Справа № 524/493/15-к
Провадження №1-кс/524/718/17
Слідчий Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ст..лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, погодженим прокурором ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно.
Клопотання мотивоване тим, що 18.11.2004 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , було укладено договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_7 , посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_8 ..
Згідно висновку судово - почеркознавчої експертизи № 9820 від 02.02.2009р., підпис від імені ОСОБА_7 у договорі купівлі продажу квартири серії ВКК № 109276 від 18.11.04 (реєстровий запис № 1661, розташований в рядку «Продавці:» виконаний не ОСОБА_7 , а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_2 належить на підставі договору дарування від 04.12.2014р. ОСОБА_9 ..
Посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_2 відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, слідчий просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 .
Фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень статті 107 КПК України не здійснювалось.
В судове засідання слідчий не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.
ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилась.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
В абз.2 ч.1 ст.170 КПК України зазначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Так, в порушення зазначених вимог, слідчим не було доведено необхідність накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , а також ризики можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження зазначеного нерухомого майна.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 170, 173 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1