Справа №592/7619/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/374/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Подання про обрання, зміну запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою, про проведення обшуку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 серпня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 липня 2017 року про накладення арешту на майно,

з участю прокурора - ОСОБА_7

особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга ОСОБА_6 , в якій він просить:

- винести ухвалу, якою скасувати ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 липня 2017 року у справі за поданням слідчого СВ СВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 про накладення арештів;

- винести нову ухвалу, якою визнати клопотання слідчого СВ СВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 передчасним та відмовити в його задоволенні.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 липня 2017 року клопотання слідчого СВ СВП ГУНП в Сумській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_9 задоволено та накладено арешт на нерухоме майно:

- земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0729 га, кадастровий номер :91:084:0009, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, власником якого є ОСОБА_6 ;

- земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,0655 га, кадастровий номер :03:007:0025, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, власником якого є ОСОБА_10 ;

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 60 кв.м., житлова площа 43.2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, власником якого є ОСОБА_10 ;

- земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 , площею 0,0985 га, кадастровий номер :13:018:0047, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, власником якого є ОСОБА_11 ;

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа: 17,5 кв.м., житлова площа:17,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 , загальна площа: 73,2 кв.м., житлова площа:36,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, власником якого є ОСОБА_12 ;

- квартиру за адресою: АДРЕСА_5 ,квартира108, загальна площа: 22,91 кв.м., житлова площа:11,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, власником якого є ОСОБА_13 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що:

- арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів;

- а також, з метою запобігання неправомірної реалізації вищевказаного майна.

Вимоги поданої апеляційної скарги ОСОБА_6 , мотивує тим, що:

- при розгляді клопотання присутнім не був, про оскаржувану ухвалу слідчого судді дізнався лише 01 серпня 2017 року при отриманні її у відділенні Укрпошти, а отже кінцевий термін її оскарження вважає 06 серпня 2017 року;

- відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку. Відповідно до вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь яким майном та використовувати його. Оскільки підозра йому не вручено, отже у слідчого судді відсутні будь які повноваження на накладення арешту на зазначене майно;

- абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України передбачає, що не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача;

- слідчим не надано будь яких доказів того, що майно, на яке накладається арешт може бути зруйноване або реалізоване їхніми власниками, які є добросовісними набувачами;

- матеріали кримінального провадження не містять будь яких доказів подачі завідомо підроблених документів, слідчий стверджуючи про факт підробки документів керувався лише власними поглядами, при цьому до клопотання додано лише ксерокопії протоколів торгів та актів про реалізацію майна з публічних торгів лише відносно будинків, що знаходяться: АДРЕСА_6 та АДРЕСА_3 .

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи апелянта ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу і просив скасувати ухвалу слідчого судді, доводи прокурора та представника потерпілого, які заперечували проти апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як зазначено в клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді ОСОБА_6 протягом 2016-2017 років за допомогою використання підроблених документів (актів державного виконавця про реалізацію арештованого нерухомого майна, протоколів проведення прилюдних торгів) шахрайським шляхом заволодів земельною ділянкою та житловим будинком за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить гр. ОСОБА_14 , земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 0:91:084:0009), земельною ділянкою площею 0,0655 га. (кадастровий номер: :03:007:0025) та житловим будинком за адресою: АДРЕСА_7 ( АДРЕСА_8 , житловим будинком за адресою: АДРЕСА_4 , однокімнатною квартирою за адресою: АДРЕСА_9 , земельною ділянкою площею 10 соток (кадастровий номер :21:025:0007) за адресою: АДРЕСА_6 та незавершеним будівництвом будинком готовністю 13 відсотків з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_6 . При цьому, прилюдні торги фактично не проводилися, виконавчі провадження щодо примусового стягнення та реалізації об`єктів нерухомості не відкривалися та у провадженні державних виконавців не перебували.

Крім того, в клопотанні слідчого зазначено, що під час проведення тимчасового доступу до документів нотаріальних справ приватних нотаріусів Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_17 установлено, що з метою отримання права власності на вказане нерухоме майно ОСОБА_6 подавав завідомо підроблений протокол проведення прилюдних торгів та акт державного виконавця про реалізацію арештованого нерухомого майна.

Згідно відповіді з Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області та Шевченківського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Київ виконавчі провадження в рамках проведення виконавчих дій в яких було б проведено реалізацію вказаного нерухомого майна не відкривались.

В матеріалах кримінального провадження також містяться витяги з ЄРДР (а.п. 2 - а), з яких вбачається, що до ЄРДР внесено відомості по факту вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України.

Як вбачається з положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а згідно ч.2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення, крім іншого - збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст.98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати, серед іншого, наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини 2 статті 170 КПК).

Однак, оскільки клопотання слідчого про арешт майна подано, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів, тому наявність обґрунтованої підозри в даному випадку закон не вимагає.

Крім того, апелянт посилаючись в своїй апеляційній скарзі на вимоги ч. 1 ст. 167 КПК України, для обґрунтування своїх доводів про безпідставність арешту майна, не звернув уваги на те, що вказані положення закону регламентують підстави тимчасового вилучення майна, а не порядок накладення арешту на майно, що врегульовано положеннями ст. 170 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, не є обґрунтованими, оскільки, вищезазначена норма закону має іншу редакцію, в якій зазначено про те, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З клопотання слідчого (а.п. 1-2) вбачається, що слідчим ставиться під сумнів факт добросовісності набуття ОСОБА_6 майна зазначеного в клопотанні у власність, крім того майно перелічене в клопотанні визнано речовим доказом, а метою накладення арешту на майно слугувало саме необхідність попередження можливої неправомірної реалізації зазначеного майна.

З урахуванням наведеного, слідчим суддею правомірно було накладено арешт на майно, з зазначенням мети та можливого ризику, для уникнення якого застосовувався зазначений захід забезпечення кримінального провадження, оскільки законодавчі обмеження передбачені абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не можуть бути застосовані в даному випадку, так як рішення слідчим суддею було прийнято саме з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, на думку колегії суддів не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про не надання слідчим будь яких доказів на підтвердження того, що майно, на яке накладається арешт може бути зруйноване або реалізоване їхніми власниками, які є добросовісними набувачами, оскільки склад кримінальних правопорушень по яким здійснюється досудове розслідування, спосіб їх вчинення, документи на підтвердження конкретних фактів викладених в клопотанні слідчого дають достатні підстави для висновку про ймовірне існування ризику - незаконного відчудження майна

Разом з тим, зазначення в апеляційній скарзі ризику зруйнування майна, то вказаний ризик в клопотанні слідчого не зазначався.

Стосовно доводів апеляційної скарги проте, що матеріали кримінального провадження не містять будь яких доказів подачі завідомо підроблених документів, до клопотання додано лише ксерокопії протоколів торгів та актів про реалізацію майна з публічних торгів лише відносно будинків, що знаходяться: АДРЕСА_6 та АДРЕСА_3 , то колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

В матеріалах кримінального провадження наявні ксерокопії: протоколу № 12-1143/13 від 01 липня 2013 року проведення прилюдних торгів відносно домоволодіння за адресою АДРЕСА_6 (а.п. 7), згідно якого за результатами конкурсу визначено переможця ОСОБА_6 ; свідоцтва (а.п. 7), згідно якого ОСОБА_6 посвідчено право приватної власності на будинок по АДРЕСА_10 та земельну ділянку по АДРЕСА_11 (0,1000 га, 0,0061 га); акту державного виконавця про реалізацію арештованого нерухомого майна від 26 липня 2013 року (а.п. 8), згідно якого ОСОБА_6 придбав за 24 480 грн. за результатами прилюдних торгів нерухомість за адресою АДРЕСА_6 ; протоколу проведення прилюдних торгів № 12-1143/13 від 01 липня 2013 року відносно земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3 (а.п. 9), згідно якого за результатами конкурсу визначено переможцем ОСОБА_6 ; свідоцтва (а.п. 9), згідно якого ОСОБА_6 посвідчено право приватної власності на земельну ділянку та житловий будинок по АДРЕСА_3 ; акту державного виконавця про реалізацію арештованого нерухомого майна (а.п. 10) згідно якого ОСОБА_6 за 17 200 грн. придбав нерухомість за адресою АДРЕСА_3 ; свідоцтва (а.п. 15) згідно якого ОСОБА_6 посвідчено право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_9 ; акту державного виконавця про реалізацію арештованого нерухомого майна від 29 липня 2013 року (а.п. 15), згідно якого ОСОБА_6 за 93 000 грн. придбав квартиру по АДРЕСА_9 ; протоколу № 12-1139/14-3 проведення прилюдних торгів від 01 липня 2013 року (а.п. 16), згідно якого переможцем відкритих торгів на придбання квартири по АДРЕСА_9 став ОСОБА_6 ; акту державного виконавця про реалізацію арештованого майна від 26 липня 2013 року (а.п. 18), згідно якого ОСОБА_6 прибав за 117 000 грн. земельну ділянку по АДРЕСА_1 ; протоколу № 12-1144/13 проведення прилюдних торгів (а.п. 18), згідно якого переможцем конкурсу на придбання земельної ділянки по АДРЕСА_1 визначено ОСОБА_6 .

Згідно відповіді Головного територіального управління юстиції у Сумській області (а.п. 19) виконавчі листи:

- 2-1567 від 08 липня 2008 року по квартирі АДРЕСА_12 ;

- 2-286 від 15 серпня 2007 року по земельній ділянці АДРЕСА_8 ;

- 2-286 від 15 серпня 2008 року по домоволодінню АДРЕСА_6 ;

- 2-286 від 15 серпня 2007 року по земельній ділянці АДРЕСА_13 ;

- 2-2311 від 12 жовтня 2006 року по земельній ділянці по АДРЕСА_3 ;

2-1425 від 04 липня 2011 року по квартирі АДРЕСА_14 , в органах виконавчої служби не перебували та зареєстрованими не значаться, примусової реалізації зазначеного нерухомого майна по ним не проводилося.

З відповіді Шевченківського районного відділу ДВС м. Київ (а.п. 21) вбачається, що виконавчих документів де боржником значиться ОСОБА_18 до відділу не надходило та на виконанні не перебувало, а отже будь які дії стосовно реалізації земельної ділянки по АДРЕСА_1 не проводилося.

Крім вище зазначених матеріалів кримінального провадження, останні містять інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.п. 28 - 44), відповідно до якої об`єкти нерухомості зазначені в клопотанні належать на праві власності ОСОБА_6 , однак перехід вказаних об`єктів здійснювався за результатами виконавчих проваджень різних органів ДВС, які в свою чергу, відповідно до наданих ними відповідей, повністю спростовують свою причетність до вказаних виконавчих проваджень і зазначають про повну відсутність за власними базами даних будь яких відомостей стосовно виконавчих проваджень за об`єктами зазначеними в клопотанні.

Таким чином, вище перелічені документи можуть вказувати на сумнівність операцій по отриманню права власності ОСОБА_6 на вказану нерухомість.

За таких обставин, вище зазначені доводи апеляційної скарги, обґрунтованими вважати не можна, оскільки на даний час триває досудове розслідування в даному кримінальному провадженні, відповідно до практики Європейського суду з прав людини висловленої в справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Таким чином, матеріали кримінального провадження містять достатні дані для обґрунтування доводів зазначених в клопотанні слідчого і повністю виправдовують застосування на даній стадії досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно, тому ухвала слідчого судді є обґрунтованою.

З урахуванням зазначеного колегія суддів не вбачає обґрунтованих підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 з підстав зазначених в його апеляційні скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :
Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 липня 2017 року про накладення арешту на майно зазначене в клопотанні слідчого Сумського ВП ОСОБА_9 від 14 липня 2017 року залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно суддя

Апеляційного суду

Сумської області ОСОБА_2