1Справа № 335/6087/17 1-кс/335/4092/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2017 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , секретаря судового засідання ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь, Мелітопольського району, Запорізької області, українця, громадянина України, який має вищу освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,
ВСТАНОВИВ:
СУ ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000196 від 05.05.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно 30.04.2017 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на вимагання грошових коштів у ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, вступив у попередню змову із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5

30.04.2017, приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , діючи відповідно до заздалегідь обумовленого плану, прийшли у приміщення магазину «Екстрим», який розташовано за адресою: АДРЕСА_2 де перебував потерпілий ОСОБА_7 .

Далі, ОСОБА_10 з метою залякування ОСОБА_7 та пригнічення його волі до можливого опору, наніс йому один удар кулаком правої руки в область обличчя зліва, після чого, користуючись безпорадним станом останнього, штовхнув його правою рукою в область лівого плеча та наказав потерпілому сісти у крісло, що знаходилось в одному із кутів магазину, таким чином створивши умови для подальшого психологічного тиску на ОСОБА_7 .

В цей час ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , бажаючи досягнення однієї мети із ОСОБА_10 , користуючись перевагою у кількості над потерпілим, обступили його з усіх боків, при цьому ОСОБА_9 став по ліву сторону відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_5 розмістився по праву сторону від останнього, при цьому ОСОБА_8 підійшов до потерпілого обличчям до обличчя.

Водночас із цим, ОСОБА_10 розташував крісло, яке знаходилось поруч, навпроти крісла потерпілого та, сівши на нього розпочав вчиняти психологічний тиск на ОСОБА_7 , що проявлялось у висловлюванні погроз фізичною розправою над ним у разі відмови від співробітництва із ними, яке полягало у сплаті їм грошових коштів за безпечне життя та роботу магазину.

З метою доведення злочинного наміру, спрямованого на незаконне збагачення шляхом вимагання грошових коштів у ОСОБА_7 до кінця, ОСОБА_8 також почав вчиняти психологічний тиск над потерпілим, що проявлялось у примушуванні до співробітництва із ними, яке полягало у сплаті їм грошових коштів за безпечне життя та роботу магазину.

В цей час ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , виконуючи заздалегідь розподілені ролі, спостерігали за навколишнім середовищем, а також за діями потерпілого з метою попередження можливої небезпеки та пригнічення можливого опору останнього.

В подальшому ОСОБА_10 висунув потерпілому ОСОБА_7 вимогу сплати грошових коштів за співробітництво, пригрозивши останньому фізичною розправою у разі відмови від вказаної примусової пропозиції.

Потерпілий, реально сприймаючи погрози ОСОБА_12 , не бажаючи виконувати його вимоги та сплачувати грошові кошти, відмовився від будь-якого співробітництва.

Після чого, ОСОБА_5 , почувши відмову ОСОБА_7 , дістав із сумочки, яка знаходилась у нього на плечі предмет, який за зовнішнім виглядом був схожий на пістолет та перевівши його у бойове положення, навів ствол вказаного предмету у бік потерпілого та почав погрожувати його застосуванням.

Водночас із цим ОСОБА_9 , почав висловлювати у бік потерпілого погрози вбивством, у разі відмови від співробітництва та сплати за вказане примусове співробітництво грошових коштів, при цьому ОСОБА_8 пригрозив ОСОБА_7 знищенням майна, що перебуває у власності його матері ОСОБА_13 та тітки - ОСОБА_14 , а саме підпалом магазинів « ІНФОРМАЦІЯ_6 » та магазину спортивного одягу, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Цього ж дня, через декілька хвилин до приміщення магазину «Екстрим» підійшов ОСОБА_11 , який діючи відповідно до заздалегідь обумовленого плану та розподілених ролей, дочекавшись доки до нього вийде ОСОБА_7 висунув йому вимогу майнового характеру, а саме наказав потерпілому кожен місяць надавати їм грошові кошти або надавати безкоштовно спортивний одяг та пригрозив йому заподіянням тяжких тілесних ушкоджень у разі не виконання вказаної вимоги.

Реально сприймаючи погрози ОСОБА_11 потерпілий відмовився виконувати вказані вимоги, після чого останній пригрозив йому знищенням майна, що перебуває у власності його матері ОСОБА_13 та тітки - ОСОБА_14 , а саме підпалом магазинів « ІНФОРМАЦІЯ_6 » та магазину спортивного одягу, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_2 , про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено основне покарання у виді позбавляння волі на строк до 7 років, а відтак, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та невідворотності покарання за їх вчинення, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також, перебуваючи на волі може незаконно впливати на свідків, потерпілого, або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, а відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недоцільним, просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити на підставах, які викладені у клопотанні.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на його необґрунтованість.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000196 від 05.05.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.

20.05.2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Виходячи з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про ймовірну причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин.
Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті. Отже, посилання захисника на необґрунтованість висунутої ОСОБА_5 підозри у вчиненні інкримінованого злочину слідчим суддею до уваги не приймається.
Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Слідчий суддя вважає доведеними в ході розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також, перебуваючи на волі може незаконно впливати на свідків, потерпілого, або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.
Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Органом досудового розслідування шляхом внесення відповідного клопотання ініційовано питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Між тим, доводи клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором та слідчим в судовому засіданні не доведені.
Незважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, він раніше не судимий, має вищу освіту, має родину, має постійне місце проживання, працює не офіційно, отже має міцні соціальні зв`язки.
Враховуючи характер висунутої підозри, а також відсутність даних в даному кримінальному провадженні про наявність зі сторони підозрюваного спроб ухилитися від органу досудового розслідування та перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у його права і свободи, про який йдеться в клопотанні слідчого, а відтак відмовляє в задоволенні клопотання.
Оцінивши в сукупності всі вищезгадані обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного ОСОБА_5 та тяжкості висунутої йому підозри і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 192-194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, заборонивши ОСОБА_5 залишати цілодобово житло за адресою: АДРЕСА_1 .
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;
- не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Визначити строк дії вказаної ухвали до 22 липня 2017 року.
У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає виконанню після її проголошення.
Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1