Єдиний унікальний номер № 285/1186/15-к
Провадження № 1-кс/0285/539/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року м. Новоград-Волинський
Слідчий суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Новоград-Волинського МВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_4 від 27.05.2015 року, про закриття кримінального провадження № 0000337, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
28.11.2016 року до Новоград-Волинського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_3 зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 27.05.2015 року. Просив поновити строк оскарження постанови, оскільки отримав її копію лише 24.09.2016 року, та скасувати її, як незаконну.
В обґрунтування скарги посилався на наступне.
У провадженні Новоград-Волинського міськрайонного суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи ОСОБА_6 про стягнення коштів в сумі 273920,69 грн., що в еквіваленті становить 13000 доларів США, отриманих на виконання зобов`язання. Під час розгляду справи досліджувались матеріали кримінального провадження № 0000337, які містять оскаржувану постанову, про яку заявнику раніше не було відомо.
Згідно постанови, слідчий, дослідивши усі зібрані докази у справі (покази заявника, покази свідків, в тому числі ОСОБА_6 ), дійшов висновку, що доказів прямого умислу ОСОБА_6 , щодо заволодіння шахрайським шляхом грошима ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , в ході проведеного розслідування слідством не здобуто, вище вказаний факт містить ознаки відносин цивільно-правового характеру.
На думку заявника, постанова є незаконною, оскільки не містить прямого посилання, щодо того, які саме цивільно-правові відносини виникли між ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 та на підставі якого факту, слідчий дійшов до такого висновку. В свою чергу, кримінальний кодекс чітко кваліфікує дії, щодо заволодіння особою чужими грошовими коштами без відповідної правової підстави.
Відповідно до матеріалів кримінальної справи ОСОБА_6 за замовленням ОСОБА_7 віднайшов останньому автомобіль, за який озвучив ціну, а ОСОБА_7 через ОСОБА_3 передав за даний транспортний засіб відповідні грошові кошти. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах роздруківками телефонних з`єднань між телефонами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також, розписками, в тому числі й самого ОСОБА_6 , відповідно до якої ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_3 грошові кошти ОСОБА_7 на придбання автомобіля.
Також, відповідно до фактичних обставин, які частково підтверджуються матеріалами кримінального провадження та показами допитаних під час проведення досудового розслідування осіб, саме ОСОБА_6 безпосередньо відшуковував транспортний засіб та оформлював на нього документи, купчу, яка, на думку заявника, була підроблена.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження наявні суперечності між показами ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Слідчим не було вжито належних заходів для проведення повного та всебічного дослідження усіх обставин по справі, з дотриманням та у відповідності до положень чинного законодавства, що свідчить про наявність підстав для скасування постанови від 27.05.2015 року.
В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив задовольнити. Пояснив, що у квітні 2012 року познайомився з ОСОБА_7 . Під час розмови ОСОБА_7 запитав у нього про знайомого ОСОБА_6 , який приганяє під замовлення автомобілі з республіки Польща. ОСОБА_3 на це дав ОСОБА_7 номер телефону ОСОБА_6 . Через деякий час йому зателефонував ОСОБА_6 та попросив приїхати до республіки Польща, привезти кошти в сумі 13000 доларів США, які передасть ОСОБА_7 , та перегнати придбаний на замовлення останнього автомобіль «Мерседес-Бенц Спрінтер». При цьому ОСОБА_6 пообіцяв сплатити ОСОБА_3 за посередництво 800 грн. ОСОБА_3 погодився на це, отримав від ОСОБА_7 гроші в сумі 13000 доларів США та 30.04.2012 року привіз їх до м. Варшави, республіки Польща, де ОСОБА_6 придбав у місцевого жителя автомобіль «Мерседес Спринтер 315», 2007 року випуску. Документи про придбання автомобіля він оформив на ім`я ОСОБА_3 для перетину кордону та подальшого переоформлення на замовника ОСОБА_7 . ОСОБА_3 отримав автомобіль з документами та наступного дня при перетині кордону працівники польської митниці вилучили у нього автомобіль, оскільки той оголошений у розшук, як викрадений. ОСОБА_3 повернувся в Україну без автомобіля та через деякий час ОСОБА_7 почав висувати йому вимоги про повернення коштів. На підтвердження факту передачі коштів в сумі 13000 доларів США, ОСОБА_6 11.08.2012 року в м. Новоград-Волинський написав розписку, копія якої міститься у матеріалах кримінального провадження. Оскільки ОСОБА_6 не повертає ОСОБА_7 кошти в сумі 13000 доларів США, витрачені на придбання автомобіля, а також ОСОБА_3 800 грн. винагороди за послуги посередника, заявник вважає, що в діях ОСОБА_6 наявний склад злочину, а саме шахрайства.
