Провадження № 11-кп/780/297/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 21.03.2017

УХВАЛА
Іменем України
21 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Старе Бориспільського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 29.05.2002 судимий за ч. З ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 25.08.2004 року судимий за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України до 10 років позбавлення волі; 20.09.2013 звільнений на підставі ст. 81 КК України,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, і з застосуванням ст. 69 КК України та призначено покарання 2 роки позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин. Так, 3.09.2016 року близько 21 години 50 хвилині ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів, передбачених ч. З ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України та маючи судимість не зняту і не погашену в установленому законом порядку, проїжджав на велосипеді у мікрорайоні «Соцмістечко», розташованому у м. Бориспіль Київської області паралельно вул. Київський Шлях, та попереду побачив ОСОБА_8 , яка у руці тримала належний останній мобільний телефон марки «SAMSUNG DUOS GALAXY GRAND 2» модель SM-67102ZWASEK, з IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 у шкіряному білому чохлу, з картою пам`яті microCD на 1 Гб та 2 сім-картками мобільних операторів «Водафон» та «Лайфселл».

В цей час у ОСОБА_7 виник умисел на повторне відкрите викрадення майна ОСОБА_8 , поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я останньої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи повторно умисно та з корисливих мотивів, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, шляхом виривання з рук останньої відкрито заволодів мобільним телефоном марки «SAMSUNG DUOS GALAXY GRAND 2» модель SM-67102ZWASEK, що належить ОСОБА_8 .

Викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 3306 гривень.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи кваліфікацію кримінального правопорушення та доведеність його вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, не погоджується з вироком суду першої інстанції в частині призначеного покарання, просить вирок суду пом`якшити шляхом застосування до нього ст. 75 КК України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом не враховано пом`якшуючих обставин, а саме щире каяття, сприяння органам досудового слідства та відшкодування збитків в повному розмірі.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються доказами, які всебічно, повно та об`єктивно досліджено і є обґрунтованими. Дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, що не оспорюється в апеляційній скарзі, тому судова колегія визнає ці висновки правильними.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались сторонами провадження і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 про призначення йому покарання з застосуванням ст. 75 КК України є необґрунтованими, виходячи з наступного.

З вироку суду вбачається, що при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд врахував конкретні обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за особливо тяжкий умисний корисливий злочин, судимість не погашена, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, сприяння органам досудового слідства, добровільне відшкодування збитків в повному розмірі, наявність на утриманні неповнолітньої дитини та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 (Із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 р., № 8 від 12 червня 2009 р. та № 11 від 6 листопада 2009 р.) … призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів вважає, що покарання призначене обвинуваченому ОСОБА_7 з дотриманням вимог ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального законодавства України, які б могли бути підставою для скасування чи зміни вироку, судом не допущено.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, а вирок суду без зміни.

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-VIII), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

А отже, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 у період з 28.12.2016 року по 21.03.2017 року (дня набрання вироком законної сили), слід зарахувати в строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення, у період з 28 грудня 2016 року по 21 березня 2017 року (дня набрання вироком законної сили), в строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Суддя: Суддя: Суддя: