Справа № 161/1284/17 Провадження №11-кп/773/413/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.299 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 серпня 2017 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 червня 2017 року,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, судимого: 13.11.2013 року, вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області, за ч.1 ст.121; ст.75; ст.76 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з іспитовим строком на 3 роки,
засуджено:
- за ч.1 ст.299 КК України на 6 (шість) місяців арешту.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за новим вироком ОСОБА_8 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком суду, від 13.11.2013 року у виді 4 (чотири) роки 7 (сім) місяців позбавлення волі, та на підставі ч.1 п.1 а) ст.72 КК України йому остаточно призначено покарання у виді 5 (п`ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі, із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.
До набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, покладено на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду; без дозволу суду не відлучатись із населеного пункту у якому він проживає АДРЕСА_1 .
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання в частині взяття його під варту.
Вироком вирішено долю речових доказів.
ОСОБА_8 визнаний винним і засуджений за те, що він на початку вересня 2016 року, в денну пору доби, знаходячись в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , яка засуджена вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області, від 19.12.2016 року за ч.1 ст.299; ч.2 та ч.3 ст.300; ч.1 ст.70; ст.75; ст.76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців з позбавленням права обіймати певні посади та займатися діяльністю пов`язаною із виготовленням та розповсюдженням відеопродукції, що пропагує культ насильства і жорстокості на строк 2 роки, з іспитовим строком на 2 роки - далі ОСОБА_9 , грубо порушуючи загальноприйняті моральні принципи щодо поводження з тваринами, керуючись умислом спрямованим на знущання над тваринами, що відносяться до хребетних, із застосуванням жорстоких методів, вчинили знущання над тваринами, які відносяться до хребетних, а саме ОСОБА_8 взяв у руки двох котів, один із яких білої масті, а інший чорної масті із білими плямами, з метою знущання над останніми, із вікна квартири, яка знаходиться на другому поверсі вказаного будинку викинув їх на вулицю, чим завдав тваринам істотного болю та страждання, при цьому ОСОБА_9 , знімала дії ОСОБА_8 на камеру свого мобільного телефону, а також під час знущання над тваринами, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , коментували свої дії та сміялися, отримуючи задоволення від спостерігання за стражданнями тварини.
В подальшому, в середині вересня 2016 року, у вечірню пору доби, обвинувачений ОСОБА_8 , знаходячись у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , повторно, грубо порушуючи загальноприйняті моральні принципи щодо поводження з тваринами, керуючись умислом спрямованим на знущання над твариною, що відноситься до хребетних, із застосуванням жорстоких методів, вчинили знущання над твариною, яка відноситься до хребетних, а саме ОСОБА_8 взяв в руки кота чорної масті із білими плямами та з метою знущання над останнім помістив кота в морозильну камеру, при температурі -15°С та залишив останнього в морозильній камері на деякий час. Після цього, ОСОБА_8 продовжуючи свій злочинний умисел, з метою знущання над твариною помістив кота в середину духової шафи, яка була увімкнена, де той перебував нетривалий час. В подальшому ОСОБА_9 витягнувши кота з під ліжка, взяла його в руки та принесла до пральної машини, після чого помістила його в середину пральної машини, а ОСОБА_8 зачинив дверцята та налаштувавши пральну машину на режим « ОСОБА_10 » (потужністю 1200 обертів за хвилину) увімкнув її, при цьому кіт в цей час перебував в увімкненій пральній машині. В подальшому, ОСОБА_9 з метою знущання над твариною за допомогою увімкненого пилососа, трубку якого піднесла безпосередньо до кота, намагалась засмоктати його, що продовжувалось протягом декількох хвилин, після чого ОСОБА_8 взяв кота в руки та приніс його до місця в квартирі, де знаходились котячі екскременти, при цьому підніс кота до екскрементів, а ОСОБА_9 використовуючи фізичну силу, з метою знущання над твариною вмочила декілька разів голову кота у екскременти. Після цього, ОСОБА_8 , тримаючи кота в руках вийшов на балкон квартири, яка знаходиться на другому поверсі будинку та викинув кота у відчинене вікно.
В результаті всіх описаних вище дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , коту чорної масті із білими плямами, який відноситься до хребетних тварин, заподіяно фізичний біль та страждання, які були спричинені жорстокими методами.
