Провадження № 11-кп/792/760/16
Справа № 683/2874/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 459 КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.12.2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:
секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника потерпілих ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10 ,
засудженого ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_11 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду від 24 жовтня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Зазначеною ухвалою в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_11 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 квітня 2015 року, відмовлено.
Як вбачається з матеріалів провадження вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 квітня 2015 року ОСОБА_11 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.
Стягнуто з ОСОБА_11 на користь:
-держави 2 200,47 грн. судових витрат за проведення судових експертиз № 147а від 20 травня 2014 року, №224а від 27 червня 2014 року;
-потерпілого ОСОБА_7 485 000 грн. моральної шкоди, у решті вимог відмовлено;
-потерпілої ОСОБА_8 495 000 гри. моральної шкоди, у решті позовних вимог відмовлено;
-потерпілої ОСОБА_12 особисто 476 000 грн. та на користь малолітньої доньки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 495 000 грн. моральної шкоди та щомісячно рівними платежами 212,55 грн. на відшкодування завданої шкоди, пов`язаної із втратою годувальника до досягнення нею вісімнадцяти років - до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у решті позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Провідна» на користь потерпілої ОСОБА_12 в інтересах її малолітньої доньки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно рівними платежами 462,96 грн. на відшкодування завданої шкоди, пов`язаної із втратою годувальника до досягнення нею вісімнадцяти років - до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вироком суду також вирішено долю речових доказів.
За вироком суду ОСОБА_11 визнано винуватим у тому, що він 22 листопада 2012 року, приблизно о 2-ій год. 10 хв., керуючи автомобілем марки «Daewоо Lanos ТF69Y», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Миру у м. Старокостянтинові Хмельницької області, грубо порушив вимоги п.п. 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху, а саме виявивши небезпеку для руху після появи у полі зору пішохода ОСОБА_14 , який перетинав проїжджу частину дороги зліва направо по ходу руху автомобіля в межах пішохідного переходу, відзначеного дорожніми знаками 5.35.1. 5.35.2 «пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра», своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та не надавши переваги в русі пішоходу, вчинив на нього наїзд. Пішохід ОСОБА_14 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці дорожньо-транспортної пригоди.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 26 серпня 2015 року апеляційні скарги захисника, який діяв в інтересах засудженого ОСОБА_11 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_12 , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_13 , цивільного відповідача ПАТ «Страхова компанія «Провідна» задоволені частково. Вирок суду від 17 квітня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_11 в частині вирішення цивільного позову потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_12 , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_13 змінено. Прийнято рішення про зменшення розміру моральної шкоди, стягнутої з засудженого ОСОБА_11 на користь: потерпілого ОСОБА_7 - до 200 000 грн., потерпілої ОСОБА_8 - до 200 000 грн., потерпілої ОСОБА_12 - до 200 000 грн., потерпілої ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_13 - до 200 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_12 , яка діє в інтересах її малолітньої доньки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно рівними платежами по 885,25 грн. на відшкодування завданої шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, з моменту її народження і до досягнення вісімнадцяти років, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_3 до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Провідна» на користь потерпілої ОСОБА_8 12 379 грн. на відшкодування понесених нею витрат, пов`язаних із похованням сина та спорудження на його могилі надгробного пам`ятника. Стягнуто з засудженого ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_8 10 778,91 грн. На відшкодування витрат, пов`язаних із похованням сина. В решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11 лютого 2016 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_11 залишено без задоволення. Касаційні скарги потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та представника цивільного відповідача ПАТ «Страхова компанія «Провідна» задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 26 серпня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_11 в частині вирішення цивільних позовів скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 19 квітня 2016 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 залишено без задоволення. Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ОСОБА_12 в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_13 , ПрАТ «СК Провідна» задоволено частково. Вирок Старокостянтинівського районного суду від 17 квітня 2015 року щодо ОСОБА_11 в частині вирішення цивільного позову потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_13 змінено. Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_12 , в інтересах її малолітньої доньки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно,рівними платежами по 885 грн. 25 коп. на відшкодування завданої шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, з моменту її народження, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення нею вісімнадцятирічного віку до 27 листопада 2030 року. Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 23157 грн. 91 коп. на відшкодування понесених нею витрат, пов`язаних із похованням сина та спорудженням надгробного пам`ятника на його могилі. В решті вирок суду залишити без змін.
Засуджений ОСОБА_11 звернувся в місцевий суд з заявою про перегляд вироку Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 липня 2015 року за нововиявленими обставинами, мотивуючи тим, що висновок № 224А комплексної транспортно-трасологічної та судово-автотехнічної експертизи НДЕКЦ при УМВС України в Хмельницькій області від 27 червня 2014 року, який покладено в основу вироку, спростовується висновком №100 судової транспортно-трасологічної експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 14 січня 2016 року, яким встановлено, що місце наїзду розташовувалось в межах розміщення слідів гальмування на віддалі біля 8,9-9.8 м. від дорожньої розмітки «зебра».
При цьому зазначає, що розбіжності у результатах, стосовно визначення місця наїзду на пішохода пояснюється тим, що експерт, який провів експертизу №224А від 27 червня 2014 року використав формулу, яка відноситься до іншого механізму наїзду, а не того, який був предметом дослідження в рамках даного провадження.
А тому вважає, що вирок суду слід переглянути, оскільки факт штучного створення доказів, неправильність висновку і пояснень експерта, на яких ґрунтується вирок стало відомо після набрання вироком законної сили і відноситься до нововиявлених обставин.
Відмовляючи ОСОБА_11 у задоволенні заяви суд в своїй ухвалі послався на те, що обставини дорожньо-транспортної пригоди були предметом розгляду судів усіх інстанцій, як і доводи засудженого про неправильність висновків проведених судових експертиз.
Судами всіх інстанцій перевірялись показання засудженого ОСОБА_11 про відсутність технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_14 через грубу необережність потерпілого, який раптово вийшов на дорогу з права по руху автомобіля за межами пішохідного переходу.
Ці його твердження визнано такими, що суперечать сукупності об`єктивних, досліджених в суді доказів, покладених судом в основу доведеності вини засудженого, які узгоджуються між собою, даними висновків судових експертиз, показаннями свідків, які були очевидцями дорожньо-транспортної пригоди, та свідків, які прибули на місце пригоди в силу своїх службових обов`язків.
Факт дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_11 , в результаті якої загинув ОСОБА_14 , підтвердили під час судового розгляду ряд свідків, а також свідок ОСОБА_16 , який вказав, що ОСОБА_11 намагався відтягнути потерпілого з місця події. Згідно з показаннями свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 вони у складі слідчо-оперативної групи виїжджали на місце ДТП та бачили, як водій ОСОБА_11 взяв туфель, що лежав біля лівого колеса його автомобіля, і пройшовши декілька метрів, кинув його на проїжджу частину дороги, далі взяв кепку, що знаходилась біля потерпілого та кинув до дерева, позаду автомобіля. Про зміну місця розташування речей на місці події, вони повідомили співробітників ДАІ.
На думку суду обставини, на які посилається засуджений ОСОБА_11 як нововиявлені, за своєю юридичною природою не є нововиявленими, а є фактичним оскарженням вироку та ухвал суду. При цьому піддає сумніву правильність висновків судових експертиз; вказує на неповноту судового розгляду; на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Інших обставин, зазначених у ст.459 КІІК України ОСОБА_11 вказано не було.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах засудженого просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, змінивши територіальну підсудність. Виконання судового вироку до закінчення його перегляду просить зупинити.

