Справа № 203/232/17
Провадження № 1-кп/0203/161/2017
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.06.2017 року м. Дніпро

Суд присяжних Кіровського районного суду м. Дніпропетровська
в складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 ,
присяжних: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
при секретарі - ОСОБА_6
за участю прокурора - ОСОБА_7
потерпілого - ОСОБА_8
представників потерпілих- ОСОБА_9 , ОСОБА_10
захисника - ОСОБА_11
обвинуваченого - ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 262, п.1 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15, п.13 ч.2 ст. 115, 348 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться вищезазначений обвинувальний акт.
Прокурор в судовому засідання заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_12 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що на теперішній час не зникли ризики, зазначені ст.177 КПК України, які існували на час обрання та продовження останньому такої міри запобіжного заходу, а саме: дослідження письмових доказів не проведено, просив врахувати тяжкість обвинувачення та покарання, яке за декільками статтями передбачає довічне позбавлення волі. При цьому зауважив про наявність дійсного публічного інтересу у триманні обвинуваченого під вартою, що переважає над приватним правом особи на особисту недоторканість. Просив врахувати практику Європейського суду з прав людини з питань продовження строків запобіжних заходів, згідно яких суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Вважає за недоцільне змінювати обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який.
Потерпілий та представники потерпілих підтримали думку прокурора, просили продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник обвинуваченого заявив клопотання щодо зміну обраного ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що ризики зазначені ст. 177 КПК України у даному кримінальному провадженні на теперішній час відпали, обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою, тому продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою можливе лише за наявності вагомих та обґрунтованих на це підстав. Вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Просив врахувати, що його підзахисний скаржиться на той факт, що подальше продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і тримання в металевій огорожі, під час судових засідань, порушує право ОСОБА_12 на захист, а саме: його підзахисному погано чутно за огорожею, та він немає змоги повноцінно спілкуватися із захисником, а також може створити у учасників судового розгляду, суду, присяжних, передчасну думку про винуватість обвинуваченого, при цьому посилався на вимоги ст.11 КПК України, щодо забезпечення поваги до людської гідності, прав і свобод кожної особи, та ст.20 КПК України, щодо права обвинуваченого на захист та практику Європейського суду з прав людини, а саме на постанову Великої палати у справі «Свинаренко і Сляднєв проти Росії» від 17 липня 2014 року, в якій суд звернув увагу на те, що тримання підсудних в металевій клітці протягом усього судового розгляду (більше двох років) стало засобом приниження заявників, що воно підривало їхню репутацію і викликало у них почуття приниженості, слабкості, страху і власної неповноцінності, що порушує ст.3 Конвенції. Зауважив, що відповідно до практики Європейського Суду використання металевих кліток відноситься до питань справедливості судового розгляду, в тому числі презумпції невинуватості, права підсудного на ефективну участь в судовому і отримання їм реальної та ефективної правової допомоги.
Обвинувачений підтримав доводи захисника.
Заслухавши учасників судового провадження, суд присяжних приходить до наступного.
Згідно вимог ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2016 року обвинуваченому ОСОБА_12 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Ухвалами Кіровського районного суду м. Дніпропетровська обвинуваченому продовжувався обраний запобіжний захід, останній раз ухвалою від 04 травня 2017 року, строк дії якого закінчується 02.07.2017 року.
Обвинувачений ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, пов`язаних із заподіянням насильницької смерті двом особам, за яке передбачене покарання на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, незважаючи на те, що всі свідки допитані, судове дослідження доказів по кримінальному провадженню не проведено. Суд також приймає до уваги особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, має навички володіння вогнепальною зброєю, перебував у розшуку за підозрою у вчиненні злочинів, вчинених під час перебування на службі, та змінював зовнішність, з метою унеможливлення його ідентифікації та притягнення до кримінальної відповідальності.
Суд приходить до висновку, що обвинувачений перебуваючи на волі, з метою уникнути відповідальності, може переховуватися від суду, продовжити вчинення кримінальних правопорушень, або іншим чином перешкодити встановленню істини у справі. Тому суд не може прийняти доводи захисту, відносно того, що на теперішній час відпали ризики, визначені ст.177 КПК України, які існували на час обрання та продовження обвинуваченому міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення «Лабіта проти Італії», за яким питання розумності строків тримання особи під вартою вирішуються судом, зважаючи на наявність дійсного публічного інтересу у триманні особи під вартою, що переважає над приватним правом особи на особисту недоторканність.
Отже на теперішній час не зникли ризики, зазначені ст.177 КПК України, які існували на час обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_12 міри запобіжного заходу.
З огляду на вищевикладене, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 строком на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, суд присяжних-

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора, щодо продовження ОСОБА_12 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити повністю.
Клопотання захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 щодо зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт залишити без задоволення.
Продовжити ОСОБА_12 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 27 серпня 2017 року.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає і набирає законної сили в момент ухвалення.
Головуючий - суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
Присяжні: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5