АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурор ОСОБА_5

представників власників майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.03.2017 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 56 м2, загальною вартістю 213 953 гривень, що належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності, заборонено ОСОБА_8 будь-яким чином відчужувати зазначене майно, починаючи з дня винесення ухвали слідчим суддею.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.03.2017 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу посилається на те, що у матеріалах клопотання відсутні належні докази вручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру, оскільки зазначений процесуальний документ, в розумінні ст.ст. 278, 135, 136 КПК України останній не вручено, а сам факт направлення його поштою не є, на думку захисника, доказом належного вручення такого повідомлення. У зв`язку з чим ОСОБА_8 у статусі підозрюваної не перебуває і у слідчого судді були відсутні правові підстави для накладення арешту на майно. Крім того, посилання суду першої інстанції на відповідність арештованого майно критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України є помилковим та не містить правового підґрунтя.

Щодо строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, то копію оскаржуваної ухвали представником власника майна отримано лише 03.03.2017 року, у зв`язку з чим строк на оскарження не пропущено.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги такими, що не підлягають задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини третьої зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 01.03.2016 р. було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Як вбачається з наданих матеріалів судового провадження, Управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000703, від 28.04.2014 року, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.

01.03.2017 року старший слідчий в ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , звернулась до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотання про накладення арешту на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 56 м2, загальною вартістю 213 953 гривень, що належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності, із забороною відчуження цього майна, посилаючись на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, а тому арешт майна, яке належить підозрюваній, необхідний для забезпечення в майбутньому виконання вироку суду в частині конфіскації майна, оскільки на даний час в органу досудового розслідування є підстави вважати, що підозрювана може вжити заходів щодо швидкого відчуження належного їй майна на користь третіх осіб з метою уникнення покарання в частині конфіскації.

01.03.2017 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання слідчого про накладення арешту було задоволено та накладено арешт на майно, належне підозрюваній ОСОБА_8 .
Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про арешт майна, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, враховано достатність доказів, що вказують на підозру у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, наявність даних про належність майна саме підозрюваній, розумність та співрозмірність обмеження права власності останньої, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Так, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно, а тому доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 березня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 56 м2, загальною вартістю 213 953 гривень, що належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності, заборонено ОСОБА_8 будь-яким чином відчужувати зазначене майно, починаючи з дня винесення ухвали слідчим суддею залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/1558/2017 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1