При цьому посилається на те, у стадії касаційного оскарження вироку, на базі даних, які були використані під час експертного дослідження та складення висновку № 224А від 27.06.2014 р., за клопотанням захисту, Львівським НДІ судових експертиз МЮ України було проведено судову транспортно-трасологічну експертизу, згідно якої висновком № 100 від 14.01.2016 р. місце наїзду розташовувалось в межах розміщення слідів гальмування на віддалі 8,9... 9,8 м від дорожньої розмітки «зебра» .
Зазначає, що до таких висновків експерт прийшов, застосувавши методику дослідження, пов`язану з відкиданням тіла пішохода, виходячи зі швидкості руху автомобіля, тобто, ту ж, якою користувався експерт НДЕКЦ при УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_19 .
Згідно експертному висновку № 100 від 14.01.2016 р., розбіжність у результатах стосовно визначення місця наїзду на пішохода пояснюється тим, що експерт ОСОБА_19 , який провів експертизу № 224А від 27.06.2014 р., використав формулу, яка відноситься до механізму наїзду іншого типу (блокуючого удару), а не до того, який був предметом дослідження в рамках даного провадження.
Вважає, що фактично, до вступу вироку Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 квітня 2015 р. в законну силу, ні слідчим органам, ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції про неправильність експертного висновку № 224А від 27.06.2014 р., який, на його думку, спотворив механізм досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди, відомо не було і у матеріалах кримінального провадження відомостей щодо його відповідності об`єктивним обставинам немає, як немає цього і в судових документах першої та апеляційної інстанцій.
Обставини, які стосуються вказаного висновку, як недопустимого доказу в кримінальному провадженні, не були відомими ні слідству, ні суду з причин, від них незалежних, хоча й існували в об`єктивній дійсності до постановлення вироку та апеляційної ухвали.
Окрім того, звертає увагу на те, що процес розгляду заяви засудженого за нововиявленими обставинами в порушення ч.2 ст.464 КПК України тривав в місцевому суді більше ніж пів року.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника ОСОБА_10 та засудженого ОСОБА_11 в підтримку апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, прокурора який заперечував проти апеляційної скарги, думку потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та їх представника ОСОБА_9 , перевіривши її обґрунтованість, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Ч.2 ст. 459 КПК України визначені підстави для перегляду судового рішення, що набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;
5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Зі змісту статтей 459, 462 КПК України вбачається, що нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками:

