього побили ОСОБА_17 . Потім зав`язалась бійка між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , і свідок покликав на допомогу потерпілого та його брата ОСОБА_30 . В ході суперечки ОСОБА_22 відштовхнув ОСОБА_11 , щоб той не вмішувався в бійку. Глянувши в інший бік, свідок побачив, як обвинувачений дістав з багажного відділення свого авто дерев`яну биту, підбіг до потерпілого і наніс останньому удар по голові. На думку свідка, обвинувачений хотів захистити свого брата, який мав намір розбиратись з потерпілим один на один і з яким потерпілий відходив вбік, щоб битись. Після нанесення удару обвинувачений з братами сів в автомобіль і поїхав, наче нічого не сталося. Пояснив, що до нанесення удару потерпілому, обвинувачений поводив себе спокійно, не кричав, нікого і нічого не бив, участь у бійці не брав. Підтвердив, що подія відбувалась навпроти дискотеки, біля Будинку культури.
Свідок ОСОБА_31 , який є другом потерпілого, спочатку дав суду показання, аналогічні показанням свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_23 . Пояснив, що потерпілий відходив з братами обвинуваченого ОСОБА_32 та ОСОБА_21 , після пропозиції останніх з`ясувати відносини один на один і після цього обвинувачений підбіг до потерпілого та наніс удар битою по голові. Зазначив, що потерпілий ОСОБА_5 був спокійний, не провокував обвинуваченого на бійку і останній не мав підстав для нанесення потерпілому удару дерев`яною битою. Також вважає, що від потерпілого не було ніякої загрози для братів ОСОБА_15 , а тому обвинувачений не мав підстав їх захищати. Разом з тим, вказав, що обвинувачений поводив себе незухвало, не виражався нецензурною лайкою, більше нікого і нічого не бив. Вважає, що протиправна поведінка обвинуваченого виразилась саме в нанесенні потерпілому удару. В ході судового засідання свідок уточнив свої показання і вказав, що потерпілий ОСОБА_5 відштовхував братів ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , які намагались взяти участь в бійці між ОСОБА_33 та ОСОБА_11 . Побачивши це, обвинувачений ОСОБА_7 взяв биту та наніс потерпілому удар по голові. Підтвердив, що подія відбувалась навпроти дискотеки, біля Будинку культури.
Свідок ОСОБА_17 , який є другом потерпілого, суду показав, що під час відпочинку на дискотеці «Степ», на вулиці, у свідка виникла суперечка з ОСОБА_10 , яка переросла в бійку. Через декілька хвилин на площі біля Будинку культури зав`язалась бійка між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . З приміщення дискотеки вийшли хлопці, стали розбороняти ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ОСОБА_22 намагався забрати ОСОБА_11 . Брати ОСОБА_26 та ОСОБА_25 мали намір розбиратись один на один з ОСОБА_5 , який стояв неподалік. В цей момент підійшов ОСОБА_7 , вдарив потерпілого битою по голові.
Свідок ОСОБА_16 , який є другом потерпілого, суду показав, що стояв біля входу в клуб «Степ», коли почалась сутичка між ОСОБА_34 і ОСОБА_10 . Під час бійки підійшов ОСОБА_9 і зав`язалась бійка між ним та ОСОБА_10 . До бійки підключився ОСОБА_11 , який наніс удар ногою в голову ОСОБА_35 . Калараш ОСОБА_36 та ОСОБА_37 почали відтягувати ОСОБА_11 . Брати Шевчуки ОСОБА_25 та ОСОБА_20 заступились за ОСОБА_11 . Між братами ОСОБА_15 та Каларашами все йшло до бійки. Обвинувачений приїхав на автомобілі «Део Ланос», дістав з багажного відділення биту, перейшов дорогу, підбіг до ОСОБА_5 ззаду та наніс йому один удар в лобну частину голови. Після цього втік разом із братами ОСОБА_15 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Місце події добре освітлювалось і там були присутні приблизно 10 чоловік. Свідок вважає, що загрози життю братів ОСОБА_15 не було, однак припускає, що обвинувачений міг нанести потерпілому удар битою з метою захисту своїх братів. Підтвердив, що подія відбувалась навпроти дискотеки, біля Будинку культури.
Свідок ОСОБА_9 суду дав показання, згідно яких 11.12.2016 навпроти дискотеки «Степ», перед Будинком культури, між ним та ОСОБА_10 відбувалась бійка через те, що останній перед цим побив його друга ОСОБА_17 . На місці бійки, яке добре освітлювалось, було приблизно 20 чоловік. Також там були брати ОСОБА_15 , ОСОБА_20 та ОСОБА_25 . Під час бійки свідок не бачив, що відбувалось між потерпілим та обвинуваченим, а лише побачив, як ОСОБА_5 впав, а обвинувачений тікав з місця події з битою в руках.
Свідок ОСОБА_10 , який є другом обвинуваченого, в судовому засіданні показав, що під час відпочинку на дискотеці «Степ» у свідка виникла суперечка, а в подальшому і бійка з ОСОБА_17 . Після цього конфлікту ОСОБА_9 почав погрожувати свідку і між ними також почалась бійка, в ході якої вони впали на землю. В цей час свідок відчув, що його також б`ють інші особи, і побачив, що це ОСОБА_37 . Разом з потерпілим були і його друзі в кількості приблизно 15 чоловік. Також до кола бійки ставали ОСОБА_7 , який відпочивав на дискотеці з дівчиною, та брати-близнюки ОСОБА_26 і ОСОБА_25 . Однак участі в бійці вони не приймали. Обвинувачений поводив себе спокійно, нікому не погрожував, нікого та нічого не бив. Після бійки свідок разом із своїм другом ОСОБА_38 поїхав і не бачив, щоб обвинувачений бив потерпілого. Свідок підтвердив, що неприязні відносини між потерпілим та обвинуваченим існують ще з літа. Також зазначив, що раніше ОСОБА_37 неодноразово приймав участь у бійках та наносив тілесні ушкодження іншим особам, а тому в ніч події у свідка та його друзів були підстави побоюватись потерпілого.
