АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2217/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу виконавчого директора ТОВ «Іллічівський морський рибний порт» ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , та накладено арешт на товарно-матеріальні цінності, а саме: шроту з насіння соняшника в кількості 3 950 тон загальною вартістю 869 000 доларів США, які є власністю ТОВ «Альянсагротрейд» () або інших суб`єктів господарської діяльності, задіяних у вказаній у клопотанні прокурора злочинній схемі, та знаходиться на території Іллічівського морського рибного порту за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ.

Цією ж ухвалою зобов`язано службових осіб Іллічівського морського рибного порту () здійснити відповідальне зберігання вказаних арештованих товарно-матеріальних цінностей.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 березня 2017 року виправлено описки в ухвалі слідчого судді від 25 березня 2017 року.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя врахувавши правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для арешту зазначеного в клопотанні прокурора майна, оскільки до бюджету фактично не сплачено коштів у загальній сумі 51393123 грн., а майно, на яке прокурор просить накласти арешт відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, виконавчий директор ТОВ «Іллічівський морський рибний порт» ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що арештоване майно, яке, відповідно до ухвали слідчого судді, міститься на території ТОВ «Іллічівський морський рибний порт» фактично відсутнє, а посадові особи підприємства не мають можливості забезпечити його зберігання. Додає, що в Україні в Одеській області на теперішній час не існує міста Іллічівськ, так саме, як і не існує в ЄДРПОУ такого суб`єкта господарської діяльності як Іллічівський морський рибний порт.

Далі апелянт вказує, що слідчим суддею не встановлено кому саме належать товарно-матеріальні цінності, на які прокурор просить накласти арешт, а оскаржувана ухвала не містить штрих-коду та строку, протягом якого вона діє або може бути звернута до виконання, та в порушення п. 5 ст. 173 КПК України не містить порядку її виконання та способу інформування заінтересованих осіб.

Також ОСОБА_7 звертає увагу суду на відсутність належних повноважень посадових осіб ВРКП СУ ФР ГУ ДФС щодо розслідування кримінальних проваджень, з урахуванням змін до Податкового кодексу України.

Крім того, апелянт зазначає, що слідчим суддею не з`ясовано, чи знаходяться арештовані товарно-матеріальні цінності саме у ТОВ «Іллічівський морський рибний порт», яке він має відношення до них, і чи мають товариство або його посадові особи можливості для здійснення відповідального зберігання арештованого майна та у який спосіб це можливо.

У підсумку апелянт вказує, що ТОВ «Іллічівський морський рибний порт» не має жодних договорів або інших стосунків з ТОВ «Альянсагротрейд», як і не має відомостей стосовно інших суб`єктів господарської діяльності задіяних у злочинній схемі, та не має в своєму розпорядженні митних декларацій, які зазначені в ухвалі слідчого судді.

Одночасно апелянт зазначає, що представники ТОВ «Іллічівський морський рибний порт» в судовому засіданні та під час оголошення ухвали присутніми не були, копію оскаржуваної ухвали отримано апелянтом 29.03.2017 року, а апеляційна скарга подана 03.04.2017 року в строки передбачені ст. 395 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги виконавчого директора ТОВ «Іллічівський морський рибний порт» ОСОБА_7 , дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія судів вважає, що апеляційна скарга виконавчого директора ТОВ «Іллічівський морський рибний порт» ОСОБА_7 підлягає задоволенню частково.

Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що власники майна, на яке слідчим суддею накладено арешт, присутніми у судовому засіданні суду першої інстанції не були, копію оскаржуваної ухвали отримано апелянтом 29.03.2017 року, а апеляційна скарга подана 03.04.2017 року, пятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді апелянтом не порушено, а тому і не підлягає поновленню.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, у провадженні другого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000039, відомості про яке 22.03.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Прокурор відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на товарно-матеріальні цінності, а саме: шроту з насіння соняшника в кількості 3950 тон загальною вартістю 869 000 доларів США, які є власністю ТОВ «Альянсагротрейд» або інших суб`єктів господарської діяльності, задіяних у вказаній у клопотанні прокурора злочинній схемі, та знаходиться на території Іллічівського морського рибного порту за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ.

25 березня 2017 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва дане клопотання прокурора задоволено.

Задовольняючи дане клопотання прокурора, внесене в межах кримінального провадження № 0000039 про накладення арешту на товарно-матеріальні цінності, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого,прокурора, та прийшов до висновку, що вказане у клопотанні слідчого майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора.

З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 100 КПК України, речові докази та документи, надані суду, зберігаються в суді, за винятком випадків, передбачених частиною шостою цієї статті, а також речових доказів у вигляді громіздких або інших предметів, що вимагають спеціальних умов зберігання, які можуть знаходитися в іншому місці зберігання.

Згідно ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан; передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів провадження, майно, на яке слідчий просив накласти арешт, а саме на товарно-матеріальні цінності, передано на відповідальне зберігання службовим особам Іллічівського морського рибного порту, яке не є власником арештованого майна та не є стороною у даному кримінальному провадженні, що суперечить наведеним вимогам Закону.

Наведені обставини, з урахуванням положень ст. 100 КПК України, на переконання колегії суддів, свідчать про помилковість рішення слідчого судді в частині покладення обов`язку зберігання речових доказів суб`єкта господарської діяльності, який не є стороною кримінального провадження, власником (володільцем) майна, на яке слідчий просить накласти арешт.

З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в частині зобов`язання службових осіб ТОВ «Іллічівський морський рибний порт» здійснити відповідальне зберігання арештованих товарно-матеріальних цінностей, як така, що постановлена з порушенням вимог закону.

Інші доводи апелянта стосується обставин накладення арешту на майно іншої юридичної особи, зокрема ТОВ «Альянсагротрейд», інтереси якої апелянт в судовому засіданні не представляє, з огляду на що ці доводи не можуть бути підставою для скасування ухвали в цілому.

Посилання апелянта на те, що ТОВ «Іллічівський морський рибний порт» не має договорів або інших стосунків з ТОВ «Альянсагротрейд», не має відомостей стосовно інших суб`єктів господарської діяльності задіяних у злочинній схемі, не має в своєму розпорядженні митних декларацій, які зазначені в ухвалі слідчого судді, не є предметом розгляду на даному етапі провадження, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню в частині зобов`язання службових осіб ТОВ «Іллічівський морський рибний порт» здійснити відповідальне зберігання арештованих товарно-матеріальних цінностей.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу виконавчого директора ТОВ «Іллічівський морський рибний порт» ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 та накладено арешт на товарно-матеріальні цінності, а саме: шроту з насіння соняшника в кількості 3 950 тон загальною вартістю 869 000 доларів США, які є власністю ТОВ «Альянсагротрейд» () або інших суб`єктів господарської діяльності, задіяних у вказаній у клопотанні прокурора злочинній схемі, та знаходиться на території Іллічівського морського рибного порту за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, із зобов`язанням службових осіб Іллічівського морського рибного порту здійснити відповідальне зберігання вказаних арештованих товарно-матеріальних цінностей, - скасувати в частині зобов`язання службових осіб ТОВ «Іллічівський морський рибний порт» здійснити відповідальне зберігання арештованих товарно-матеріальних цінностей.

В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ ______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4