АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/1680/16-к Номер провадження 11-кп/786/44/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 286 КК України ТЗ
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6
прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10
обвинуваченого ОСОБА_11
захисника ОСОБА_12
представника потерпілих -
адвоката ОСОБА_13
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000898 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_14 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 11 травня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лохвиця Полтавської обл., який проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, не працюючого,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням спеціального права (права керування транспортними засобами) строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку - 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ст. 76 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_11 та ПАТ Страхова Компанія «Княжа» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави 491,04 грн. за проведення авто-технічної експертизи № 38 від 16.02.2016 та 703,68 грн. за проведення авто-технічної експертизи № 68 від 15.03.2016.

Згідно вироку суду ОСОБА_11 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 15 грудня 2015 року приблизно о 18 год. 30 хв., керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-2108 д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою «Київ-Харків-Довжанський», в порушення вимог п.п. 2.9, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, в Полтавському районі на 342 км + 792 м вказаної дороги, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не вибрав безпечної швидкості та прийомів керування, які б дозволили йому безпечно керувати транспортним засобом, не справився з керуванням, маючи при цьому технічну можливість шляхом застосування екстреного гальмування запобігти дорожньо-транспортній пригоді, допустив виїзд автомобіля за межі проїзної частини, з подальшим наїздом на металеве бар`єрне огородження та перекиданням керованого ним транспортного засобу.

Внаслідок ДТП пасажир автомобіля ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми - рани в лобній області, локального крововиливу в м`які тканини голови в проекції рани, осколкового перелому лобної кістки з елементами занурення уламків в порожнину черепа, перелому кісток носу, субарахноїдального крововиливу в області лобного полюсу лівої півкулі головного мозку; закритої травми грудної клітини - перелому грудини в місці кріплення других ребер, непрямих переломів 2-9 ребер зліва, розриву задньої стінки нисхідного відділу дуги аорти, гаматораксу зліва; закритої травми живота, ран голови, нижніх кінцівок, саден лівої та правої кисті, крововиливів в глибокі м`язи правої нижньої кінцівки, які за своїми характеристиками мають ознаки прижиттєвих, утворилися незадовго до настання смерті і могли утворитися у особи, яка знаходилася в салоні автомобіля, внаслідок травматизації його частинами при дорожньо-транспортній пригоді та відносяться в своїй сукупності до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку, як такі, що призвели до смерті.

Причиною смерті ОСОБА_15 стали шок-крововтрата, які розвинулися внаслідок травми голови, тулубу і кінцівок, що супроводжувалася переломами кісток скелету та розривами внутрішніх органів.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність винуватості та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки без застосуванням ст. 75 КК України, посилаючись на відсутність підстав до її застосування, вважаючи, що дані про особу обвинуваченого не свідчать про можливість його виправлення без застосування реального покарання.

При цьому прокурор зазначив, що під час вчинення злочину обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння, шкоду потерпілим не відшкодував, обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, який є тяжким, за який передбачено покарання до 8 років позбавлення волі.
Інші учасники кримінального провадження вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, прокурора в підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які,посилаючись на те, що обвинувачений станом на 16.01.2017 відшкодував потерпілим 14 200 грн. і буде продовжувати відшкодовувати шкоду останнім за їх усною домовленістю просили залишити без задоволення апеляційну скаргу, потерпілих та їхнього представника, які підтвердили відшкодування їм шкоди обвинуваченим у сумі 14 200 грн., через це просили не позбавляти волі обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки суду щодо винуватості засудженого ОСОБА_11 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, за обставин, наведених у вироку, відповідають фактичним обставинам провадження, є правильними і не спростовуються в апеляційній скарзі.

Дії засудженого ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковані правильно.

Призначаючи покарання ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 286 КК України і звільняючи від його відбування з випробуванням, справедливість якого оскаржує прокурор, то при вирішенні цих питань суд, врахував фактичні обставини провадження, ступінь тяжкості вчиненого, відомості про особу винуватого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, його ставлення до вчиненого, а також позицію потерпілих та їх представника, думку прокурора, які не наполягали на позбавленні обвинуваченого волі, обставини, що пом`якшують покарання, а саме його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне визнання вини і обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, у вироку суд обґрунтував висновки про необхідність призначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі і звільнення від його відбування з випробування на підставі ст. 75 КК України і покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3 ст. 76 КК України.
Разом з тим, на думку колегії суддів, призначаючи обвинуваченому покарання суд першої інстанції порушив вимоги закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Звільняючи ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням суд першої інстанції послався лише на особу обвинуваченого та фактичні обставини справи не розкривши, а ні дані про особу ОСОБА_11 , які б давали підстави для такого висновку, а ні у чому полягають фактичні обставини, що істотно зменшують суспільну небезпечність злочину.

Виходячи з викладеного колегія суддів вважає, що вирок щодо ОСОБА_11 в частині звільнення ОСОБА_11 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового вироку, а апеляційна скарга прокурора задоволенню.

При призначенні покарання колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким .
Обставинами, що обтяжують покарання колегія суддів визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Обставиною, яка пом`якшує покарання колегія визнає щире каяття.

Виходячи з викладеного та приймаючи до уваги, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину обвинуваченим, низку допущених ним порушень правил дорожнього руху, зокрема керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тяжкість наслідків від цих порушень (смерть ОСОБА_15 ), дані про особу обвинуваченого, який не працює, розлучений, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, потерпілим відшкодував шкоду станом на 16.01.2017-14 200 грн., думку потерпілих, колегія суддів вважає, що вирок в частині звільнення ОСОБА_11 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку, а апеляційна скарга прокурора задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів,

З А С У Д И Л А :
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_14 задовольнити.

Вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 11 травня 2016 року щодо ОСОБА_11 в частині призначення покарання - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 286 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

ОСОБА_11 взяти під варту у залі суду.
В іншій частині вирок суду залишити без зміни.
Вирок набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ України протягом 3-х місяців з дня проголошення вироку Апеляційним судом Полтавської області.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4