Слідчий СВ Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 в судове засідання повторно не прибув, подавши заяву про розгляд скарги за його відсутності.
На вимогу суду Слідчим відділом Новоград-Волинського ВП надано матеріали кримінального провадження № 0000337.
Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні підстави для поновлення строку оскарження постанови слідчого про закриття кримінального провадження, але скарга є необґрунтованою та відмовляє у її задоволенні з наступних підстав.
Встановлено, що 15.03.2015 року СВ Новоград-Волинського МВ УМВС розпочато кримінальне провадження за №0000337, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Підставою для реєстрації провадження стала заява ОСОБА_3 про те, що у квітні 2012 року ОСОБА_6 шахрайським шляхом, зловживаючи довірою ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , заволодів грошима останніх: відповідно ОСОБА_3 - в розмірі 800 грн. та ОСОБА_7 -13 000 дол. США, чим заподіяв останнім матеріальної шкоди на вказану суму.
Допитаний в ході досудового розслідування потерпілий ОСОБА_3 дав показання про те, що 26.04.2012 року познайомився з ОСОБА_7 . Під час розмови ОСОБА_7 запитав у ОСОБА_3 про знайомого останнього - ОСОБА_6 , який приганяє під замовлення автомобілі із-за кордону. ОСОБА_3 дав ОСОБА_7 номер телефону ОСОБА_6 .
29.04.2012 до ОСОБА_3 зателефонував ОСОБА_6 , з Польщі, повідомивши, що знайшов автомобіль для ОСОБА_7 і попросив його поїхати в с. Ярунь, Новоград-Волинського району до ОСОБА_7 , який передасть через нього гроші для покупки автомобіля ОСОБА_7 . В той же день він зателефонував до ОСОБА_7 і домовився про зустріч з ним, під час якої отримав гроші від ОСОБА_7 для передачі їх ОСОБА_6 .
Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 дав наступні показання:
Приблизно 12.04.2012, він познайомився з ОСОБА_3 який дізнався, що ОСОБА_7 бажає придбати автомобіль. ОСОБА_3 повідомив, що у нього є друг, який проживає за кордоном і той друг зможе знайти там автомобіль, а він, тобто ОСОБА_3 , зможе його там купити і пригнати цей автомобіль для нього. При цьому він ОСОБА_3 запитав мобільний номер його, і дав свій.
Через тиждень-два приблизно, точно не може вказати, йому зателефонував ОСОБА_9 зі свого мобільного номера і запитав, чи цікавить його ще автомобіль марки «Мерседес- Бенц Спрінтер» 315, об`ємом двигуна 2,2 турбодизель. Він відповів, що так. Тоді ОСОБА_3 йому сказав, що є автомобіль такої марки, як він хоче придбати і ОСОБА_3 потрібні гроші для покупки автомобіля за кордоном, назвавши потрібну суму в 13 тис. доларів США. На це він погодився і сказав, що гроші має і може йому їх передати для купівлі автомобіля. Після чого ОСОБА_3 приїхав до нього за грошима в сумі 13 тисяч доларів США. Перерахувавши отримані гроші ОСОБА_3 поклав собі їх до кишені та сказав, що їде за автомобілем марки «Мерседес Спрінтер» і прижене автомобіль для нього з Польщі до 01.05.2012.
