Справа № 359/1883/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/902/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 27.07.2017

УХВАЛА
Іменем України
27 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

засудженого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в режимі відеоконференцзв`язку матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 квітня 2017 року, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення, відмовлено,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 05 березня 2013 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 187, ч.2 ст. 121, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2016 року засудженому зараховано строк попереднього ув`язнення з 07 червня 2012 року по 26 вересня 2013 року.

06 березня 2017 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 квітня 2017 року засудженому ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що за час відбування покарання в Бориспільській ВК №119 засуджений характеризується посередньо, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має 3 заохочення, проте , не довів своє виправлення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 квітня 2017 року та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Вимоги обґрунтовує тим, що вказане рішення є незаконним та необгрунтованим у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки за вироком суду він повністю визнав вину, усвідомив суспільну небезпеку вчиненого та призначене покарання вважає справедливим. Вказує, що за час відбування покарання у Бориспільській ВК №119 порушень режиму утримання він не допускав, стягнень не має, за сумлінну працю та ставлення до праці має 3 заохочення, підтримує зв`язки із рідними. Апелянту є незрозумілим, чому суд прийшов до висновку про те, що він не став на шлях виправлення, і може пояснити це лише тим, що його заохочення датовані 2014 роком, проте він зазначає, що бажав працювати та робив усе для цього можливе.

Заслухавши доповідача, думку засудженого, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який апеляційну скаргу засудженого просив залишити без задоволення; обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

ОСОБА_7 засуджений вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 05 березня 2013 року за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2016 року на підставі ч. 5 ст.72 КК України ОСОБА_7 зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 07 червня 2012 року по 26 вересня 2013 року.

Початком відбування строку покарання засудженим є 07 червня 2012 року, кінцем строку 18 лютого 2019 року /а.п.45/.

Згідно характеристики від 22 лютого 2017 року, затвердженої начальником ДУ «Бориспільська ВК (№119)», в Бориспільській ВК №119 засуджений відбуває покарання з 14 листопада 2013 року; за час відбування покарання характеризується посередньо. При цьому керівництво установи прийшло до висновку, що засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від покарання у зв`язку з тим, що має недостатній ступінь виправлення /а.п. 45-46/.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину та інші обставини.

Частиною 2 ст. 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції були належним чином досліджені відомості про особу засудженого, зокрема, його характеристика, довідка стягнень та заохочень, у зв`язку з чим, суд першої інстанції прийшов до правильних висновків щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання.

Слід відмітити, що наявність у засудженого трьох заохочень за 2014 рік не свідчить, що на даному етапі покарання досягло своєї мети та він довів своє виправлення.

Окрім того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 був засуджений за вчинення особливо тяжкого злочину, у зв`язку з чим приходить до висновку, що його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є передчасним.

Також судом першої інстанції було взято до уваги, що поведінка засудженого є нестабільною, а тому не можна говорити про наявний процес позитивних змін, які вказують на його готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильних висновків щодо того, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, і рішення про його умовно-дострокове звільнення, є передчасним.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.04.2017 року, якою в задоволенні клопотання про застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно дострокового звільнення відмовлено залишити без зміни.

С У Д Д І :

____________________ ___________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3