АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2275/16 Справа № 176/2001/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку дистанційного судового провадження матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2016 року у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого суд першої інстанції вказав на те, що наявність у засудженого ОСОБА_7 лише двох заохочень за весь час відбування покарання, призначеного судом за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, не може свідчити про його повне виправлення, що є обов`язковою умовою умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 , у зв`язку з чим дійшов висновку про те, що засуджений хоч і має правові підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення, проте не довів суду, що заслуговує на таке звільнення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити його заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що за весь період знаходження в колонії мав лише 2 стягнення, які погашені, що стосується заохочень, то за час знаходження в колонії отримав професію та продовжував працювати, при цьому був прийнятий на роботу в швейний цех на посаду різноробочого, а через рік працював вже на посаді швачки-закрійника, що підтверджує те, що став на шлях виправлення. Суд першої інстанції не взяв до уваги ці факти, а лише послався на тяжкість вчиненого правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, який підтримав вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти доводів засудженого, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_7 засуджений вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05.07.2013 року за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років та відбуває покарання в Жовтоводській виправній колонії № 26 УДПтС України в Дніпропетровській області.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно з вимогами ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що наявність лише двох заохочень, які передували розгляду питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 , за весь час відбування покарання, призначеного судом за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, не може свідчити про його повне виправлення та не утворює підстав для умовно-дострокового його звільнення.

На переконання колегії суддів на даний час засуджений ОСОБА_7 не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, оскільки наявні у засудженого заохочення мають разовий, а не систематичний характер, і, з урахуванням його характеристики, є недостатніми для оцінки ставлення до праці засудженого як належне.

Виходячи з матеріалів, які були предметом дослідження суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05.07.2013 року, оскільки засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, а задовільна поведінка засудженого ОСОБА_7 та його соціальна активність, хоча і має місце, однак не носить системний характер, та оцінюється судом лише як те, що він стає на шлях виправлення.

Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги засудженого відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2016 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: