Справа № 357/8496/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/153/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 24 13.03.2017

УХВАЛА
Іменем України
13 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2011 року ОСОБА_7 засуджено за ст.15, ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі. Визначено, що строк відбування покарання засудженому обчислювати з моменту його затримання. Засуджений на виконання вироку затриманий 02 листопада 2015 року.

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки він має останню стадію тяжкого захворювання.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2016 року в задоволенні клопотання засудженого про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» відмовлено, оскільки даним Законом не передбачено застосування амністії до осіб, хворих на ВІЛ інфекцію, а лише хворим на СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ).
Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, звільнити його від подальшого відбування покарання. Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає, що він має тяжке захворювання, яке дає підставу застосувати до нього положення п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», а висновки суду суперечать фактичним обставинам справи.
Заслухавши доповідь судді, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, опитавши спеціаліста та перевіривши матеріали клопотання, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

У відповідності до п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачається звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України осіб, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання, та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоров`я України від 18 січня 2000 року № 3/6.
Як вбачається з листа Київської міської клінічної лікарні №5, ОСОБА_7 перебуває з 07 вересня 2006 року на диспансерному обліку в амбулаторно-поліклінічному відділенні Київського міського центру профілактики та боротьби зі СНІДом з діагнозом: ВІЛ-інфекція, Клінічна стадія ІV.
Як пояснив спеціаліст лікар Київського міського центру профілактики та боротьби зі СНІДом ОСОБА_8 , з медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_7 випливає, що останній з 2006 року перебуває на обліку як ВІЛ-інфікований з ІІІ клінічною стадією, з квітня 2013 року йому поставлений діагноз ІУ клінічна стадія ВІЧ-інфекції, який і діє по даний час. Поняття СНІД не вживається у медичній світовій практиці, за класифікацією ВООЗ є чотири клінічні стадії ВІЛ - інфекції , з яких ІУ клінічна стадія є найважчою і покращення стану здоров`я не може бути. З медичної точки зору, зазначення у Законі України «Про амністію у 2014 році» про захворювання СНІД (ІІІ,ІУ стадії за класифікацією ВООЗ) є ідентичним діагнозу ВІЛ-інфекція ІІІ,ІУ клінічної стадії. У даний час ОСОБА_7 отримує дистанційне лікування і ліки для нього отримуються рідними, які передають їх до виправної установи.
Зазначені спеціалістом обставини перебування на обліку ОСОБА_7 як хворого на ВІЛ-інфекцію стверджується також копією медичної картки амбулаторного хворого, що приєднана до матеріалів справи за згодою засудженого.
Отже, зазначення в ухвалі про те, що ЗУ «Про амністію у 2014 році» не передбачена можливість застосування амністії щодо осіб, хворих на «ВІЛ-інфекцію ІУклінічної стадії», є неправомірним.
ОСОБА_7 є засудженим за умисний злочин, що не є тяжким або особливо тяжким, на день набрання ЗУ «Про амністію у 2014 році» в установленому порядку визнаний хворим на ВІЛ-інфекцію ІУ клінічної стадії.
Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 не є суб`єктом , визначеним п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», є такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження.
Також ОСОБА_7 не є особою, який підпадає під обмеження, встановлені ст.8 ЗУ «Про амністію у 2014 році».
За таких обставин доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 про наявність підстав застосувати до нього положення п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» є слушними.
Колегія суддів вважає, що у зв`язку з тим, що суд першої інстанції неправомірно відмовив у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування щодо нього акту амністії, ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали, якою ОСОБА_7 підлягає звільненню від покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м.Києва від 25 жовтня 2011 року, на підставі п.«г» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2014 році».
Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» відмовлено скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання засудженого задовольнити та звільнити ОСОБА_7 від покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2011 року, на підставі п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».
ОСОБА_7 звільнити з місць позбавлення волі.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим у той же строк з дня її отримання.

Суддя: Суддя: Суддя: