Справа № 352/44/17
Провадження № 1-кп/352/79/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 червня 2017 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,. ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне прповадження з обвинувальними актами по обвинуваченню :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Якутськ, Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, розлученого, росіянина, громадянина України, військовозобов`язаного, депутатом не обирався, судимого 11.03.2014 р. Тисменицьким районним судом за ст.ст. 162 ч. 1, 185 ч. 3 КК України до трьох років позбавлення волі, умовно-достроково звільненого 25.05.2016 р., невідбута частина покарання 4 місяці 9 днів, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 395 КК України,

в с т а н о в и в :
Підсудний ОСОБА_6 , повторно вчинив таємне викрадення чужого майна. Окрім того, підсудний ОСОБА_6 , повторно, вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло. Крім того, підсудний ОСОБА_6 , будучи особою щодо якої встановлено адміністративний нагляд, самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду

Вказані кримінальні правопорушення підсудний вчинив при наступних обставинах:

30 жовтня 2016 року приблизно о 18 год. підсудний ОСОБА_6 перебуваючи в АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_9 , вирішив зайти на територію вказаного домогосподарства з метою викрадення будь-якого майна виготовленого з металу, для подальшого його реалізації на пунктах прийому брухту чорних металів та отримання незаконної винагороди.

Реалізуючи свої злочинні наміри, діючи умисно, з корисливих мотивів, з єдиним умислом на заволодіння чужим майном та маючи на меті незаконне збагачення, ОСОБА_6 зайшов на подвір`я будинковолодіння ОСОБА_9 , та підійшов до підсобного приміщення, біля якого знаходилась садова (будівельна) тачка, бувша у вжитку, вартістю 500 грн. Користуючись відсутністю власника та переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 доводячи свій злочинний намір до кінця, таємно викрав вказану тачку.

Після чого ОСОБА_6 із викраденим майном з місця події скрився та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 500 грн.

Продовжуючи свої неправомірні діяння, підсудний ОСОБА_6 01 грудня 2016 року приблизно о 18 год., перебуваючи в АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_7 , вирішив зайти на територію вказаного господарство з метою проникнення в середину житлового будинку потерпілої та викрадення з нього майна належного останній.

Реалізуючи свої злочинні наміри, діючи умисно, з корисливих мотивів, з єдиним умислом на заволодіння чужим майном та маючи на меті незаконне збагачення, ОСОБА_6 зайшов на подвір`я ОСОБА_7 та підійшов до приміщення будинку. Користуючись відсутністю власника та переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, підсудний через вікно, у якому було відсутнє скло, проник в середину будинку.

Перебуваючи в середині будинку, ОСОБА_6 доводячи свій злочинний задум до кінця, відшукав і таємно викрав: два обігрівачі (калорифери) бувші у вжитку, вітчизняного виробництва, вартістю по 200 грн. кожен; два бра світильника, бувші у вжитку, іноземного виробництва, загальною вартістю 150 грн.; світильник кований, малого розміру на 3 лампи вартістю 600 грн.; двоє садових ножниць (секатори), бувші у вжитку, вартістю по 200 грн. кожні; дзеркало з двома підсвітками, бувше у вжитку, вартістю 120 грн.; взуття дитяче, бувше у вжитку, 10 пар, вартістю по 100 грн. за пару; взуття чоловіче, бувше у вжитку, 10 пар, вартістю по 200 грн. за пару; взуття жіноче, бувше у вжитку, 10 пар, вартістю по 200 грн. за пару; 5 светрів дитячих бувших у вжитку, вартістю 100 грн. за 1 светр, 5 светрів чоловічих, бувші у вжитку, вартістю 100 грн. за 1 светр, 8 светрів жіночих, вартістю 100 грн. за светр; 5 курток балонових дитячих, бувші у вжитку, вартістю 300 грн. за 1 куртку, 2 куртки чоловічі, бувші у вжитку, вартістю 300 грн. за 1 куртку, 3 куртки жіночі, бувші у вжитку, вартістю 300 грн. за 1 куртку, 20 простиней лляних, нових, розмірами 1,5х2м., вартістю 150 грн. за 1 простинь, всього майна на загальну суму 14470,0 грн.

Після чого, ОСОБА_6 викрадене майно склав в сумки, виявлені ним в приміщенні будинку та які не представляють цінності для потерпілої і з місця події скрився та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 14470,0 грн.

Крім того, 13.02.2017 року, ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, яка вступила в законну силу 20.02.2017 року, ОСОБА_6 , встановлено адміністративний нагляд строком на один рік, та застосовано наступні обмеження : знаходитись щоденно за місцем проживання: АДРЕСА_1 з 22.00 год. вечора до 06.00 год. ранку наступного дня; один раз на місяць в останню суботу місяця проходити реєстрацію з 09.00 год. до 10.00 год. в Тисменицькому ВП ГУНП в Івано-Франківській області по вул. К. Левицького, 4, каб. №7, у начальника відділення, а в разі його відсутності у виконуючого обов`язки; заборона перебувати у місцях (ресторани, кафе, бари), де реалізують та розпивають спиртні напої; заборона виїзду в особистих справах за межі Тисменицького району без дозволу начальника Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Згідно матеріалів встановлення адміністративного нагляду, ОСОБА_6 ознайомлений з змістом ухвали Тисменицького районного суду та надав письмове зобов`язання старшому дільничному офіцеру поліції Тисменицького ВП ГУП в Івано-Франківській області про обов`язок з`являтись для реєстрації в Тисменицький ВП ГУНП.

Проте, обвинувачений ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно, без поважних на те причин, без передбаченого на те дозволу, не повідомивши Тисменицький ВП ГУНП в Івано-Франківській області залишив місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та покинув межі Тисменицького району і в період з 25.02.2017 року по 03.05.2017 року його місце перебування було не відоме.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 свою вину у вчиненні пред`явлених йому в обвинувальних актах злочинів та закладений до нього цивільний позов, визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілими дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєних ним кримінальних правопорушень вищенаведених у вироку. Підсудний просить суд суворо його не карати та при призначенні покарання врахувати, що неправомірні діяння скоїв внаслідок надзвичайно скрутного матеріального становища.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 , в судовому засіданні вину та закладений до нього цивільний позов визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальних актах, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 395 КК України, так як він повторно вчинив таємне викрадення чужого майна. Окрім того, підсудний ОСОБА_6 , повторно, вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло. Крім того, підсудний ОСОБА_6 , будучи особою щодо якої встановлено адміністративний нагляд, самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєних злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючих відповідальність підсудного обставин судом не встановлено.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд приймає до уваги думку потерпілих щодо покарання, яке слід призначити підсудному, а також враховує і те, що підсудний не працюючи веде паразитичний спосіб життя, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння корисливих злочинів, заподіяні злочином збитки потерпілим не відшкодував, на обліках в Івано-Франківському ОНД та ОПНЛ не перебуває.

Таким чином, беручи до уваги всі вищеперелічені обставини, дані про особу обвинуваченого, суд приходить до переконання, що для виправлення, перевиховання ОСОБА_6 та попередження скоєння ним нових злочинів, його слід ізолювати від суспільства, призначивши покарання за сукупністю злочинів, на підставі ст. 70 КК України, а саме у виді позбавлення волі.

Що стосується цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування заподіяних злочином матеріальних та моральних збитків, то суд вважає, що його слід задоволити частково, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Показами потерпілої-позивачки та підсудного-відповідача, судом встановлено, що внаслідок неправомірної поведінки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 було заподіяно матеріальні збитки, які вона понесла внаслідок викрадення її майна загалною вартістю 14470 грн. та пошкодження під час вчинення крадіжки її майна вартістю 10087 грн, а всього на загальну суму 24557 грн. За таких обставин, оскільки заподіяні позивачу матеріальні збитки перебувають у причинному зв`язку з неправомірною поведінкою відповідача, то суд вважає, позов в частині відшкодування матеріальної шкоди підставним та підлягаючим до задоволення в повному обсязі.

Вимогами ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Здобутими та перевіреними в судовому засіданні доказами судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій відовідач-підсудний спричинив потерпілій ОСОБА_7 і моральну (немайнову) шкоду, яка полягає в тому, що вона перенесла, психічне потрясіння, а також зазнали душевних страждань. Загалом таке психічне потрясіння та душевні страждання, як наслідок, негативно відбилися на її самоповазі, здоров`ї, психіці, та призвели до вимушених змін в її життєвих стосунках. Однак беручи до уваги тяжкість, глибину та тривалість моральних страждань потерпілої, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що позов в зазначеній частині слід задоволити частково.

Питання про речові докази та питання відшкодування судових витрат понесених на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 342 - 376 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочинів передбачених ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 395 КК України та призначити йому покарання:

за ст. 185 ч. 2 КК України два роки позбавлення волі;

за ст. 185 ч. 3 КК України три роки шість місяців позбавлення волі;

за ст. 395 КК України шість місяців арешту.

Згідно ст. 70 КК України, остаточно визначити покарання підсудному ОСОБА_6 за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням три роки шість місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_6 залишити без змін - тримання під вартою, а строк відбуття покарання обчислювати з 20 год. 00 хв. 02.05.2017 року, зарахувавши при цьому термін його попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, виходячи з розрахунку, у відповідності до вимог ст. 72 ч. 5 КК України, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Речові докази по даному кримінальному провадженню : сліди пальців рук, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження знищити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави (, розрахунковий рахунок -0002, банк отримувача ГУДКСУ в Івано-Франківській області, код банку отримувача 836014) 879,60 грн. понесених Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України судових витрат на проведення дактилоскопічної експертизи № 1.3-7/17 від 13.01.2017 р.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_7 24557 грн. заподіяної злочином матеріальної шкоди та 5000 грн. спричинених моральних збитків, а всього 29557 грн.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тисменицький районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, потерпілій, представнику потерпілої, обвинуваченому та захиснику негайно після його проголошення.

Головуючий : ОСОБА_1