печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

25 листопада 2016 року Печерський районний суд м. Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисників обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_10
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні питання щодо призначення судового розгляду кримінального провадження відносно вчинення
ОСОБА_11 та ОСОБА_12 злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України
В С Т А Н О В И В :
06.06.2016 року до Печерського районного суду м. Києва від прокурора надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000362 від 10.03.2015 року відносно вчинення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України.
07.06.2016 року ухвалою суду вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання за участю сторін.
Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за необхідне призначення провадження до судового розгляду, представник потерпілого підтримав думку прокурора.

Захисники обвинувачених заперечували проти призначення провадження до судового розгляду, зазначивши, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, як такий, що не відповідає вимогам ст.291 КПК України, а також іншим вимогам цього кодексу.
Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступного висновку.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд повертає обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Обвинувальний акт має відповідати не лише формальним вимогам, сформульованим у ст.291 КПК України, а й іншим вимогам цього кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і їх зазначення є обов`язковими для слідчих і прокурорів.
Органом досудового розслідування вказані вимоги закону не виконані.
В обвинувальному акті в порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України невірно зазначені анкетні відомості обвинуваченого ОСОБА_12 , а саме по - батькові.
За таких обставин його особу неможливо вважати встановленою органом досудового розслідування, а обвинувальний акт не можна вважатись таким, який відповідає вимогам ст.291 КПК України.
Згідно п.4 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про прізвище, ім`я, по-батькові та займану посаду слідчого, прокурора, однак обвинувальний акт містить відомості лише про прізвища і ініціали прокурорів.
Згідно вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити відомості, які прокурор вважає встановленими, зокрема, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, однак прокурором ці вимоги дотримані не були.

Формулювання обвинувачення має містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст.91 КПК України входять до предмету доказування, зокрема, це подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

За змістом положень ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Зміст обвинувального акту повинен мати дані, вказані у ч. 2 ст. 291 КПК України, які складають як виклад фактичних обставин злочину, так і формулювання обвинувачення, описова і його резолютивна частини повинні бути узгодженими між собою.
Формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є обов`язковим, оскільки відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Проте, обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить фактичних обставин кримінального правопорушення, зокрема, і щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а лише загальний виклад певних подій, крім того правова кваліфікація діяння є помилковою та взагалі не співвідноситься та не відповідає викладеним обставинам кримінального правопорушення.

У обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення відповідно до положень п.1 ч.1 ст.91, п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Обвинувальний акт хоча і містить виклад окремих обставин справи, але відсутня вказівка щодо дій, умислу, мотиву та мети дій ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що свідчить про їх не встановлення в результаті неповного розслідування органом досудового розслідування.

Обвинувальний акт містить неодноразові посилання на кваліфікацію дій ОСОБА_12 за різними частинами ст. 191 КК України, що саме по собі є неконкретним та помилковим, оскільки не співвідноситься з обвинуваченням, незважаючи на його неконкретність.

Також у тексті обвинувального акту вказується, що ОСОБА_12 вчинив злочини, будучи службовою особою з 13.02.2013 року до 08.02.2013 року, однак таке обвинувачення не може вважатись належним та чітким.

Окрім цього, не конкретизовано обвинувачення ОСОБА_11 за ознаками ч. 5 ст. 191 КК України, оскільки вказується про вчинення ним розтрати в особливо великих розмірах, вчинене групою осіб, натомість в ч.5 ст. 191 КК України в якості кваліфікуючої ознаки зазначається вчинення розтрати організованою групою осіб.

Обвинувальний акт не містить посилання на те, чи ОСОБА_11 самостійно здійснював оформлення та підписання платіжних документів та чи самостійно здійснював перерахування коштів на рахунки страхової компанії з використанням платіжних документів, чи самостійно подавав розрахункові документи до установи банку для перерахування грошових коштів страховій компанії, чи такі дії були здійснено відповідними працівниками Товариства, які за посадовими обов`язками виконували платіжні операції та їх перевірку.

З урахуванням викладеного неможливо зробити висновок про те, якими саме конкретними діями було вчинено протиправне діяння, та чи взагалі обвинувачені могли бути суб`єктом злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 та ч. 2 ст. 366 КК України.

Окрім того, відсутнє посилання на кваліфікуючі ознаки ст. 191 КК України щодо грошових коштів, розтрата яких інкримінується ОСОБА_11 , тобто чи були вони ввірені йому або перебувати в його віданні.

В обвинувальному акті відсутні будь-які відомості про розмір завданої конкретними діями обвинувачених матеріальної шкоди. Між тим, в обвинувальному акті наводиться інформація про юридичний статус Товариства та обставини, за яких Товариством були отримані грошові кошти. Товариство за своїм статусом перебуває в управлінні Міністерства, а тому обвинувальний акт повинен містити посилання на роль органу управління щодо укладення та виконання договору страхування, також чи порушив ОСОБА_11 вказівку органу управління під час укладення чи виконання договору страхування та здійснення Товариством страхових платежів, а також чи висувалися органом управління заперечення з приводу укладання договору страхування та здійснення страхових платежів.

Зміст обвинувального висновку не надає підстави для висновку про те, в чому конкретно обвинувачується ОСОБА_11 , оскільки дії особи з підписання договору страхування згідно мети надання кредиту не складають злочину як такого, якщо здійснення витрат на страхування згідно договору страхування, тобто страхових платежів відповідало визначеній Банком та погодженій Міністерством фінансів України меті використання кредиту.

В обвинувальному акті фактичні відсутній виклад обвинувачення ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 366 КК України. Так, диспозиція статті передбачає складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів, якщо це спричинило тяжкі наслідки. При цьому обвинувальний акт не містить визначення, які саме дії щодо договору страхування було здійснено обвинуваченим з наведених дій згідно ст. 366 КК України, яким способом, в який час, в якому місці, та з яким мотивом та метою.

Згідно обвинувального акту підписання ОСОБА_11 договору страхування в інший день, ніж вказано на самому договорі страхування, не знайшло свого викладу, не можна вважити встановленими обставини посвідчення договору страхування обвинуваченим печаткою Товариства, оскільки досудовим слідством не встановлено часу та місця вчинення такої дії, і час та місце згідно обвинувачення не вказані.

В обвинувальному акті наводиться ряд епізодів злочинної діяльності, при цьому відсутня вказівка чи охоплювались єдиним умислом обвинувачених всі вказані в обвинувальному акті такі епізоди.

Крім того, в обвинувальному акті орган досудового розслідування інкримінує ОСОБА_11 та ОСОБА_12 скоєння злочину за попередньою змовою групою осіб, але в обвинувальному акті не вказано часу та форми досягнення домовленості і їх зміст, розподілення ролей, дії кожного та їх наслідки, одне і те ж саме обвинувачення без його індивідуалізації текстуально повторюється.

Наведене прямо та безперечно вказує на неконкретність обвинувачення, що істотно порушує право на захист обвинувачених.

Також у підготовчому судовому засіданні, суду стороною обвинувачення не надані докази повноважень прокурора ОСОБА_13 на складання обвинувального акта стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Таким чином, приймаючи до уваги засади кримінального провадження: законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, недотримання будь-яких імперативних вимог КПК України щодо змісту обвинувального акта є підставою для його повернення прокурору для усунення виявлених недоліків.

Керуючись ст. 291, 314, 376 КПК України,
У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000362 від 10.03.2015 року відносно вчинення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України, повернути прокурору першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_13 для усунення недоліків.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом семи днів з моменту її проголошення.
Судді ОСОБА_1
ОСОБА_2
ОСОБА_3