Справа №488/1459/16-к 30.11.2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2016 року м.Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Берислав Херсонської області, розлученого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 ,
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,
представника потерпілої ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
1.Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
Провадження № 11-кп/784/929/16 Головуючий суду першої інстанції: ОСОБА_10
Категорія: ст.122 ч.1 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання та вирішення цивільного позову. Просить призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та зменшити розмір відшкодування на користь ОСОБА_8 матеріальної шкоди до 3980 грн. та моральної шкоди до 1000 грн.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_5 звільнено з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди - 10 980,12 грн., моральної шкоди - 15 000 грн.; на користь держави в особі Казначейства Жовтневого району Миколаївської області - кошти, витрачені Жовтневою ЦРЛ на лікування потерпілої у сумі 2 830,12 грн.
2. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на суворість призначеного покарання, яке не відповідає особі обвинуваченого, який є раніше не судимим та тяжкості вчиненого. Апелянт просить врахувати, що ОСОБА_5 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, відсутність тяжких наслідків, той факт, що він не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра та просить зменшити йому іспитовий строк до 1 року.

Крім того, захисник посилається на неправильно визначений судом розмір завданої потерпілій матеріальної та моральної шкоди. Стверджує, що витрати потерпілої на правову допомогу в сумі 7000 грн. є процесуальними витратами, розмір яких документально не підтверджений, а тому вони не підлягають стягненню. Також вважає надмірним розмір моральної шкоди, визначеної судом, який не відповідає характеру та обсягу страждань, що зазнала потерпіла, а тому, на думку апелянта, він підлягає зменшенню до 1000 грн.

3. Встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_5 умисно заподіяв ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесне ушкодження за наступних обставин.

28.12.2015 року, близько 12 год., ОСОБА_5 перебував у квартирі АДРЕСА_3 , куди прибула його колишня дружина ОСОБА_8 , щоб забрати малолітніх дітей. Використавши необґрунтований привід для створення конфліктної ситуації, на ґрунті неприязних відносин, ОСОБА_5 у коридорі вказаної квартири схопив потерпілу за одяг та піднявши її з полу, близько трьох разів вдарив головою об стіну, після чого з силою штовхнув до приміщення зали. Внаслідок цих дій потерпіла впала на підлогу та ОСОБА_5 наніс їй близько п`яти ударів ногами і руками в область тулуба, завдавши тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, перелому великого бугра правої плечової кістки без значного зміщення, забоїв м`яких тканин голови та тулубу. Ушкодження у вигляді перелому великого бугра правої плечової кістки, за висновком експертизи, відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалості розладу здоров`я.
Заслухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляції з підстав, викладених в ній; думку прокурора, потерпілої та її представника, які просили залишити вирок суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а вирок підлягає зміні, виходячи з наступних підстав.

4. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали та положення закону, яким він керувався.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку. В цій частині вирок не оскаржується.

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Що стосується призначеного ОСОБА_5 покарання, то апеляційний суд дійшов наступного.

Посилання апелянта на те, що судом при призначенні покарання не були в достатній мірі враховані дані про особу обвинуваченого, відсутність тяжких наслідків, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи та заслуговують на увагу.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан тощо.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд не дотримався вимог ст. 65-67 КК України, не в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого.

Так, з матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується посередньо (а.с. 113), не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра (а.с. 110, 111), згідно з вимогою про судимість є особою, яка раніше не судима (а.с. 114).

Санкцією ч. 1 ст. 122 КК України передбачена можливість призначення покарання у виді виправних робіт, обмеження волі або позбавлення волі. Проте, не взявши до уваги тяжкість скоєного, дані про особу, відсутність у обвинуваченого судимостей чи обставин, які б обтяжували покарання, судом ухвалено невмотивоване рішення про необхідність призначення ОСОБА_5 найбільш суворого з передбачених санкцією статті виду та розміру покарання 3 роки позбавлення волі.

Тому, з урахуванням ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, характеризується посередньо, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, відсутності обставин, що обтяжують покарання, вирок суду в частині призначення покарання підлягає зміні шляхом пом`якшення призначеного покарання до 3 років обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Підстав для зменшення іспитового строку до 1 року, апеляційний суд не вбачає.

Крім того, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 оспорює висновки суду про визначення розміру моральної шкоди у розмірі 15 000 грн., зазначаючи про відсутність підстав для стягнення шкоди у такому розмірі.
Однак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду в цій частині, оскільки прийняте рішення щодо вирішення цивільного позову про стягнення моральної шкоди суд належним чином обґрунтував, зазначивши у вироку, що при визначенні розміру моральної шкоди враховує глибину моральних страждань потерпілої, пов`язаних із заподіянням їй середньої тяжкості тілесних ушкоджень на очах у малолітніх дітей, тимчасовою відірваністю від активного життя, приниженням гідності, тривалості лікування та вимушеність змін у звичайному укладі життя. Підстав для зменшення суми стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди, про що просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апелянта щодо необхідності виключення з вироку суду стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої витрат на правову допомогу.
Згідно з ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач.
Відповідно до п.п. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів" № 13 від 02.07.2004 року, не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення. При виникненні такої ситуації суд повинен роз`яснити потерпілому можливість вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства.

Отже, висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_8 в частині стягнення на її користь процесуальних витрат на правову допомогу в розмірі 7000 грн. є необґрунтованим, оскільки вказані витрати потерпілої не випливають із пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення, а тому дане питання може бути вирішено в порядку цивільного судочинства. З врахуванням наведеного, рішення суду про стягнення на користь потерпілої ОСОБА_8 витрат на правову допомогу в розмірі 7000 грн. підлягають виключенню з мотивувальної та резолютивної частин вироку.

Згідно з п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Таким чином, апеляція захисника ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду зміні в зв`язку з невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та зменшення сум, які підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.405,407, 408, 409, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_5 змінити.

Пом`якшити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України до 3 років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України вважати ОСОБА_5 звільненим від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи КВІ; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ.
Виключити з мотивувальної та резолютивної частин вироку рішення суду про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 процесуальних витрат на правову допомогу в розмірі 7000 грн., зменшивши суму матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з 10980,12 грн. до 3980,12 грн.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3