Провадження 1-кс/127/4504/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000014 внесеного до ЄРДР 11.01.2017, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Любашівка Одеської області, громадянин України, перебуває у цивільному шлюбі (зі слів), утримує малолітніх дітей (зі слів), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
31.05.2017, до Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000014 від 11.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, використовуючи уразливий стан ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , викликаний її інвалідністю 2 групи, зумовленою синдромом Марфана, а також використовуючи збіг тяжких особистих та сімейних обставин потерпілої, зокрема, відсутність у неї постійного місця проживання та джерел доходів, у період часу з 20.05.2016 по 11.01.2017 вчинили її вербування, переміщували та переховували з метою експлуатації, при цьому погрожуючи застосуванням та застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для її життя та здоров`я, та незаконно утримуючи проти волі матері малолітню доньку останньої - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином ОСОБА_4 та ОСОБА_7 своїми протиправними діями примушували потерпілу ОСОБА_8 до систематичного випрошування грошей, речей, інших матеріальних цінностей у сторонніх осіб (жебракування) на території Вінницької та Одеської областей.

Установлено, що ОСОБА_8 у зв`язку з відсутністю власного житла та іншого постійного місця проживання у травні 2016 року разом із малолітньою донькою ОСОБА_9 та співмешканцем ОСОБА_10 , який також є інвалідом 2 групи у зв`язку з психічним захворюванням, на пропозицію їх знайомої ОСОБА_7 та її співмешканця ОСОБА_4 приїхали та почали проживати у помешканні останніх за адресою: АДРЕСА_1 .

Реалізовуючи їх спільний з ОСОБА_4 злочинний умисел, ОСОБА_7 під приводом надання допомоги при оформленні грошової допомоги на дитину вмовила ОСОБА_8 передати їй усі наявні документи, а саме: свідоцтво про народження малолітньої ОСОБА_9 , медичні документи з пологового будинку, паспорт громадянина України та реєстраційний номер платника податків. Після цього, використовуючи зазначені документи, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 оформили картковий рахунок та отримали банківську картку «Ощадбанку», на яку у подальшому перераховувались грошові кошти державна допомога при народженні дитини. Зазначену банківську картку ОСОБА_7 одразу ж забрала у потерпілої ОСОБА_8 та спільно з ОСОБА_4 використовувала нараховані кошти на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , позбавивши ОСОБА_8 можливості розпоряджатись єдиним джерелом доходу, забравши її особисті документи та документи її малолітньої дитини, використовуючи уразливий стан потерпілої, зумовлений психічними та фізичними властивостями її та її співмешканця ОСОБА_10 , а також незаконно утримуючи у своєму помешканні проти волі матері малолітню дитину потерпілої, тобто створивши умови, за яких ОСОБА_8 опинилась у цілковитій матеріальній та фізичній залежності від них, примусили потерпілу до систематичного випрошування грошей, речей, інших матеріальних цінностей у сторонніх осіб (жебракування). Вчинивши вербування ОСОБА_8 до зайняття жебрацтвом, з метою недопущення звернення останньої за допомогою до правоохоронних органів або сторонніх осіб, що могло призвести до викриття та припинення їх протиправних дій, ОСОБА_4 , виконуючи їх спільний з ОСОБА_7 злочинний план, привозив на місце жебракування ОСОБА_8 , здійснював систематичний контроль за її діями та переміщеннями, після чого знову забирав додому, де разом з ОСОБА_7 відбирали всі отримані потерпілою грошові кошти. У випадках, коли ОСОБА_8 відмовлялася займатися жебрацтвом або намагалась залишити разом з дитиною помешкання ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , останній застосовував до потерпілої фізичне та психічне насильство, що проявлялося в нанесенні побоїв та погрозах назавжди відібрати дитину, чим змушував потерпілу продовжувати займатись жебракуванням. Щоб уникнути зайвої уваги від сторонніх осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_7 періодично протягом часу з травня 2016 року до січня 2017 року змінювали місця проживання, змушуючи переїздити з ними ОСОБА_8 з дитиною ОСОБА_9 та співмешканцем ОСОБА_10 . Досудовим розслідуванням установлено наступні адреси їх проживання: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_4 .

Вищезазначені злочинні дії ОСОБА_4 та ОСОБА_7 було виявлено та припинено 11.01.2017 співробітниками поліції, які за місцем проживання знайомих ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_5 , розшукали та повернули малолітню дитину потерпілій ОСОБА_8 .

ОСОБА_4 30.05.2017 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

Допитаний як підозрюваний ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому їй злочині не визнав.

Водночас, його вина у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

Показами потерпілої ОСОБА_8 щодо обставин вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_4 відносно неї злочину.

Оглядом місця події від 11.01.2017 за адресою АДРЕСА_5 , під час якого працівниками поліції було виявлено та повернуто дитину потерпілій ОСОБА_8 .

Показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , якими доводиться вина ОСОБА_4 у вчинення інкримінованого йому злочину.

Висновком судово-медичного експерта № 49, яким встановлено наявність у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

Оглядом місця події від 10.03.2017 за адресою: АДРЕСА_6 , під час якого ОСОБА_7 добровільно видала працівникам поліції документи, що належать ОСОБА_8 .

Іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З матеріалів кримінального провадження встановлено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, а також те, що ОСОБА_4 не має постійного місця роботи чи навчання, місця проживання та стабільного джерела доходу, може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення. Крім того, з метою уникнення кримінальної відповідальност, ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, з метою зміни ними показів під час судового розгляду, перешкодити кримінальному провадженні іншим чином, зокрема сприяти переховуванню інших співучасників злочину, що свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявних ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Крім того установлено, що ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_7 вчинили злочин, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи викладене, з метою виконання підозрюваним покладених судом процесуальних обов`язків, недопущення спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, запобігання вчинення інших злочинів та перешкоджати кримінальному провадженню.

За наведених підстав слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, суду пояснив, що по кримінальному провадженні існують ризики, зокрема те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також продовжити свою злочинну діяльність, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання прокурора, просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 107 ч. 1 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим.

Враховуючи те, що від учасників процесуальної дії не надійшло клопотання про застосування технічних засобів фіксування розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, тому слідчий суддя вважає за можливим розглянути дане клопотання без застосуванням технічних засобів фіксування.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 , зі слів перебуває у цивільному шлюбі та утримує малолітніх дітей, не працює, не має постійного місця проживання, раніше неодноразово судимий.

Проте, не дивлячись на вищенаведене, органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за скоєний злочин, особу підозрюваного, відсутність соціально стримуючих факторів, а також той факт, що злочин вчинено з особливою зухвалістю та із застосуванням насильства, тому суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий суддя не вбачає.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України обґрунтована.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, проте з урахуванням обставин та наслідків кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що відсутні обґрунтовані підстави для визначення ОСОБА_4 розміру застави.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Затримати ОСОБА_4 в залі суду відразу після проголошення даної ухвали суду.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 29 липня 2017 року (час рахувати відповідно до протоколу затримання).

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 29 липня 2017 року.

Організацію виконання ухвали суду в частині затримання ОСОБА_4 покласти на слідчого, який провадить досудове розслідування кримінального провадження № 0000014.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя