АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/4342/16-к Номер провадження 11-кп/786/510/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з секретарем ОСОБА_6

за участю прокурора ОСОБА_7

та захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 25 січня 2017 року,-

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтава від 25 січня 2017 року в задоволенні клопотання ОСОБА_9 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відмовлено.

В обґрунтування вказаного рішення суд вказав, що не підлягає засудженому ОСОБА_9 до зарахування період з 10.09.2013 року по 09.10.2013 року в строк відбування покарання, оскільки він був вже перерахований ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 12.02.2016 року, та не підлягає також зарахуванню період 10.10.2013 року по 09.12.2013 року, оскільки в даний період ОСОБА_9 не знаходився в процесуальному статусі особи, яка підпадає під дію Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року.

Не погоджуючись з даним рішенням суду засуджений подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування ухвали суду та направлення провадження на новий судовий розгляд, оскільки вважає що судом допущена неповнота судового розгляду, адже не взято до уваги та не враховано період перебування його під вартою з 10.09.2013 року по 09.12.2013 року, оскільки цей час він перебував в Київському СІЗО.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши захисника, який вважає за можливе задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора про законність судового рішення, перевіривши матеріали провадження та особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 червня 2013 року ОСОБА_9 засуджений за ч.4 ст.190 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Строк відбування покарання засудженому обчислюється з 25 грудня 2012 року, тобто з дня затримання засудженого.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 09.10.2013 року вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.06.2013 року скасований в частині цивільного позову та направлений на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства, в решті вирок залишений без зміни.

Таким чином, вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.06.2013 року щодо ОСОБА_9 набрав законної сили 09.10.2013 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня 2014 року визначено доставити під вартою ОСОБА_9 , який відбував покарання в колонії, у судове засідання до цього суду 01 липня 2014 року для участі у розгляді справи судом касаційної інстанції.

Засудженого ОСОБА_9 доставили до Київського СІЗО 28 червня 2014 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 вересня 2014 року вирок Києво- Святошинського районного суду Київської області від 09.10.2013 року залишено без зміни.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 12.02.2016 року зараховано ОСОБА_9 в строк відбування покарання, призначеного вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.06.2013 року, строк попереднього ув`язнення за період з 25 грудня 2012 року по 09 жовтня 2013 року включно та за період з 28 червня 2014 року по 09 вересня 2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про попереднє увязнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, із змінами, внесеними Законом України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання», зарахування судом строку попереднього увязнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє увязнення, провадиться з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Доводи засудженого ОСОБА_9 в апеляційній скарзі про необгрунтованість прийнятого рішення судом не заслуговують на увагу, оскільки строк попереднього ув`язнення зараховується судом у строк відбування покарання щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Як вбачається вирок стосовно ОСОБА_9 набрав законної сили 09 жовтня 2013 року, а отже термін перебування ОСОБА_9 в Київському СІЗО з 10 жовтня 2013 року по 09 грудня 2013 року не можна вважати попереднім ув`язненням, а тому перерахунок його за правилами ч.5 ст. 72 КК України є неможливим.

В зв`язку з вищевикладеним колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого та скасування ухвали місцевого суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404,405,407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалуЛенінського районного суду м. Полтави від 25 січня 2017 про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_9 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання - без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня проголошення і оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:
ОСОБА_2 . ОСОБА_4 . ОСОБА_5 .