Справа № 755/3355/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"02" березня 2017 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002527 від 25.02.2017 року про арешт майна,

в с т а н о в и в:

01.03.2017 року слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_3 звернувся до Дніпровського районного суд м. Києва з клопотанням про арешт майна.

Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 .

На підставі матеріалів, 25.02.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002527 внесено дані про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Як вбачається з клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, що 24.02.2017 приблизно о 17 год. 34 хв. невстановлені досудовим розслідуванням особи перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно проникли до квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄО № 13844 від 24.02.2017).

Крім того, в клопотанні слідчого зазначено, що по прибуттю на місце було виявлено, що у квартирі АДРЕСА_3 зламаний замок та у квартирі було затримано трьох осіб, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які повідомили, що зайшли до даної квартири грітися. В подальшому, у гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у задній кишені штанів, туло виявлено та в присутності понятих вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , а саме: автомобіль марки «BMW 525» д.н.з. НОМЕР_2 кузов № НОМЕР_3 , як було пізніше встановлено, що дані громадяни приїхали за вищевказаною адресою на вказаному автомобілі. 24.02.2017 року в період часу з 19 год. 05 хв. по 19 год. 15 хв. під час проведення огляду місця події за адресою: м. Київ, пр-т. Тичини, 22-А було встановлено, що вищевказаний автомобіль знаходиться біля будинку та він зачинений на ключ. Провести огляд автомобіля не вдалося можливим у зв`язку з тим, що ключі були відсутні. 24.02.2017 року о 19 год. 20 хв. «Актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу» інспектором патрульної поліції 4-ї роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, вищевказаний автомобіль було доставлено для зберігання на спеціальний майданчик, що за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, де він і перебуває на даний час.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити, а також просив поновити пропущений процесуальний строк на звернення до суду з клопотанням про арешт майна, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Особа у користуванні, якої перебуває автомобіль, а саме ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив.

В свою чергу, враховуючи положення ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглядати дане клопотання у відсутність інших учасників процесу, тож дослідивши надане клопотання на відповідність КПК України кримінальне провадження, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного.

Як вбачається з клопотання та доданих та нього документів, вилучення автомобіля було проведено 24.02.2017 року, а слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно лише 01.03.2017 року. При цьому, слідчим в судовому засіданні було заявлено клопотання про поновлення строків на звернення через поважність причин, їх пропуску, оскільки відповідно до ст. 63 Кодексу законів про працю України зі змінами від 06.12.2016 року, при п`ятиденному робочому тижні працівникам надаються два вихідних дні на тиждень та він був позбавлений можливості звернутися до суду з клопотанням про накладення арешту на майно в визначений законом строк, в зв`язку вихідним днем.

Тож слідчий суддя, зважаючи на те, що причини пропуску слідчим строків на звернення до суду із клопотанням про арешт майна, були поважними, вважає за необхідне клопотання про поновлення строків задовольнити.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт на майно накладається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, ч. 10 ст. 170 КПК України, зазначає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів

Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Яке вбачається з постанови слідчого Дніпровсьокого УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 від 26.02.2017 року автомобіль марки «BMW 525» д.н.з. НОМЕР_2 кузов № НОМЕР_3 визнано речовим доказом.

Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання слідчого про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України та про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч.2 ст.170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, -

у х в а л и в:
Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Поновити пропущений процесуальний строк, у кримінальному провадженні №0002527 від 25.02.2017 року.

Накласти арешт на автомобіль «BMW 525» д.н.з. НОМЕР_2 кузов № НОМЕР_3 , який належить UAB «MIRALITA», яким фактично користується ОСОБА_9 , та який доставлено для зберігання на спеціальний майданчик, що за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним у той же строк з моменту вручення копії ухвали.
Слідчий суддя