Свідок ОСОБА_11 суду показав, що знаходився з братами ОСОБА_15 , ОСОБА_20 та ОСОБА_28 , на дискотеці. Під час відпочинку вони з ОСОБА_39 вийшли на вулицю і помітили, що б`ються ОСОБА_9 і ОСОБА_10 . Навколо них стояло приблизно 40 хлопців. В момент, коли свідок з братами ОСОБА_15 спостерігали за бійкою, підійшли ОСОБА_37 та ОСОБА_12 і штовхнули в спину братів ОСОБА_15 . Тоді ОСОБА_12 накинувся на спину свідку, а ОСОБА_5 , як стало відомо свідку з розповіді ОСОБА_40 , наніс свідку удар в обличчя. Потім ОСОБА_13 відтягнув свідка і вони втекли в місто, оскільки друзі потерпілого бігли за ними. Обвинувачений спостерігав за бійкою, стоячи з дівчиною біля Будинку культури, поводив себе спокійно, ударів нікому не наносив. Підтвердив наявність конфлікту між обвинуваченим та потерпілим. Також пояснив, що раніше неодноразово спостерігав, як потерпілий ОСОБА_37 та його брат ОСОБА_36 на дискотеці били інших осіб. Свідок вважає, що вони наносили йому удари через те, що він дружить із братами ОСОБА_15 . Підтвердив, що подія відбувалась навпроти дискотеки, біля Будинку культури.
Свідок ОСОБА_41 , який є двоюрідним братом обвинуваченого, дав суду показання, згідно яких 11.12.2016 приблизно о 02 год. він, під час відпочинку на дискотеці «Степ», вийшов на вулицю і побачив, що біля Будинку культури стоять приблизно 40 чоловік. Він підійшов і побачив, що відбувається бійка між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Також там був його рідний брат ОСОБА_21 та друг ОСОБА_11 . За їх спинами стояли ОСОБА_12 та ОСОБА_37 , які почали їх провокувати та штовхати в спину. Потім між ОСОБА_11 та ОСОБА_33 почалась штовханина і він з ОСОБА_28 відтягували ОСОБА_42 . В цей час потерпілий почав наносити їм удари в спину, і ОСОБА_25 , щоб відволікти на себе увагу, запропонував потерпілому відійти розібратись один на один. Свідок побачив, що збоку, приблизно за 3 метри, ОСОБА_43 та ОСОБА_44 б`ють обвинуваченого, і підійшов, щоб допомогти і забрати його з бійки. Тоді ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , а також ОСОБА_37 почали бити свідка. Обвинувачений, щоб допомогти брату, взяв палицю, почав нею розмахувати, витягнув свідка з кола і вони побігли до машини обвинуваченого, яка стояла біля дискотеки. Свідок не бачив, щоб обвинувачений завдавав палицею удар потерпілому і щоб останній падав. Зазначив, що без допомоги обвинуваченого він не зміг би вибратись з кола, в якому його били, та отримав би ще більші тілесні ушкодження, допомога брата йому була необхідна. Підтвердив про наявність неприязнених відносин між обвинуваченим та потерпілим влітку 2016 року.
Свідок ОСОБА_45 , який є двоюрідним братом обвинуваченого, дав суду показання, згідно яких 11.12.2016 приблизно о 24 год. він разом з ОСОБА_11 вийшли з дискотеки «Степ» і побачили біля Будинку культури скупчення людей. Підійшовши, вони побачили, що відбувається бійка між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Коли свідок стояв, за його спиною знаходились ОСОБА_37 та ОСОБА_12 , які почали його провокувати, штовхати в спину та висловлюватись нецензурною лайкою. Потім ОСОБА_12 стрибнув на ОСОБА_11 і між ними почалась бійка. Калараш ОСОБА_46 також вдарив ОСОБА_11 ногою. Свідок забрав потерпілого з бійки і відвів в сторону, щоб поговорити. Однак потерпілий розвернувся і пішов в невідомому напрямку. Свідок підняв ОСОБА_11 з землі, забрав його з бійки і вони пішли в напрямку міста. Повернувшись, вони побачили, що за ними біжать приблизно 8 чоловік, а тому втекли. Обвинуваченого в ніч події свідок не бачив, і нанесення обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень він також не бачив. Зазначив, що потерпілий під час події був разом із своїми друзями.
Свідок ОСОБА_47 , який є власником нічного клубу «Степ» суду показав, що 11.12.2016 він не був свідком злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 . В подальшому слідчий звертався до нього з клопотання про видачу запису з камери відеоспостереження, яка встановлена біля входу до клубу. При цьому ухвала суду йому не надавалась, а слідчий сказав, що він зобов`язаний видати відеозапис. Копію відеозапису слідчий робив без його участі, при дослідженні запису він також присутній не був. Вказував, що не заперечував проти надання відеозапису, його права при цьому ніяким чином не порушені.
Отже, показаннями свідків, як зі сторони обвинувачення, так і зі сторони захисту, підтверджено, що ОСОБА_7 11.12.2016 під час подій, які відбувались біля Будинку культури в м. Могилеві-Подільському, участі у бійці між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не приймав, спокійно стояв зі своєю дівчиною, нецензурною лайкою на адресу оточуючих та потерпілого не висловлювався, будь-яке майно не пошкоджував, зауважень, на які б обвинувачений уперто не реагував, йому ніхто не робив, що дає підстави стверджувати про відсутність в діях обвинуваченого грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства як до нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, так і після цього.

Крім того, в судовому засіданні жоден свідок чи потерпілий не вказували на те, що біля Будинку культури перебували інші громадяни, окрім друзів потерпілого та обвинуваченого, які б робили зауваження обвинуваченому, скаржились на те, що його дії порушують громадський порядок.

Не є з огляду на викладену вище позицію ВСУ ознакою особливої зухвалості нанесення тілесних ушкоджень потерпілому за обставин, коли він не міг цього бачити, як на то вказував прокурор. При цьому такі твердження прокурора спростовуються показаннями самого потерпілого, який на запитання того ж прокурора відповів, що бачив як обвинувачений з багажника автомобіля дістав биту та бачив, що саме обвинувачений наніс йому битою удар по голові.

При цьому, з огляду на описану вище правову позицію ВСУ та висновки, викладені ВСУ в Постанові Пленуму від 22 грудня 2006 року N 10, саме по собі нанесення обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень в громадському місці не свідчить, що такі його дії супроводжувались грубим порушенням ним громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю. Вказане також виключає й наявність в діях обвинуваченого умислу на вчинення саме хуліганства, що протягом всього розгляду справи заперечувала і захисник, а також заперечив в судових дебатах і сам обвинувачений зазначивши, що міг бажати нанести тілесні ушкодження потерпілому лише з метою захисту своїх братів, умислу на порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства у нього не було, на що вказує його поведінка протягом всього часу перебування на місці події. При цьому, як сам потерпілий, так і свідки, які були обізнані про наявність конфлікту між потерпілим та обвинуваченим, стверджували, що цей конфлікт вичерпав себе ще влітку 2016 року і вказані події не були наслідком такого конфлікту чи його продовженням.

Також суд зважає і на показання свідків в тій частині, в якій вони вказують на те, що обвинувачений наніс один удар битою потерпілому після виникнення конфліктної ситуації між потерпілим і його братами ОСОБА_39 та ОСОБА_48 , що фактично підтвердив і сам потерпілий під час надання суду показань.

Вказане також підтверджує, що умисел обвинуваченого був спрямований саме на нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, а не на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Разом з тим суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_49 , який є двоюрідним братом обвинуваченого, про те, що обвинувачений під час подій застосовував палицю, а не дерев`яну биту, і не для нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, а для того, щоб припинити його побиття, оскільки вважає їх такими, що надані з метою сприяння уникненню кримінальної відповідальності ОСОБА_7 та такими, що спростовуються показаннями інших свідків, допитаних в судовому засіданні та дослідженими в судовому засіданні протоколами проведення слідчих експериментів від 23.01.2017 та відеозаписом до них, додатковим висновком експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи № 413/123 від 27.12.2016, відеозаписом із камер відеоспостереження, встановлених на фасаді будівлі нічного клубу «Степ». Судом не встановлені обставини, які б свідчили про те, що інші свідки мають підстави оговорювати ОСОБА_7 з приводу даних обставин.
Крім показів свідків, вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України підтверджуєтьсятакими доказами:

- протоколами проведення слідчих експериментів від 23.01.2017 та диском із відеозаписами слідчих експериментів, якими підтверджено, що 11.12.2016 ОСОБА_7 наніс потерпілому ОСОБА_5 один удар саме з використанням дерев`яної бити;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 12.12.2016, згідно з яким ОСОБА_5 повідомив про те, що ОСОБА_7 в ніч з 10 на 11.12.2016 спричинив йому тілесні ушкодження, завдавши удару дерев`яною битою по голові;

- додатковим висновком експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи № 413/123 від 27.12.2016, згідно якого у ОСОБА_5 мали місце такі тілесні ушкодження: забій м`яких тканин лівого ока та синець на верхньому повіці лівого ока, рана в лобній ділянці зліва, яка розташована від середини лівої брови вверх і вправо, які виникли одномоментно від дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, якою могла бути і дерев`яна бита, можливо, 11.12.2016 та належить до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричиняють короткочасний розлад здоров`я більше 6 діб;

- протоколом огляду предмету від 16.12.2016, яким є компакт-диск із копією відеозаписів із камер відеоспостереження, встановлених на фасаді будівлі нічного клубу «Степ», що по вул. Київській в м. Могилеві-Подільському Вінницької області, самого відеозапису, під час відтворення якого вбачається, що 11.12.2016 в період часу з 02:29:40 до 02:31:10 особа чоловічої статті підбігає до автомобіля, припаркованого навпроти нічного клубу, відкриває багажник автомобіля, бере предмет, зовні схожий на дерев`яну биту, та біжить із даним предметом в руці в напрямку центру міста, а в подальшому вже три особи, одна з яких продовжує тримати в руці предмет зовні схожий на дерев`яну биту, підбігаючи повертаються по черзі до даного автомобіля, сідають в нього та від`їжджають.

При цьому суд відхиляє доводи сторони захисту щодо визнання неналежними та недопустимими доказами протоколу огляду предмету, яким є компакт-диск із копією відеозаписів із камер відеоспостереження, встановлених на фасаді будівлі нічного клубу «Степ», самого відеозапису, протоколу добровільної видачі вказаного відеозапису, а також протоколів проведення слідчих експериментів з відеозаписами до них з підстав невідповідності їх отримання вимогам ст. 104-106, 240 КПК України, оскільки такі обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. При цьому суд зважає на те, що всі свідки, які брали участь у проведенні слідчих експериментів були допитані безпосередньо в судовому засіданні, а свідок ОСОБА_47 підтвердив добровільну видачу речового доказу.

Також вказаний відеозапис із камер відеоспостереження, встановлених на фасаді будівлі нічного клубу «Степ», на думку суду є належним доказом в розумінні ст. 85 КПК України, оскільки непрямо підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні та які викладені судом вище.

Отже, будь-яких доказів в підтвердження спрямованості умислу ОСОБА_7 на грубе порушення громадського порядку з мотиву явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю в його діях, стороною обвинувачення не надано.

Саме за відсутності сукупності належних та допустимих доказів того, що обвинувачений вчинив злочин, в якому він обвинувачується, суд в силу дії ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, вважає за необхідне вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, з метою покращення становища обвинуваченого та вважає за необхідне змінити правову кваліфікацію його дії з ч. 4 ст. 296 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий (а.с 173), на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.с. 174), за місцем проживання, за місцем відвідування спортивної секції та проходження служби характеризується позитивно (а.с. 175, 178, 180). Також суду бере до уваги, що ОСОБА_7 нагороджений пам`ятною медаллю «За патріотизм до України», є учасником бойових дій, приймав учать в АТО з 13.06.2014 по 26.07.2014 та з 26.08.2014 по 07.10.2014 (а.с. 177, 179).

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Також при визначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує зміст досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_7 та висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк за умови залучення громадських організацій до соціально-виховної роботи.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливо в умовах без ізоляції від суспільства, що дає підстави суду обрати покарання у виді громадських робіт.
Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 63 Конституції України, ст.ст. 12, 56, 65, 125 ч. 2, 296 ч. 4 КК України, ст.ст. 100, 337 ч. 3, 368-370, 374, 376, 458 ч. 1 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Речовий доказ: DVD-R диск із відеозаписом із камер відеоспостереження, що зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

До вступу вироку в законну силу, залишити ОСОБА_7 раніше обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення і набирає законної сили після закінчення вказаного строку, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілому, представнику потерпілого та прокурору.
Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1