29.04.2012 чи 30.04.2012 йому зателефонував ОСОБА_3 та сказав, що автомобіль вже йому куплений і оформляє його на митниці. Через декілька днів після 01.05.2012 він зателефонував ОСОБА_3 на його мобільний номер і запитав, де знаходиться автомобіль, на що він почув таку відповідь, що дуже важко перетнути кордон з автомобілем, так як проходить в Україні чемпіонат футболу «Євро 2012». Але в подальшому автомобіль ОСОБА_3 йому так і не пригнав, та грошей не повернув.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що приблизно 28.04.2012 року, він перебував в Польщі. В цей час йому зателефонував його товариш ОСОБА_3 . У розмові йому ОСОБА_3 повідомив, так як на той період часу він займався покупкою та подальшим продажем автомобілів, що потрібен автомобіль марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», 315, максимальною довжиною, і комплектацією, зазначивши, що є клієнт, який дає гроші і терміново потрібно йому придбати автомобіль. Даних клієнта він не повідомляв. Але в подальшому він дізнався, що клієнт з с. Ярунь, Новоград-Волинського району. На це він повідомив, що пошукає автомобіль. Через деякий час, він перетелефонував ОСОБА_3 і повідомив, що знайшов автомобіль по мережі «Інтернет» за оголошенням на сайті «ОТО МОТО». В розмові вони домовились, що він поїде і подивиться даний автомобіль. Він поїхав в м. Плотськ, де зустрівся на АЗС з продавцем даного автомобіля на ім`я ОСОБА_10 . Автомобіль продався за 40 чи 42 тис. злотих. Побачивши автомобіль він обдивився його, автомобіль був на транзитних номерах червоного кольору країни Данія, але не було транзитної книжки при цьому. Автомобіль в доброму стані, він перетелефонував ОСОБА_3 і повідомив, що автомобіль в нормальному технічному стані. Після цього, через декілька хвилин, йому перетелефонував чоловік, який як він зрозумів, хоче придбати автомобіль. Даний чоловік його почав розпитувати про автомобіль. Він йому повідомляв усю цікаву йому інформацію. Чоловік йому повідомив по телефону, що даний автомобіль йому підходить. Після чого він з ОСОБА_3 зв`язався телефоноом і запитав, чи платити завдаток за автомобіль. На це ОСОБА_3 йому повідомив, що не потрібно, він приїде завтра до нього в Польщу в м. Варшаву і вони разом поїдуть і знову подивляться автомобіль. В розмові ОСОБА_3 сказав, що його буде вести товариш, який привезе його в м. Варшава вранці, близько 6-7 години ранку.
Наступного дня, він зустрівся з ОСОБА_3 при в`їзді в м. Варшаву. При зустрічі ОСОБА_3 пересів у його автомобіль. Гроші при цьому у ОСОБА_3 залишались. Вони поїхали в пункт обміну валют, в м. Варшаві, де обміняли долари в сумі 12800 доларів США, яка була у ОСОБА_3 , так як з тієї суми він дав 200 доларів США водію за те, що той привіз ОСОБА_3 у м. Варшаву. Також в пункті обміну валют вони обміняли ще суму 3500 доларів США, які були у нього, так як автомобіль коштував 16500 доларів США. Помінявши гроші, він зателефонував продавцю на ім`я ОСОБА_10 , з приводу купівлі вказаного автомобіля марки «Мерседес-Бенц Спрінтер»315, білого кольору, 2007 р.в., і вони з ОСОБА_3 на його автомобілі марки «Фольксваген кадді», білого кольору поїхали в м. Плотськ, де зустрілись з продавцем на ім`я ОСОБА_10 на АЗС. ОСОБА_3 теж подивився автомобіль, проїхав на ньому. Після чого ОСОБА_3 перетелефонував чоловіку, який мав придбати автомобіль і повідомив йому про дані автомобіля. Той чоловік погодився на даний автомобіль. Після чого автомобіль був придбаний за суму приблизно в 16500 доларів США. При цьому ОСОБА_10 залишив «Бріф» - технічний паспорт на автомобіль, написав купчу з приводу продажу автомобіля їм, та надав бланк «Страхового поліса» - зелену карту, в який ОСОБА_3 в подальшому вніс свої анкетні дані. Після чого вони розрахувались за автомобіль з ОСОБА_10 та поїхали в сторону кордону на м. Дорохуськ (Польща). ОСОБА_3 їхав за кермом придбаного автомобіля марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», а він на своєму марки «Фольксваген Кадді». На кордон Польщі з Україною вони прибули у вечірній час, приблизно о 20 годині, та стали в різні черги, так як ОСОБА_3 потрібно було розмитнювати придбаний автомобіль. Але при огляді автомобіля працівниками Польської прикордонної служби ОСОБА_3 повернули назад з автомобілем у Польщу, так як були питання з приводу страховки автомобіля, бо мала бути транзитна книжка до транзитних номерів. Автомобіль вони з ОСОБА_3 поставили на паркінг перед кордоном Польщі. Вони відразу з ОСОБА_3 оплатили за паркінг 10 злотих. Після чого він та ОСОБА_3 сіли у його автомобіль і поїхали в сторону кордону Польщі з Україною, де стали у чергу. При цьому ОСОБА_3 , коли вони знаходились в черзі подумав і сказав йому, що хоче повернутись назад за автомобілем, так як авто потрібно пригнати чоловіку, який хоче його придбати терміново, бо буде їхати у Москву і потрібно, щоб він розрахувався повністю за автомобіль. Це було приблизно перед ранком. Тоді вони повернулися до паркінгу, де забрали автомобіль і поїхали знову до кордону. При цьому ОСОБА_3 став на розмитнення в чергу, а він став просто у чергу на перетин кордону.
