Номер провадження: 11-кп/785/357/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
27.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Малиновського районного суду міста Одеса від 12 грудня 2016 року.

Цією ухвалою відмовлено в задоволені клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше неодноразово судимої, яка відбуває покарання за вироком Кіровського районного суду м. Кіровоград від 11 листопада 2015 року за ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.

Встановив:
До суду надійшло клопотання ОСОБА_8 про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, з якого вбачається, що вона відбуває покарання у Чорноморської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області (№74). За період відбуття покарання ОСОБА_8 , відповідно до характеристики, порушень режиму утримання не допускала, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, заохочень та стягнень не має. Вину в скоєному злочині визнає.

Оскаржуваною ухвалою відмовлено в задоволенні вказаного клопотання.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити ухвалу, якою задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджена посилається на ті обставини, що за період відбування покарання вона характеризується позитивно, регулярно відвідує господарські роботи, з засудженими та адміністрацією установи не конфліктує, режиму утримання не порушує, підтримує спілкування з рідними.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді, захисник засудженої підтримала доводи апеляційної скарги, прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженої, просив колегію суддів відмовити у її задоволенні, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання засудженої ОСОБА_8 , суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини провадження та в достатній мірі вмотивував свій висновок про те, що вона не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, посилаючись на те, що таке звільнення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд врахував не тільки факт відбуття останньою певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчиненого нею кримінального правопорушення, поведінку засудженої під час всього відбування покарання, становлення її на шлях виправлення.

Так, головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи.

Висновок суду про доведеність виправлення засудженої повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Разом з тим, критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення, суд першої інстанції послався на те, що засуджена своїм відношенням до праці та поведінкою не довела своє виправлення.

З цим висновком колегія суддів погоджується, оскільки він відповідає обставинам кримінального провадження, даним про особу і поведінку засудженої ОСОБА_8 .

Як на думку колегії суддів, засуджена ОСОБА_8 не стала на шлях виправлення та своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не підтвердила можливість застосування до неї умовно-дострокового звільнення від покарання.

За викладених обставин доводи апеляційної скарги засудженої є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Малиновського районного суду міста Одеса від 12 грудня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3