Справа №463/2545/16-к
Провадження №1-кп/463/70/17
В И Р О К
іменем України
25 квітня 2017 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі с/з - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження відносно

ОСОБА_5 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Львів, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Франківського районного суду м.Львова від 23.06.2015 року за ч.2 ст.185, ч.1 ст.187 КК України до 4 років позбавлення волі, покарання відбув,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_5 18.05.2016 року року близько 18.00 год. по вул. Чернігівська, 7 у м. Львові, з приміщення аптеки «Вітамінка», що знаходиться в Львівській обласній клінічній лікарні, повторно умисно відкрито викрав чуже майно, а саме грошові коштів в розмірі 4000 гривень, належні потерпілій ОСОБА_6 . Злочин не довів до кінця з незалежних від нього причин, оскільки був затриманий, грошові кошти було вилучено та повернуто потерпілій.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково. Пояснив, що мав намір вчинити таємне викрадення грошових коштів з аптечного кіоску, який знаходиться в Львівській обласній клінічній лікарні. Під час вилучення грошей його ніхто не бачив, з приміщення лікарні вийшов непоміченим, не чув вимоги від будь-кого про повернення грошей. Після вигуків працівника кіоску на вулиці повернути гроші, в два прийоми викинув їх, був затриманий на вулиці громадянами. Додав, що злочин вчинив у зв`язку із скрутним матеріальним становищем.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні суду пояснила, що є приватним підприємцем та власником аптечного кіоску по АДРЕСА_2 , який знаходиться в приміщенні Львівської обласної клінічної лікарні. Працівники, які передавали зміну в день крадіжки повідомили їй, що невідома особа вчинила викрадення грошових коштів, просунувши руку через віконце кіоску в сумі 4000 гривень. Пізніше дізналась, що крадія було затримано на вулиці. На сьогоднішній день кошти повернуто.

Приведені до присяги та допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пояснили, що в момент викрадення грошей вони обвинуваченого не бачили, оскільки він не був у полі їх зору, так як знаходились за холодильником. Свідок ОСОБА_8 пояснила, що почувши шум з аптечного вікна, вона відхилилась, побачила в руках обвинуваченого гроші, які він витяг із шухляди. Помітивши її, останній кинувся тікати, при цьому викинувши частину грошей у віконце кіоску, які залишилась збирати ОСОБА_9 . Вона з криком ловіть злодія вибігла з кіоску, наздоганяючи обвинуваченого, потім обоє вибігли на вулицю, вона продовжувала кричати. Біжучи по вулиці обвинувачений ОСОБА_5 в два прийоми викидав гроші, які вона збирала. Будучи затриманим свідком ОСОБА_10 та іншим громадянином, викинув решту грошей.

Оцінюючи пояснення потерпілої та покази свідків, суд вважає такі послідовними, такими, що не протирічать один одному та відповідають матеріалам справи, а саме збігаються з відомостями протоколу огляду місця події від 18.05.2016 року (а.с.105), згідно якого встановлено, що викрадені кошти обвинуваченим ОСОБА_5 викидались двічі, що підтвердив в судовому засіданні і сам обвинувачений. В світлі цього покази обвинуваченого суд трактує критично і вважає, що такі події, останній, щодо таємного викрадення майна трактує на свою користь з метою пом`якшення відповідальності за скоєне.

Тому, незважаючи на часткове визнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена. Обвинувачений, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з аптечного кіоску, шляхом вільного доступу, будучи викритим свідком ОСОБА_8 після безпосереднього вилучення грошових коштів з приміщення кіоску, не відреагував на її вимогу про повернення коштів та не залишив такі на місці. Пробігши по частині коридору та вибігши на вулицю, пробіг близько 50 метрів за ріг будинку, і лише при спробі його затримати відмовився від злочинного наміру, в два прийоми викидаючи грошові кошти. Тому суд вважає його дії з таємного викрадення переросли у відкрите, оскільки від злочинного наміру відмовився по незалежних від нього причинах, будучи переслідуваним свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ще одним громадянином.

Суд вважає правильним кваліфікувати дії обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного.

Враховується, що вчинений злочин згідно закону відноситься до тяжкого.

Обтяжуючих відповідальність обставин по справі для обвинуваченого не встановлено.

Пом`якшуючими суд визнає ті обставини, що обвинувачений у вчиненому розкаявся, хворіє церозом печінки, його матір - пенсіонерка та страждає на гепатит «С».

З врахуванням вищенаведеного, суд вважає за можливе обрати обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст.186 КК України на мінімальний термін.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України,-

з а с у д и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

ОСОБА_5 призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з часу фактичного затримання з 19:00 год. 18 травня 2016 року.

За правилами ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення 10 місяців 7 днів з 18.05.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у вигляді 2 роки 3 місяці 21 день.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 залишити попередню тримання під вартою у СІЗО № 19 УДД УВП у Львівській області.

Речовий доказ у справі згідно постанови про визнання предметів речовими доказами та долучення їх до кримінального провадження від 20 травня 2016 року грошові кошти номіналом по 200 гривень у кількості восьми штук серій: ПГ8831324, КЗ3541480, ПГ6541482, ПД6010120, ЕЯ9304093, ЗЕ9135820, КЛ6391084, ЕЧ6907707, номіналом по 100 гривень у кількості двадцяти трьох штук серії: ЕЧ6128849, ЕЗ4211488, АА8099348, ЕЯ2832834, КН2148260, ГА4068167, АЕ9269452, ЕВ9675030, КВ7481459, ЗЗ2372794, БА9529153, КД7468198, ЕЯ5909092, МА6227052, МН9494818, АЖ4844135,МЗ2694718, ГЗ1702626, ЗА1544712, ГЦ9612622, МК2491278, МН2074306, КМ6174954, номіналом по 50 гривень у кількості двох штук серії: РА4017552, СЗ6259481 передані потерпілій ОСОБА_6 . на відповідальне зберігання повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції
Суддя: ОСОБА_1 .