АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року,
в с т а н о в и л а:
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити її скаргу.
Однак слідчий суддя дійшов помилкового висновку, що скарга подана на постанови слідчого прокуратури Вінницької області про закриття кримінального провадження, а тому безпідставно повернув скаргу як таку, що не підлягає розгляду в цьому суді.
Також апелянт посилалась на невідповідність, на її думку, оскаржуваної ухвали вимогам ст. 372 КПК України, оскільки у ній відсутні дані про секретаря судового засідання, найменування скарги, дані про підозрюваних у кримінальних провадженнях,та мотиви, який керувався слідчий суддя при постановленні ухвали.
Крім того апелянт зазначала, що оскаржувану ухвалу слідчого судді вона отримала 28 лютого 2017 року, тоді як подала апеляційну скаргу 03 березня 2017 року, а тому строк апеляційного оскарження нею не пропущений.
У судове засідання прокурор та ОСОБА_5 не з`явилися, про день та час розгляду апеляційної скарги були належним чином повідомлені, відомостей щодо поважності причин своєї неявки не надали.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як зазначила в апеляційній скарзі ОСОБА_5 , ухвалу постановлено без її виклику, а копію оскаржуваної ухвали вона отримала 28 лютого 2017 року, тоді як подала апеляційну скаргу 03 березня 2017 року, тобто в строк, передбачений п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
На переконання колегії суддів, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні доводів апеляційної скарги та матеріалів судового провадження, ухвала слідчого судді зазначеним вимогам кримінального процесуального закону не відповідає.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Постановляючи ухвалу про повернення скарги у частині оскарження постанов про закриття кримінальних проваджень, з підстав, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, слідчий суддя виходив з того, що у своїй скарзі ОСОБА_5 оскаржує постанови прокуратури Вінницької області про закриття кримінальних проваджень, а тому скарга не підлягає розгляду в Печерському районному суді міста Києва.
З такими висновками слідчого судді колегія суддів погодитись не може та приходить до висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали, з наступних підстав.
Перелік рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначені ч. 1 ст. 303 КПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Разом з тим, слідчий суддя не звернув увагу на ту обставину, що у своїй скарзі ОСОБА_5 оскаржувала бездіяльність Генеральної прокуратури, яка полягає у не вчиненні у відповідності до вимог ч. 6 ст. 36 КПК України дій щодо скасування рішень прокуратури Вінницької області про закриття кримінальних проваджень, які, на думку ОСОБА_5 , Генеральна прокуратура зобов`язана вчинити. Крім того, ОСОБА_5 у скарзі порушувала питання про бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення за її заявою від 23 січня 2017 року, копія якої була долучена ОСОБА_5 до поданої слідчому судді скарги.
Рішення прокуратури Вінницької області про закриття кримінальних проваджень ОСОБА_5 у своїй скарзі не оскаржувала.
Вирішуючи питання про повернення скарги, слідчий суддя не з`ясував, чи є наведена у скарзі ОСОБА_5 бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо невиконання вимог ч. 6 ст. 36 КПК України предметом оскарження під час досудового розслідування у порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, та залишив поза увагою доводи скарги у частині оскарження бездіяльності прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення за її заявою від 23 січня 2017 року, унаслідок чого дійшов передчасного висновку про повернення скарги з підстав, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України.
З урахуванням зазначеного, наведені слідчим суддею мотиви, з яких він виходив при постановленні оскаржуваної ухвали, зокрема що ОСОБА_5 оскаржувала рішення прокуратури Вінницької області, яка не знаходиться в межах юрисдикції Печерського районного суду міста Києва, є помилковими.
Оскільки рішення про обґрунтованість доводів скарги ОСОБА_5 щодо обставин допущення Генеральною прокуратурою бездіяльності, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 23 січня 2017 року, та не вчиненні інших процесуальних дій, слідчим суддею не приймалось, та фактично предмет оскарження скарги ОСОБА_5 , поданої у порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, був залишений слідчим суддею поза увагою, то доводи апеляційної скарги про безпідставне повернення слідчим суддею її скарги на бездіяльність Генеральної прокуратури України, поданої в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, є обґрунтованими.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню.
З урахуванням того, що питання, які порушуються у скарзі ОСОБА_5 , не були предметом розгляду у суді першої інстанції, а колегія суддів позбавлена можливості перевірити наявність чи відсутність підстав для відкриття провадження за скаргою ОСОБА_5 у частині оскарження бездіяльності Генеральної прокуратури щодо невиконання вимог ч. 6 ст. 36 КПК України, та перевірити обґрунтованість доводів скарги у іншій частині у зв`язку з відсутністю відповідних матеріалів перевірки за заявою ОСОБА_5 про вчинення кримінальних правопорушень від 23 січня 2017 року, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала є незаконною, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
На підставі викладеного та керуючись 303, 304, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року скасувтаи та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді :

_____________ _____________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3