Справа №473/1788/17 03.08.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/588/17 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.5 ст. 72 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
3 серпня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 червня 2017 року, якою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Одеса, який має вищу освіту, одруженому, який до відбуття покарання проживав в АДРЕСА_1 , засудженому Апеляційним судом м. Києва від 19 травня 2006 року за п. 8 ч. 2 ст.115, ч. 1 ст. 263 КК України до 15 років позбавлення волі,
- відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
засуджений ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги засудженого.
Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, винести нову, якою задовольнити клопотання про перерахунок строку відбування покарання в місцях попереднього ув`язнення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Згідно ухвали суду першої інстанції, ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні клопотання про зарахування строку знаходження в СІЗО м. Миколаєва в строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі за правилами, що визначені п. ґ) ч. 5 ст. 72 КК України.

Узагальнені доводи апеляційної скарги засудженого.
Вважає такими, що не ґрунтуються на Законі, висновки суду першої інстанції, що періоди, які він просив зарахувати у строк відбування покарання, не охоплюються положеннями п. «ґ» ч. 5 ст. 72 КК України.

Зазначає, що строк перебування у СІЗО та ІТТ м. Вознесенська для проведення слідчих дій та участі у судовому розгляді по кримінальному провадженні відповідно до вимог закону, підлягає перерахунку.

На думку апелянта, дія закону поширюється на засуджених, які знаходяться в СІЗО після набрання вироком законної сили, якщо вони там утримуються для проведення слідчих дій та участі в кримінальному провадженні.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
7 червня 2017 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно нього положень п. ґ) ч. 5 ст. 72 КК України.
Обґрунтовуючи клопотання, ОСОБА_6 зазначив, що тривалий час перебуває в СІЗО м. Миколаєва для проведення слідчих дій та участі в судових розглядах по його скаргам та заявам судами Миколаївської області. У зв`язку із цим, просив зарахувати йому в строк відбуття покарання строк перебування в СІЗО м. Миколаєва з 27 серпня 2015 року по 23 травня 2017 року, не враховуючи періоди етапування до Вознесенської ВК-72 з 19 лютого 2016 року по 9 березня 2016 року та з 7 квітня 2017 року по 24 квітня 2017 року.
Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції вказав, що участь ОСОБА_6 у проведені слідчих дій та у судових провадженнях за його заявами і скаргами відбувалася тоді, коли він мав статус засудженого за вироком Апеляційного суду м. Києва, натомість як на скаржника, заявника чи потерпілого норми ч. 5 ст. 72 КК України не поширюються.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного ухвали, доводи, викладені в апеляційний скарзі, пояснення засудженого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України 26 листопада 2015 року № 838-VIII, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
При цьому, у строк попереднього ув`язнення включається строк: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 було засуджено Апеляційним судом м. Києва 19 травня 2006 року за п. 8 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України до 15 років позбавлення волі, початок строку 1 червня 2005 року. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 вересня 2016 року було зараховано строк попереднього ув`язнення з 1 червня 2005 року по 28 листопада 2006 року у строк відбування основного покарання з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно п. «ґ» ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України 26 листопада 2015 року № 838-VIII, у строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

З урахуванням поняття кримінального провадження, судового провадження, визначених п. 10, 24 ч. 1 ст. 3 КПК України, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що участь ОСОБА_6 у проведені слідчих дій та у судових провадженнях за його заявами і скаргами не є підставою для зарахування ОСОБА_6 строку знаходження в СІЗО м. Миколаєва в строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі за правилами, що визначені п. «ґ» ч. 5 ст. 72 КК України.
З цим висновком погоджується і суд апеляційного інстанції.

Підстав для скасування ухвали суду, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 , апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 червня 2017 року, якою ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні клопотання про зарахування строку знаходження в СІЗО м. Миколаєва в строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі за правилами, що визначені п. «ґ» ч.5 ст.72 КК України, - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді