Справа № 569/6506/15-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2017 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5

представників потерпілих ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
захисника-адвоката ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:
До Рівненського міського суду Рівненської області надійшов обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за №0004897 від 15 серпня 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.2 ст.149, ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України.
В підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченої ОСОБА_8 - адвокатом ОСОБА_9 подано клопотання, яке було підтримане обвинуваченою ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору з мотивів невідповідності його вимогам КПК України.

Прокурор вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України та просить суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Представники потерпілих просили відмовити в задоволенні клопотання.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 складено з порушенням вимог ст. 291 КПК України, а саме: він не відповідає вимогам ст.291 КПК України по змісту і формі; фактичні обставин кримінального правопорушення викладені неповно, без зазначення доказів, якими обґрунтовується підозра та відсутності обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання; порушенням презумпції невинуватості особи; не відображені повні відомості про прийняті слідчим процесуальних рішень і вчиненні дії, ПІБ осіб що їх вчиняли.
Згідно з ч.1 ст.291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Затвердження прокурором обвинувального акту щодо обвинувачених та нескріплення його печаткою є порушенням вимог до реквізитів офіційного документу. Оскільки в контексті примітки до ст. 358 КК України під офіційним документом слід розуміти документ, що містить зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднання громадян, юридичних осіб, незалежно від форм власності та організаційно-правових форм, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити. Саме підписання й затвердження обвинувального акту прокурором та скріплення його підпису печаткою надає цьому документу статус офіційного і свідчить про належний нагляд за досудовим розслідуванням. Зазначена правова позиція збігається з правовою позицією Верховного Суду України у справі №5- 50кс15 від 09.07.2015 р. Обвину вальний акт не містить передбачених законом реквізитів, а саме відтиску печатки, що суперечать вимогам закону.
Згідно зі ст. 110 КПК України, обвину вальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Так, у ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
Як вбачається з п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8 суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом.

Згідно з вимогами ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом.

Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Таким чином реєстр матеріалів досудового розслідування є невід`ємною частиною обвинувального акта.

Зміст переданих у суд обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування містить взаємно виключаючі дані щодо особи, якій повідомлялося про підозру у вказаному кримінальному провадженні. Реєстр прийнятих процесуальних рішень є неповним.

Практика Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, щр приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи ("Девеер проти Бельгії від 27 лютого 1980 року).
Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі "Маттоціа проти Італії' від 25 липня 2000 року, на яке міститься посилання у заяві прокурора до Верховного Суду України, що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття "обвинувачення" національними судами.
Крім того, в порушення вимог закону щодо презумпції невинуватості в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_8 «вчинила злочини передбачені ч.2 ст.149, ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України».

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 10.12.2009 року (остаточне 10.03.2010 року) в справі "Шагін проти України", яке звучить наступним чином: "...Суд повторює, що принцип презумпції невинуватості, закріплений у пункті 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є одним з аспектів права на справедливий судовий розгляд кримінальної справи.

Незважаючи на презумпцію невинуватості слідчий, який розслідував кримінальне правопорушення та прокурор, який затверджував обвинувальний акт наперед встановили, що ОСОБА_8 вчинила злочин.

Таким чином, виявлені недоліки унеможливлюють призначення судового розгляду, а тому обвинувальний акт по підозрі ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0004897 по підозрі ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Головуюча суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3