Справа № 738/1873/16-к
№ провадження 1-в/738/5/2017
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2017 року Менський районний суд
Чеpнiгiвської областi
в складі:
судді ОСОБА_1
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю
прокурора ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
представників установи ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Мена в режимі відеоконференції з Менською виправною колонією № 91 клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання,
В С Т А H О В И В:
У жовтні 2016 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, яке мотивує тим, що він відбуває покарання за вироком Павлоградського місьрайонного суду Дніпропетровської області від 26.03.2015 року у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, на даний час адміністрація МВК №91 не виявила жодного наміру звернутись до суду з поданням щодо умовно-дострокового звільнення його від відбування покарання, а тому він просить звільнити його умовно-дострокове від відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник засудженого ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_5 відбув відповідну частину покарання, не допускає порушень режиму утримання, до праці не залучається через хворобу, тому не заохочувався.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на те, що засуджений своє поведінкою не довів своє виправлення.

Представник установи виконання покарань в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_5 дотримується порядку відбування покарання під контролем, був працевлаштований робітником швейної дільниці, до роботи відносився посередньо, звільнений за власним бажанням. Засуджений не довів свого виправлення і потребує подальшого контролю за його поведінкою.

Представник спостережної комісії Менської РДА РДА в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи тільки з їхньою участю до суду не надходило, що дає можливість суду, відповідно до ст. 539 КПК України, розглянути справу без їх участі.
Заслухавши пояснення засудженого, його захисника, враховуючи думку представника установи та думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2015 року за ч.2 ст.260 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислюється з 29 грудня 2014 року.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2015 року вищевказаний вирок залишено без змін.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2016 року засудженому ОСОБА_5 в строк покарання у виді позбавлення волі зараховано термін попереднього ув`язнення з 29 грудня 2014 року по 27 липня 2015 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На час розгляду клопотання засуджений відбув 3/4 частини призначеного судом покарання.

Проте суд враховує, що фактичне відбуття зазначеного в законі строку покарання це формалізована підстава для умовно-достроково звільнення. Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким орієнтує суди нижчих ланок на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення.

З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений перебуває в місцях позбавлення волі з 31.12.2014 року. За час перебування в Харківському СІЗО порушень встановленого порядку не допускав, розпорядку дня дотримувався, до праці не залучався, заохочень не мав.

Відбуваючи покарання в Менській ВК №91 з 13.03.2015 року засуджений ОСОБА_5 порушень вимог встановленого порядку відбування покарання не допускає, проте дотримується їх під контролем, стягнень не має. Залучався на громадських засадах до робіт по заготівлі дров для БПК, заохочень не отримував. На виробництві установи був працевлаштований робітником швейної дільниці з 12.04.2016 року та був звільнений з даної роботи за власним бажанням на підставі наказу №47 від 16.08.2016 року. До вказаної роботи засуджений відносився посередньо, заохочень не отримував. Культурно-масові заходи виховного, пізнавального та розважального характеру, які проводяться в установі та відділенні засуджений відвідує, реагує на них позитивно, залучений за програмою диференційованого впливу «Фізкультура та спорт», яку реалізовує за планом.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, беззаперечне виконання законних вказівок адміністрації, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, наявність заохочень і відсутність стягнень, це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа постійно бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, прагне до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

Суд також враховує відсутність у засудженого заохочень, що свідчить про пасивну форму поведінки засудженого, будь яких проявів активної та позитивної форми поведінки засудженого ОСОБА_5 , що б свідчило про його прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та стати на шлях виправлення, не було.

Судом також взято до уваги висновок Спостережної комісії Менської РДА (протокол № 68 від 23.11.2016 року) про те, що застосування пільги до засудженого ОСОБА_5 у вигляді умовно дострокового звільнення від подальшого відбування покарання є передчасним.

Враховуючи вищевикладене, а також особу засудженого, який намагається бути ввічливим та тактовним з представниками адміністрації лише з метою отримання особистих благ, відсутність в нього жодного заохочення, тому суд не вбачає в поведінці засудженого динаміки, яка б свідчила про його виправлення та перевиховання та приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення, він не готовий до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи, а тому клопотання про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання подано передчасно і задоволенню не підлягає.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 81 КК України, ст. ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд протягом 7 діб з дня її проголошення.
Судя ОСОБА_1