Крім цього, протягом всього періоду знущання над твариною, ОСОБА_9 знімала свої дії та дії обвинуваченого ОСОБА_8 на камеру свого мобільного телефону, а також ОСОБА_8 та ОСОБА_9 коментували їх та сміялися, отримуючи задоволення від спостерігання за стражданнями тварини.
Не погоджуючись з вироком суду адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи кваліфікації дій та доведеності вини ОСОБА_8 , просить вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Зазначає, що судом належним чином не взято до уваги висновки комплексних судово-психіатричних експертиз від 27.12.2016 року та 25.04.2017 року з яких слідує, що ОСОБА_8 через послаблення вольової поведінки не здатний повною мірою керувати своїми діями та передбачати їх наслідки та потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, котрі йому не протипоказані. Вважає, що суд першої інстанції при постанволенні вироку порушив вимоги п.п.8,9 ч.1 ст.368 КПК України (не вирішив питання чи вчинив обвинувачений кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності та чи потребує застосування примусових заходів медичного характеру) та ч.1,3 ст.44 КПК України (не залучив до розгляду законного представника обвинуваченого, коли така участь є обов`язковою).
Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який апеляційну скаргу просив відхилити, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини скоєння кримінальних правопорушень і його висновок про доведеність винуватості ОСОБА_8 у знущанні над тваринами, що відносяться до хребетних, вчинені із застосуванням жорстоких методів, ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, наведеними у вироку і оціненими судом відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.
Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані судом за частиною першою статті 299 КК України і ніким не оспорюються.
Згідно ч.1 ст.44 КПК України якщо підозрюваним, обвинуваченим є неповнолітній або особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною, до участі в процесуальній дії разом з ним залучається його законний представник.
Як вбачається з вироку суду та матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 є повнолітнім, відомостей про те, що він визнаний у встановленому законом порядку недієздатним чи обмежено дієздатним у матеріалах справи відсутні, не надано таких відомостей та документів і під час апеляційного розгляду при перевірці обставин справи в цій частині. Крім того, згідно підпункту 6 пункту 23 висновку судово-психіатричної експертів за № 10 від 27.12.2016 року ОСОБА_8 не має психічних вад, через які не може самостійно реалізувати своє право на захист (а. п.25,57), а тому доводи адвоката ОСОБА_7 про те, що судом першої інстанції під час розгляду справи та постановленні вироку порушено вимоги ст.44 КПК України є безпідставними.
Як вбачається з висновків судово-психіатричних експертів за № 10, від 27.12.2016 року (а.п.42-45) та № 112, від 25.04.2017 року (а.п.54-57), обвинувачений ОСОБА_8 , як на час вчинення злочину так і на даний час виявляв та виявляє ознаки емоційно нестійкого розладу особистості на стадії неповної компенсації. Через наявний у нього психіатричний розлад ОСОБА_8 міг та може усвідомлювати свої дії, але не є здатний повною мірою керувати ними.
Згідно вимог ч.1, ч.4 ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: 1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; 2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку. Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.
Оскільки матеріалами кримінального провадження не доведено, що ОСОБА_8 вчинив суспільно небезпечне діяння, у стані неосудності чи вчинив кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворів на психічну хворобу до постановлення вироку, ОСОБА_8 не є суспільно небезпечним, тому покликання апелянта про необхідність застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру до задоволення не підлягають і не є підставою для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд виходив із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про його особу та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема те, що ОСОБА_8 раніше судимий, вчинив новий злочин під іспитового строку, при обтяжуючих обставинах, як особа характеризується з негативного боку.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд відніс те, що він розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, хворіє.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом віднесено вчинення злочину повторно та за попередньою змовою групою осіб.
Врахувавши вищенаведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, призначивши ОСОБА_8 покарання у вигляді арешту, а остаточне на підставі ч.1 ст.71 КК України, яке відповідає вимогам закону, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів і не є надто суворим.
Висновки суду викладені у судовому рішенні відповідають фактичним обставина справи, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили місцевому суду постановити законне і обґрунтоване рішення в ході апеляційного перегляду справи не встановлено, а тому законних підстав для скасування вироку, з наведених у апеляційній скарзі обставин, апеляційний суд не знаходить.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 червня 2017 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.
Головуючий:
Судді: