АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/423/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
11 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27 грудня 2016 року,
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних досудових розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Рокитне, Рокитнянського району Київської області, українця, громадянина України, одруженого, мАє на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 171 КК України,
та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Визначено строк дії ухвали слідчого судді до 27 лютого 2017року.
Згідно ухвали, слідчий суддя, врахувавши обставини вчинення правопорушення, дані, що характеризують особу ОСОБА_8 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його сімейний, майновий стан, стан здоров`я, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, прийшов до висновку про те, що для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені в судовому засіданні, достатнім буде застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якоюзастосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло, а саме квартиру АДРЕСА_3 в період з 22 до 6-ї години, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Так, прокурор зазначає, що слідчим суддею застосовано запобіжний захід на строк, що перевищує строки досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки двохмісячний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні спливає 26.02.2017 року, з урахуванням, що повідомлення про підозру здійснено 26.12.2016 року.
Далі в апеляційній скарзі, прокурор вказує, що слідчим суддею визнано підозру у вчиненні ОСОБА_8 тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства, обґрунтованою та достатньою для того, щоб дійти висновку про наявність ризиків вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому, на думку прокурора, є достатні підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Також прокурор зазначає, що при проведенні слідчих дій за участю ОСОБА_8 він не вказав, приналежність співробітників ПОМП «Беркут» до конкретного підрозділу, в тому числі не вказав на продемонстрованих відеозаписах на керівника 3 роти ПМОП «Беркут» при ГУМВС України, який був присутній під час указаних подій, що на думку прокурора, свідчить про позицію ОСОБА_8 спрямовану на укриття вчинених злочинів та сприяння уникнення кримінальній відповідальності причетними особами.
Далі прокурор зазначає, що ОСОБА_8 не дає показань щодо осіб, які брали участь у скоєнні кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється, а його матір та дружина сприяють переховуванню його від органів досудового розслідування, не повідомляючи про фактичне місце проживання підозрюваного.
Крім цього, автор апеляційної скарги звертає увагу суду на те, що слідчим суддею не взято до уваги наявні у ОСОБА_8 зв`язки у правоохоронних органах, що дають йому додаткові можливості позапроцесуального впливу на учасників процесу, а також не враховано тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється.
Як підсумок, прокурор зазначає, що ризики у даному кримінальному провадженні є суттєвими та доведеними, а тому застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підозрюваного та захисника, які вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
26.12.2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст.171 КК України.
Прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних досудових розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
27 грудня 2016 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва відмовлено у задоволенні даного клопотання та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.
Слідчий суддя, суд, відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.
При судовому розгляді клопотання суд перевірив відповідність змісту подання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у поданні прокурора підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд правильно виходив з того, що доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тих, що ОСОБА_8 може переховуватись від органу досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення, є необґрунтованими і є припущеннями слідства, оскільки прокурором не надано належних доказів на їх підтвердження.
Крім того, суд при постановленні рішення, врахував міцність соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_8 , наявність утриманців - дружини та малолітньої дитини віком 4 роки; наявність постійного місця роботи, його репутацію, нагородження, відзнаки; відсутність дисциплінарних стягнень, перебування ОСОБА_8 у відрядженні, де він приймав участь у проведенні антитерористичної операції, визначеної Законом України «Про боротьбу з тероризмом», те, що раніше підозрюваний до кримінальної відповідальності не притягувався.
За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчий суддя правомірно відмовив у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, висновки суду відповідають зазначеним положенням КПК України та фактичним обставинам справи, а тому доводи прокурора про невідповідність обраного судом запобіжного заходу ступеню тяжкості кримінального правопорушення, нічим не підтверджені. Крім того, тяжкість кримінального правопорушення, сама по собі не може бути беззаперечною підставою застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Що стосується посилань прокурора на те, що слідчим суддею застосовано запобіжний захід на строк, що перевищує строки досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, то колегія суддів не бере їх до уваги, оскільки, з урахуванням того, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 здійснено 26.12.2016 року, слідчим суддею в ухвалі допущена описка, що в свою чергу не позбавляє сторону обвинувачення звернутися до суду із відповідною заявою про її виправлення.
Твердження прокурора про те, що слідчим суддею визнано підозру обґрунтованою, а тому можна стверджувати про наявність ризиків вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не може бути підставою для скасування ухвали, оскільки слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про відсутність ризиків неналежної процесуальної поведінки і відповідно до обставин кримінального провадження та відомостей про особу підозрюваного поклав на нього відповідні обов`язки.
Крім того, позиція підозрюваного ОСОБА_8 під час проведення слідчих дій за його участю, не є предметом розгляду на даній стадії кримінального провадження.
Доводи прокурора про наявність у ОСОБА_8 зв`язків у правоохоронних органах, які дають йому додаткові можливості позапроцесуального впливу на учасників процесу, не є переконливими через відсутність посилань на жодні докази цього, а лише посилання на них прокурором, а також з урахуванням відсутності фактів неналежної процесуальної поведінки підозрюваного в минулому.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі підстави, в яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.
Керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27 грудня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних досудових розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_9