-невідомість суду, з причин, від нього незалежних;

-суттєве значення для справи;

-наявність їх в об`єктивній дійсності до постановления вироку;

-неможливість урахування під час провадження у справі, постановленні вироку у зв`язку з невідомістю їх суду;

-їх відкриття тільки після набрання вироком законної сили.

Засуджений ОСОБА_20 заявляє, як нововиявлену обставину, висновок № 100 судової транспортно-трасологічної експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 14 січня 2016 року, так як він здійснений після постановления вироку першої інстанції та ухвали апеляційного суду та, в силу ч. 1 ст. 433 КПК України, не був предметом дослідження судом касаційної інстанції.

На вирішення даної експертизи були поставлені питання щодо обставин дорожньо - транспортної пригоди, зокрема, в частині встановлення місця наїзду.

Проте, обставини дорожньо-транспортної пригоди були предметом розгляду судів усіх інстанцій, як і доводи засудженого ОСОБА_11 про неправильність висновків проведених судових експертиз.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 11 лютого 2016 року визнав вірною кваліфікацію злочинних дій засудженого ОСОБА_11 за ст. 286 КК України. Колегія прийшла до висновку про те, що доводи засудженого ОСОБА_11 про неправильність висновків проведених судових експертиз, що фактично є доводами на обгрунтування його невинуватості, є безпідставними. При призначені покарання суд, врахувавши у сукупності тяжкість вчиненого злочину, дані про особу засудженого, обставину, яка пом`якшує покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, призначив покарання в межах санкції статті, за якою його засудив.

Судами всіх інстанцій перевірялись показання засудженого ОСОБА_11 в тому числі і про відсутність технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_14 через грубу необережність потерпілого, який раптово вийшов на дорогу з права по руху автомобіля за межами пішохідного переходу.

Ці його твердження визнано такими, що суперечать сукупності об`єктивних, досліджених в суді доказів, покладених судом в основу доведеності вини засудженого, які узгоджуються між собою, даними висновків судових експертиз, показаннями свідків, які були очевидцями дорожньо-транспортної пригоди, та свідків, які прибули на місце пригоди в силу службових обов`язків.

Судами при перевірці показань ОСОБА_11 прийняті дані висновку комплексної транспортно - трасологічної та автотехнічної експертизи № 224а від 27 червня 2014 року про те, що з технічної точки зору появу пішохода ОСОБА_14 у полі зору водія ОСОБА_11 перед наїздом, в межах дії інформаційно-вказівних дорожніх знаків 5.35.1 та 5.35.2 не можна вважати раптовою та неочікуваною, а навпаки - можна вважати передбачуваною та прогнозованою.

Обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться, як підстава для поновлення справи, повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам і суду, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого провадження.

Ці вимоги закону були дотримані судом першої інстанції.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував: принцип остаточності судового рішення означає, що жодна сторона не має права ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише заради повторного судового розгляду й ухвалення нового рішення у справі. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення у справах «Рябих проти Росії», «Пономарьов проти України», «Трегубенко проти України»).

Обставини, які заявляє засуджений ОСОБА_11 як нововиявлені, за своєю юридичною природою не є нововиявленими, а є фактичним оскарженням вироку та ухвал, оскільки заявник вважає необгрунтованим та незаконним рішення суду щодо себе; піддає сумніву правильність висновків судових експертиз; вказує па неповноту судового розгляду; на відповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Враховуючи зазначене райсудом обґрунтовано відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_11 про перегляд вироку Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 квітня 2015 року за нововиявленими обставинами.

За таких обставин апеляційна скарга захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_11 не підлягає до задоволення, оскільки підстав для скасування ухвали суду І інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст.459, 461 КПК України, колегія суддів.-

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Старокостянтинівського районного суду від 24 жовтня 2016 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_11 про перегляд вироку Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 квітня 2015 року щодо нього за нововиявленими обставинами залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 - без задоволення.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2 .