У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/1847/17 1-кс/610/307/2017

м. Балаклія 14.07.2017 року
Балаклійський районний суд Харківської області -
слідчий суддя: ОСОБА_1 ,

за участі

прокурора: ОСОБА_2 ,

секретаря: ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 за кримінальним провадженням № 0000092 про арешт майна, -

в с т а н о в и в:

Предметом клопотання є майно: зернова культура, яка росте на земельній ділянці кадастровий номер :01:000:0477, що розташована за межами населеного пункту, на території Балаклійської міської ради Харківської області

Клопотання обґрунтовано тим, що в ході проведення досудового розслідування за ч. 1 ст. 197-1 КК України 04.07.2017р. при огляді місця події було виявлено вказане майно, що відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, а саме зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Також необхідність арешту вказаного майна зумовлюється тим, що воно буде відігравати доказову роль у кримінальному провадженні.

Незастосування цього заходу буде перешкоджати встановленню істини по справі внаслідок того, що вилучене майно може бути відчужене, спотворене чи взагалі знищене (а.с. 1).

В суді прокурор клопотання підтримав з наведених у ньому підстав.

Як убачається з матеріалів клопотання, слідчим відділенням Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000092. Відомості про вчинене кримінальне правопорушення з кваліфікацією за ч. 1 ст. 197-1 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) було внесені 27.06.2017р.

Частиною 1 ст. 197-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

При огляді місця події від 04.07.2017р. на земельній ділянці площею 9,975га кадастровий номер :01:000:0477 були виявлені посіви зернової культури (а.с. 7), які визнані речовими доказами (а.с. 9).

За роздруківкою з Публічної кадастрової карти України земельна ділянка кадастровий номер :01:000:0477 перебуває у державній власності (а.с. 10).

П. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України регламентує арешт майна як один з заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України є земельна ділянка як об`єкт права власності.

Земельна ділянка - це частина земельної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами суб`єктів власності. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки (ст. 79 ЗК).

За викладених обставин суд дійшов висновку про недоведеність прокурором того, що зазначений у клопотанні врожай зернових культур відноситься до предметів, які відповідають критеріям, передбачених у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Санкція ч. 1 ст. 197-1 КК України не передбачає можливості конфіскації майна - врожаю, яке є предметом цього клопотання.

Відомостей про наявність цивільного позову у цьому кримінальному провадженні немає, не порушувалося питання щодо накладення арешту на врожай зернових культур, саме з метою забезпечення цивільного позову.

Клопотання є неконкретним, не узгоджується з вимогами ст. 171 КПК України, щодо необхідності зазначення точної кількості та індивідуальних характеристик майна про арешт якого йдеться у клопотанні. Не конкретизовано і зміст цього арешту, спосіб його реалізації (позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном).

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати обставини, визначені ч. 2 ст. 173 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Зазначене у клопотанні майно має ваду псуватися, тому врожай повинен бути зібраний у відповідний термін.

Потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна.

Не розумним та не співрозмірним завданням даного кримінального провадження буде обмеження права власності шляхом накладення арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 за кримінальним провадженням № 0000092 про арешт майна.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення..
Слідчий суддя ОСОБА_1