Справа № 372/1842/17
Провадження 1-кп-154/17
ухвала
Іменем України
26 червня 2017 року

бухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000538 від 27.03.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Козин, Обухівського району, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, внесеному в ЄРДР за №0000538 від 11.11.2017 року.

Ухвалою суду від 22 червня 2017 року вказані матеріали призначені до розгляду у підготовче судове засідання відповідно до вимог ч. 1 ст. 314 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор, вважають за можливе призначити судовий розгляд кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений не заперечили щодо призначення справи до розгляду , однак надали до суду довідки про те, що обвинувачений пройшов курс лікування від наркоманії та до пред`явлення підозри в вказаному кримінальному провадженні. Крім того вважать що дане кримінальне провадження повинно було надійти до суду з клопотанням про закриття його про що вказував слідчий на досудовому розслідуванні.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52, рішення від 25.07.2000 року у справі «Матточіа проти Італії» п. 58).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Проте, під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням за ст. 309 ч.1 КК України не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону, оскільки в даному обвинувальному акті зазначені лише фактичні обставини справи, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, крім того викладенні в обвинувальному акті обставини формулювання суперечать з наданими до обвинувального акту матеріалами.

Таким чином, прокурором всупереч вимог кримінального процесуального закону ОСОБА_4 фактично не сформульовано обвинувачення у вчиненні відповідного злочину, що унеможливлює судовий розгляд кримінального провадження, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору через його невідповідність вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Крім того виклад фактичних обставин кримінального правопорушення полягає у детальному описі об`єктивної сторони, а також суб`єктивних ознак інкримінованого підозрюваному злочину.

Дослідивши зміст обвинувального акту, а саме виклад фактичних обставин, суд встановив, що дані обставини висвітлено неповно, не зазначено обов`язкову ознаку об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованого обвинуваченому злочину, а саме не відображено, які конкретні дії, що складають об`єктивну та суб`єктивну сторону злочину передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

З обвинувального акту неможливо встановити, чи правильною є кваліфікація самого кримінального правопорушення, оскільки в останньому не розкрито його суб`єктивну та об`єктивну сторони. За відсутності зазначених відомостей, правильність формулювання обвинувачення є сумнівною, що безумовно перешкоджає подальшому розгляду кримінального провадження по суті. Суд вважає, що слідчим не розкрито правову кваліфікацію інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, а тому обвинувальний акт є таким, що має суттєві неточності та протиріччя.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що складений слідчим обвинувальний акт не містить правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а тому з цих підстав також підлягає поверненню прокурору.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, у разі невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні повертає обвинувальний акт прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному в ЄРДР за №0000538 від 27.03.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст.309 КК України, повернути заступнику начальника Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , який затвердив обвинувальний акт, для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі, виявлених судом недоліків.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1