Справа № 551/39/17
ВИРОК
іменем України
23 лютого 2017 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання матеріали обвинувального акту по кримінальному провадженню № 0000007 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ромодан Миргородського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня технічна, працюючого фельдшером ветеринарної медицини ВП «Шишацька» ТОВ «Агрофірма ім. Довженка», одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше судимого, а саме 28.04.2016 року за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , маючи не зняту та непогашену судимість на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин за наступних обставин. Так, 07 січня 2017 року близько 01-30 год. в приміщенні літньої кухні за місцем свого фактичного проживання по АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час спільного розпивання спиртних напоїв затіяв сварку зі своєю дружиною ОСОБА_6 , в яку втрутилась донька останньої ОСОБА_5 . На ґрунті виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_4 наніс ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки по обличчю в районі губ, спричинивши потерпілій легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на слизовій нижньої губи зліва.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому злочині визнав та значив, що в ніч з 06 на 07 січня 2017 року вечеряв разом з членами своєї родини, відзначаючи свято Різдва. Перебуваючи в стані легкого алкогольного сп`яніння після вживання близько 150 гр. горілки, він наніс один удар кистю правої руки по губах своїй пасербиці ОСОБА_5 , яка втрутилась в його сварку з дружиною (матір`ю потерпілої) ОСОБА_6 .

Якою саме частиною руки був нанесений удар він детально не пам`ятає. Після цього він залишив місце події з метою уникнення подальшого розвитку конфліктної ситуації. Сталих неприязних стосунків з потерпілою раніше на мав.

Заслухавши думку обвинуваченого, потерпілої та прокурора, які не заперечували проти розгляду справи в порядку визначному ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що учасники судового розгляду вірно розуміють зміст обставин кримінального провадження, а їх позиція є добровільною, роз`яснивши їм те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які не оспорюються сторонами та прийняв рішення про проведення судового розгляду відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілої, а також дослідженням письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 підтвердила, що близько 01-30 год. 07 січня 2017 року її родина та обвинувачений ОСОБА_4 святкували Різдво. В той час як вона відлучилась з приміщення літньої кухні в приміщення будинку між обвинуваченим з одного боку та її матір`ю та бабусею з іншого боку виникла сварка. Під час того, як потерпіла намагалась розборонити учасників сварки обвинувачений наніс їй один удар кулаком правої руки в обличчя. Після цього побоюючись приїзду працівників поліції залишив місце події.

Раніше у неї виникали непорозуміння з обвинуваченим на побутовому ґрунті, але фізичну силу до неї він застосував вперше.

Вважала недоцільним накладати на обвинуваченого кримінальне покарання у вигляді штрафу, як занадто м`яке.

Враховуючи наявність суперечностей у свідченнях потерпілої та обвинуваченого щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень, а саме в частині того кулаком чи долонею правої руки був нанесений удар, суд бере до уваги свідчення потерпілої, в зв`язку з тим, що обвинувачений в судовому засіданні пояснив, що детально не пам`ятає механізму нанесення удару, а у потерпілої відсутні об`єктивні підстави для обмовлення обвинуваченого, в зв`язку з тим, що це жодним чином не впливає на кваліфікацію його дій.

Крім того пояснення потерпілої повністю підтверджуються даними висновку судово-медичної експертизи № 8 від 10 січня 2017 року.

За таких обставин, суд вважає, що кваліфікація дій обвинуваченого органами досудового розслідування за ч. 1 ст. 125 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

При призначенні покарання обвинуваченому суд керується загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України, та призначає покарання відповідно до положень Загальної частини КК України, у межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обвинувачений не вперше притягується до кримінальної відповідальності, має не зняту та не погашену судимість. Так, вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 28 квітня 2016 року його засуджено за ч.1 ст. 309 КК України та призначене покарання у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн., який сплачено в повному обсязі.

За місцем проживання обвинувачений характеризується задовільно, здоровий, працездатний, має постійну роботу, на обліку в лікаря-нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Так, суд не враховує в якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого його щире каяття, як це визначено у матеріалах обвинувального акту, оскільки зовнішня поведінка обвинуваченого, якій навіть не вибачився перед потерпілою в судовому засіданні, та надані ним в суді пояснення не дають суду достатніх підстав вважати, що обвинувачений переживає глибокі внутрішні переживання того, що сталося, моральне засуджую свою поведінку, в повному обсязі усвідомлює свою вину, відчуває почуття сорому та докори сумління, що є основними складовими такого складного морально-психологічного явища, як щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого суд вважає вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Врахувавши конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, те, що він є раніше судимою особою, але працює, характеризується задовільно, має на утриманні малолітню дитину, за наявності кількох обставин, які обтяжують покарання та за відсутності обставин, що його пом`якшують, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальне покарання у вигляді виправних робіт, що цілком відповідатиме меті кримінального покарання, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню подібних кримінальних правопорушень в майбутньому.

Потерпілою цивільний позов не заявлявся, документально підтверджені збитки, що завданні злочином відсутні.

Відомості щодо речових доказів та судових витрат по справі в матеріалах обвинувального акту відсутні та прокурором в судовому засіданні не оголошувались.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 - визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року виправних робіт з відрахування в дохід держави 10 (десяти) відсотків від суми заробітку обвинуваченого.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області через Шишацький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_7 Сиволап