01.05.2012 вранці, приблизно о 8 годині, ОСОБА_3 заїхав перед кордоном Польщі з Україною в сторону, де знову автомобіль стали оглядати прикордонники Польщі, так як повідомив, що є якісь питання по ідентифікуючим номерам автомобіля. В подальшому ОСОБА_3 перетнув кордон, але без придбаного ними автомобіля. Він його чекав біля кордону на території України. Після чого вони поїхали на його автомобілі в м. Новоград-Волинський.
В подальшому на протязі півроку йому ОСОБА_3 видав доручення на представлення його інтересів в р. Польщі, де вживав заходи щодо поверненні зазначеного вище автомобіля. Провадження з приводу вище вказаного автомобіля відбувалось у відділі поліції і прокуратурі м. Хелм. Але автомобіль так і не був повернутий йому, так як після проведеної експертизи у відділі поліції м. Хелм йому повідомили, що машина не буде повернута, так як вона рахується в угоні, подальшому йому стало відомо від ОСОБА_3 , що на автомобілі придбаному ним і ОСОБА_3 , встановлено міст і коробка переключення передач з автомобіля, який рахується в угоні, і УШ номер автомобіля не відповідає дійсному номеру.
В даний час автомобіль належить вже страховій компанії «НБІ Азекшж Тії 8.А.» в м. Гданськ, офіс якої знаходиться в м. Сопоті, як він зрозумів дана компанія виплатила страховку за угон авто. Це він дізнався після отримання копії постанови в м. Хелм з прокуратури.
В подальшому чоловік, який хотів придбати автомобіль, почав пред`являти претензії до ОСОБА_3 і люди, які представляли інтереси того чоловіка, що хотів придбати автомобіль, зв`язувалися з ним. Він пояснював цим людям, що йому не було відомо, що автомобіль, який він з ОСОБА_3 придбали, взагалі був в угоні і просив почекати до вирішення справи по суті у правоохоронних органах р. Польща. Крім того, він пропонував ОСОБА_3 разом повернути суму грошей тому чоловіку з с. Ярунь, який давав гроші в сумі 13000 доларів США на придбання вказаного автомобіля.
До покупки зазначеного автомобіля з ОСОБА_3 у нього була домовленість, що за те, що він там підшукає автомобіль, подивиться його і буде сприяти при купівлі автомобіля в Польщі, частину своїх грошей внесе за покупку автомобіля, він отримує грошову вигоду у вигляді відсотків від подальшого продажу даного автомобіля тому чоловіку з с. Ярунь.
На підставі зібраних доказів слідчий прийшов до висновку, що доказів прямого умислу ОСОБА_6 щодо заволодіння шахрайським шляхом грошима ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , в ході проведеного розслідування слідством не здобуто, вищевказаний факт містить ознаки відносин цивільно-правового характеру.
У зв`язку з цим, відповідно до ст. 110, п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження від 27.05.2015 року.
В оглянутих у судовому засіданні матеріалах кримінального провадження відсутні докази своєчасного вручення ОСОБА_3 зазначеної постанови, яка може бути оскаржена відповідно до ст. ст. 303, 304 КПК України слідчому судді протягом десяти днів з дня отримання її копії. Отже, слід визнати поважними причини пропуску встановленого законом строку оскарження постанови та наявні підстави для його поновлення.
З пояснень ОСОБА_3 та досліджених матеріалів кримінального провадження вбачається, що у квітні 2012 року в с. Ярунь Новоград-Волинського району Житомирської області ОСОБА_7 та ОСОБА_3 домовились про те, що останній допоможе придбати для ОСОБА_7 у Республіці Польщі за кошти ОСОБА_7 автомобіль Мерседес Спринтер 315, 2007 року випуску. На виконання цієї домовленості ОСОБА_7 передав ОСОБА_3 у присутності свідка ОСОБА_11 13 000 доларів США, а ОСОБА_3 зобов`язався пригнати автомобіль та передати його ОСОБА_7 .
Автомобіль Мерседес Спринтер, який був придбаний для ОСОБА_7 , 01.05.2012 року був затриманий на прикордонному дорожньому переході в м. Дорохуську у Республіці Польщі, а потім забезпечений у процесі, як речовий доказ.
11.08.2012 року ОСОБА_3 власноручно написав розписку, що він 29.04.2012 року в с. Ярунь Новоград-Волинського району отримав гроші в сумі 13 000 доларів США від ОСОБА_7 , які 30.04.2012 року в Польщі передав ОСОБА_6 на покупку автомобіля Мерседес Спрінтер 315, 2007 року випуску. Останній цього ж дня також написав розписку про те, що 30.04.2012 року в Польщі отримав від ОСОБА_3 кошти в сумі 13 000 доларів США, за які придбаний автомобіль Мерседес Спрінтер 315, 2007 року випуску.
За таких обставин, слід дійти висновку, що між ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 виникли цивільно-правові відносини представництва, які не були оформлені належним чином.
Виходячи з системного аналізу положень ст. ст. 4, 6, 10 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають в наслідок: цивільно-правових актів; цивільно-правових угод; звичаю; міжнародних договорів; інших дій громадян та організацій, подій, з якими закон пов`язує настання цивільно-правових наслідків.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Однією з встановлених ч. 2 ст. 11 ЦК України підстав виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, зокрема, про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) і вважаються такими, що вчинені у письмовій формі, якщо їх зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторонами.
Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями статей 1000-1010 глави 68 ЦК України.
Відповідно до ст. 1000 ЦК України одна сторона (повірений), виступаючи від імені та за рахунок другої сторони (довірителя), вчиняє за його дорученням певні юридичні дії, на підставі яких у довірителя виникають права й обов`язки за правочином, учиненим повіреним.
У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному, вони мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.
Статтею 1007 ЦК України визначено, що довіритель зобов`язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення.
Форма довіреності, яка видається довірителем повіреному на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення, повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин (ст. 245 ЦК України).
Частиною 2 ст. 190 КК України злочином визнається заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому.
Слідством встановлено та заявником ОСОБА_3 визнається, що між ним, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 існувала усна домовленість про придбання останнім для ОСОБА_7 автомобіля за кошти замовника. Така домовленість ОСОБА_6 була виконана і автомобіль передано ОСОБА_3 для доставки в Україну з подальшою передачею ОСОБА_7 .
Доказів того, що ОСОБА_6 було відомо про факт можливого викрадення придбаного автомобіля у попереднього власника, слідством не виявлено. ОСОБА_6 також не здійснював відчуження транспортного засобу від свого імені, а лише виконував усне доручення про організацію придбання майна в іншої особи, від імені якої видано правовстановлюючі документи.
За таких обставин, відсутні будь-які підстави вважати, що ОСОБА_6 заволодів чужим майном або придбав права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.
В судовому засіданні ОСОБА_3 також визнано, що будь-яких власних коштів він ОСОБА_6 не передавав.
Доказів існування домовленості про виплату йому ОСОБА_6 800 грн. винагороди ОСОБА_12 також не надав. Разом з тим, невиконання такої домовленості само по собі не містить склад злочину, передбаченого ст. 190 КК України, оскільки для його утворення необхідний факт передачі потерпілим підозрюваному певного майна під впливом обману, що у даній ситуації не трапилось.
Відповідно до п. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
На підставі досліджених доказів, суддя дійшов висновку про відсутність достатніх підстав вважати, що в діях ОСОБА_6 наявний склад злочину, передбаченого ст. 190 КК України. Отже, слідчий обґрунтовано закрив кримінальне провадження, про що винесено оскаржувану постанову від 27.05.2015 року.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 303-309, 395 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_3 строк оскарження постанови слідчого СВ Новоград-Волинського МВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_4 від 27.05.2015 року, про закриття кримінального провадження № 0000337, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України
У задоволенні скарги відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області протягом 5 днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1