Справа № 343/2045/16-к
Провадження № 11-кп/779/543/2016
Категорія ст.185 ч.3 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 ,

представника Долинського ВЦ №118 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 09 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання Долинського виправного центру № 118 та спостережної комісії при Долинській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1

уродженця с. Ключарки, Мукачівського району Закарпатської області,

жителя до арешту АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, засудженого вироком Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ст.ст.185 ч.3, 71 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі, громадянина України,

в с т а н о в и л а :
Вказаною ухвалою задоволено спільне клопотання Долинського виправного центру № 118 та спостережної комісії при Долинській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання призначеного вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.07.2013 року за ст.ст. 185 ч.3, 71 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_7 , позитивно характеризується, а також те, що на нього за час відбування покарання накладено одне дисциплінарне стягнення, яке достроково зняте, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці був шість разів заохочений начальником відділення СПС, добросовісно ставиться до праці та позитивно характеризується з місця роботи.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції вважає, що суд при винесенні рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 допустив порушення вимог ст.ст. 409, 411 КПК України - невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, оскільки засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочення йому не оголошувалися, засуджений некритично відноситься до скоєних ним злочинів. Просить ухвалу Долинського районного суду від 09 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання Долинського ВЦ №18 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 на невідбутий термін покарання 7 місяців 1 день.

В обґрунтуванні своїх доводів посилається на те, що судом не взято до уваги фактичні дані, які могли істотно вплинути на його висновки, а саме не врахував, що засуджений під час відбування покарання допускав порушення вимог режиму утримання, за що було накладено одне дисциплінарне стягнення, яке на даний час погашено.

Крім того, вказує на те, що психологічна характеристика засудженого не дає підстав вважати, що він готовий до самокерованої правослухняної поведінки. Сам по собі факт сумлінного ставлення засудженого до праці у Долинському ВЦ № 118 не може служити переконливою підставою для висновку про те, що засуджений виправився та не буде продовжувати вчиняти нові злочини.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав доводи поданої апеляційної скарги, просив ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання Долинського ВЦ №118 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 на невідбутий термін покарання 7 місяців 1 день;

-засуджений ОСОБА_7 просив залишити без змін ухвалу суду;

- представник Долинського виправного центру в Івано-Франківській області №118 просив умовно-достроково звільнити від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 та залишити ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, засудженого ОСОБА_7 , представника Долинського виправного центру ДПтСУ в Івано-Франківській області №118, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку,що слід відмовити у її задоволенні, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 востаннє був засуджений вироком Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області від 12.07.2013 року за ч.3 ст.185, 71 КК України на 3 роки 8 місяців позбавлення волі. Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 22.10.2015 року засудженому ОСОБА_7 замінено невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким у виді 01 року 08 місяців 26 днів обмеження волі. Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 31.12.2015 року засудженому в строк відбуття покарання у вигляді обмеження волі зараховано час слідування його під вартою з 22.10.2015 року по 30.11.2015 року з розрахунку один день тримання під вартою за два дні обмеження волі. Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 04.02.2016 року засудженому ОСОБА_7 відмовлено в застосуванні ст.72 ч.5 КК України через відсутність законних підстав.

Згідно ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до положень ч.2, п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин.

Розглядаючи спільне клопотання Долинського ВЦ №18 в Івано-Франківській області разом зі спостережною комісією при Долинській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку,що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як вбачається з характеристики засудженого ОСОБА_7 , він був працевлаштований в котельні установи, пізніше на виробництві установи, де працює по даний час та отримує заробітну плату, що свідчить довідка про працевлаштування, не допускав порушень вимог режиму відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладались, оголошувалось два заохочення правами начальника відділення СПС. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.

Так,під час розгляду клопотання , судом першої інстанції були досліджені матеріали особової справи№251-Ч-13 стосовно засудженого ОСОБА_7 та було встановлено, що він з 06.12. 2013 року відбував покарання в Копичинській ВК №112, а з 30.11.2015 року відбуває покарання в Долинському виправному центрі №118.

З матеріалів справи вбачається, що на час розгляду подання 25 жовтня 2016 року, засуджений ОСОБА_7 , у відповідності до вимог ст.81 КК України, відбув 3 роки 15 днів позбавлення волі, тобто дві третини строку покарання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що під час апеляційного розгляду було встановлено, що факти наведені прокурором ОСОБА_9 в апеляційній скарзі стосовно того, що засудженому ОСОБА_7 заохочення не оголошувались не відповідають дійсності.

Так, за час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 шість разів був заохочений за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці , що свідчить про те, що він довів соє виправлення і по винен буди свільнений умовно-достроково від відбування покарання.

Відповідно до вимог ч.3 ст.154 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що стосовно засудженого, відносно якого відповідно до ст.ст.81, 82 КК України може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м,яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.

Щодо сплати судових витрат засудженим ОСОБА_7 , то суд належним чином мотивував тим, що в матеріалах особової справи наявні довідки, з яких вбачається, що виконавчі листи на адресу установи не надходили, тому за відсутності виконавчих листів стягнення коштів стало неможливим.

Враховуючи наведене , колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду , якою задоволено клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання залишити без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції залишити без задоволення, а ухвалу Долинського районного суду в Івано-франківській області від 09 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4