Дата документу Справа № 1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11сс/778/497/17 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 1 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні 13 травня 2017 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2017 року,

встановила:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2017 року задоволено клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 29.04.2017 року до 28.06.2017 року включно. Визначено заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів, що становить 32 000 гривень.

При прийнятті рішення слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а також ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: що ОСОБА_8 спробує переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а тому, усвідомлюючи ступінь тяжкості та невідворотність покарання, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

В обґрунтування своїх вимог апелянт послався на те, що посилання в ухвалі слідчого судді на протоколи допитів свідків, які є робітниками поліції, та протокол допиту потерпілої, а також долучення в якості речового доказу мобільного телефону в якості доказів обґрунтованості підозри є безпідставними. Оскільки зі слів ОСОБА_8 потерпіла самостійно та добровільно дала йому свого мобільного телефону. Не було жодних дій ОСОБА_8 , направлених на незаконне заволодіння мобільним телефоном потерпілої. З допиту свідків вбачається, що про події зникнення мобільного телефону потерпілої їм стало відомо лише зі слів потерпілої, жодних свідків, які б дійсно бачили події, при яких мобільний телефон потерпілої опинився у ОСОБА_8 , немає. ОСОБА_8 добровільно надав робітникам поліції мобільний телефон потерпілої та пояснив, що чекав від потерпілої телефонного дзвінка, щоб зустрітися та повернути їй телефон, оскільки вона знала номер його мобільного телефону, але вона на той момент ще не дзвонила. Тобто суду не надано жодного доказу, що саме ОСОБА_8 забрав у потерпілої її мобільний телефон.

Ані в клопотанні, ані в судовому засіданні слідчим та прокурором не доведено обставин, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосовано до ОСОБА_8 та не наведено жодних обґрунтувань на рахунок того, як саме він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, яким саме чином впливати на потерпілу та свідків.

Натомість у ОСОБА_8 наявні міцні соціальні зв`язки, а саме з грудня 2016 року він постійно проживає з жінкою, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, працює, але неофіційно, а саме виконує ремонтні роботи під час ремонту будівель у м. Запоріжжі. З урахуванням у ОСОБА_8 погашеної судимості, наявності родини, немає підстав вважати, що він під час даного провадження має намір переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити, прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.
При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.177, 178, 183, 184, 199 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.
Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Обираючи відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з тяжкості інкримінованого підозрюваному злочину та з огляду на забезпечення в подальшому належної його процесуальної поведінки, з метою запобігання перешкод слідству по провадженню та вчинення інших кримінальних правопорушень, з цим не може не погодитись і колегія суддів.
Перевіряючи висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, йта недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобіганням цим ризикам, колегія суддів виходить з наступного.
Як вбачається з наданих матеріалів та встановлено судом, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, який згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років. Слідчий суддя з врахуванням доказів, що містяться в матеріалах провадження, з додержанням вимог ст.194 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про наявність обґрунтованої підозри, про яку повідомлено ОСОБА_8 , що підтверджується наявними в матеріалах провадження протоколами слідчих та оперативних дій.
В рішеннях Європейського суду з прав людини зазначені ризики, які дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, коли тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства, які виправдовують попереднє ув`язнення.
Враховуючи те, що ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, його тяжкість, а також те, що є обґрунтована підозра, що саме ОСОБА_8 скоїв цей злочин, дані про його особу, який раніше судимий за вчинення особливо тяжких та тяжких злочинів, звільнився з місць позбавлення волі та на шлях виправлення не став, слідчий суддя мав достатні підстави для висновку, що існують певні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме можливість переховування останнього від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та існує об`єктивна загроза його втечі, знищення чи приховування доказів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Слідчим суддею зазначеним обставинам при розгляді клопотання слідчого було надано належної оцінки з точки зору його конкретності та обґрунтованості, відповідності вимогам процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини і вони обґрунтовано покладені в обґрунтування висновку про наявність підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недоцільним, так як вони не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та цього не може бути достатнім для запобігання зазначених ризиків.
Висновки слідчого судді суду першої інстанції апелянтом не спростовані та ним не надано достатніх аргументованих доводів про можливість застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, а тому доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає необґрунтованими відповідно до обставин, встановлених слідчим суддею.
Отже, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, відповідає вимогам ст. ст. 197, 199, 370 КПК України.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
ухвалила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 29.04.2017 року до 28.06.2017 року включно, з визначенням застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів, що становить 32 000 гривень, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною, набирає законної сили з дати її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4