Номер провадження:1-в/521/51/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2017 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

прокурор - ОСОБА_3

за участю засудженого - ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Одеси клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ) у відношенні ОСОБА_4 , -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 відбуває покарання на підставі вироку Приморського районного суду м. Одеси від 31.03.2014 року, яким його було визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України та йому було призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. 16.02.2016 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси засудженому ОСОБА_4 на підставі ч.5 ст. 72 КК України було зараховано строк попереднього ув`язнення у строк покарання з 23.01.2014 року по 10.05.2014 року.
Прокурор, представник установи та засуджений у судовому засіданні просили задовольнити клопотання.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
ОСОБА_4 відбув 2/3 строку покарання, що дає можливість застосувати до нього УДЗ, відповідно до п.2 ч.3 ст. 81 КК України.

В характеристиці на ОСОБА_4 зазначено, що засуджений характеризується посередньо, а в довідці про заохочення та стягнення вказано, що він має 5 заохочень, 2 з яких отримав 29.07.2016 року та 07.11.2016 року та 2 стягнення від 05.02.2016 року та 22.02.2016 року, які на підставі п.14 ст. 134 КВК України погашені, що свідчить про те, що ставлення до праці засудженого не свідчить про його виправлення.

Крім того, суд, відповідно до п.1 ч.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України
від 26 квітня 2002 р. № 2, повинен враховувати значення умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до наданих матеріалів, ОСОБА_4 був засуджений 02.11.2000 року за скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст. 81, ст. 17 КК України та йому призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Після чого, 19.12.2001 року ОСОБА_4 було звільнено від відбування покарання умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 8 днів, проте ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та скоїв новий злочин під час УДЗ, а після чого скоїв ще 3 умисних злочинів.
Вказане свідчить про те, що ОСОБА_4 судом надавалась можливість довести своє виправлення, проте ОСОБА_4 на шлях виправлення не став.
Інші характеризуючи дані, які вказані у клопотанні та характеристиці щодо ОСОБА_4 відповідно до ст. 81 КК України не є підставами для умовно-дострокового звільнення, проте суддя вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_4 виконує покладені на нього обов`язки.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 50, 65, 82 КК України, ст. 6 КВК України, суд, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ) у відношенні ОСОБА_4 відмовити.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення, а особою яка перебуває в місцях позбавлення волі з моменту отримання копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1