У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2017 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , особа, у володінні якої перебуває автомобіль ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання слідчого слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме, автомобіль марки ZUK, модель А03, д.н.з. НОМЕР_1 , -

ВСТАНОВИВ:
З клопотання та доданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що 22 березня 2017 року в чергову частину Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу Головного управління національної поліції в Закарпатській області надійшла заява від головного агронома АПФ «Леанка» ОСОБА_5 про те, що невідомі особи викрадають бетонні стовпчики із території АПФ «Леанка», що в смт. Середнє. Виїздом СОГ на місце події встановлено, що біля будинку №39 по вул. Садова, в смт. Середнє, знаходиться автомобіль марки ZUK, модель А03, д.н.з. НОМЕР_1 у багажному відділенні на момент огляду якого виявлено 34 штуки бетонних стовпчиків, довжиною близько 1,5 метрів кожний, які за своїм зовнішнім виглядом ідентичні таким на які вказує заявник. Після проведення огляду, вищевказаний автомобіль разом із бетонними стовпчиками залишено на відповідальне зберігання АПФ «Леанка» в смт. Середнє до вирішення питання по суті. Окрім того встановлено, що власником автомобіля марки ZUK, модель А03, д.н.з. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ є громадянин Носаль ОСОБА_6 , зареєстрований в АДРЕСА_1 . Опитаний водій даного транспортного засобу ОСОБА_4 вказав, що бетонні стовпчики він взяв із території АПФ «Леанка» та погрузив на автомобіль марки ZUK, модель А03, д.н.з. НОМЕР_1 . На даний час існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що автомобіль марки ZUK, модель А03, д.н.з. НОМЕР_1 є доказом у кримінальному провадженні, адже він відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на автомобіль марки ZUK, модель А03, д.н.з. НОМЕР_1 , а тому слідчий просить задовольнити клопотання.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив суд задовольнити клопотання з підстав, викладених у ньому.

ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечив.

Заслухавши пояснення слідчого та ОСОБА_4 , дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з постанови слідчого Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 транспортний засіб автомобіль марки ZUK, модель А03, д.н.з. НОМЕР_1 визнаний речовим доказом в кримінальному провадженні № 0000377.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 ст.173 КПК України, передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна - слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність ; можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Частиною 11 ст. 170 передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Положенням ст. 1 Протоколу від 20.03.1952 р. до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, крім іншого встановлено, що кожна фізична і юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Пункт 4 ст. 41 Конституції України, передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
З огляду на вищенаведене, враховуючи, вимоги щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слід задовольнити та накласти арешт на автомобіль марки ZUK, модель А03, д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом заборони його відчуження, і застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження належним чином забезпечить мету застосування заходу забезпечення в кримінальному провадженні, а потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.
Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України,-

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки ZUK, модель А03, д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом заборони його відчуження.
Повернути автомобіль марки ZUK, модель А03, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1