АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2341/16 Справа № 202/1954/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро матеріали кримінального провадження № 003060 за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2016 року, яким:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська (м. Дніпро), громадянина України, офіційно не працюючого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

Засудженого за вчинення кримінального злочину за ч. 2 ст. 289 КК України;

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Цивільний позов задовольнити частково та стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 матеріальну шкоду завдану злочином у розмірі 160 880, 53 грн., в задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено
Вирішено питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 02 лютого 2016 року, близько 02.00 години, з ціллю незаконного заволодіння транспортним засобом, за допомогою ключа, який йому був переданий власником автомашини для ремонту автомашини, запустив двигун автомобіля марки «Mazda CX 9», 2008 року випуску, державний н.з. № НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_8 , розпочав рух на автомобілі чим, всупереч волі власника, незаконно заволодів транспортним засобом, вартістю 589 241 грн. 91 коп.
ОСОБА_6 знаходячись за кермом вказаного автомобіля, в районі перехрестя вул. Г.Захарченко та пр. Миру м. Дніпропетровська скоїв дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої автомашині заподіяно технічні ушкодження, з урахуванням зносу, на суму 160 880.53 грн., чим заподіяв збиткі потерпілому ОСОБА_8 , які відносяться до значної матеріальної шкоди.
Не погодившись з прийнятим рішенням прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину і правильність кваліфікації його дій, вказує неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість призначеного покарання.
Просить вирок Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 26 квітня 2016 року скасувати, та на підставі ст. 420 КПК України ухвалити свій вирок, призначивши покарання яке відповідає тяжкості скоєного злочину, а саме призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції недостатньо мотивований вирок, в частині призначення покарання, та вказує що суд посилався лише на ті підстави, як визнання вини обвинуваченим та що обвинувачений раніше не судимий. Тобто прокурор вказує що немає підстав для застосування ст. 75 КК України, лише з вище наведених підстав.
Також прокурор вказує що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим в стані алкогольного сп`яніння, скоїв ДТП на викраденому авто та зник з місця скоєння злочину. Лише за позитивним збігом обставин, не було заподіяно значної шкоди оточуючим та пасажирам авто. Прокурор вказує ,що обставини при яких було здійснено кримінальне правопорушення, вказують на безвідповідальність та соціальну небезпечність правопорушення скоєного ОСОБА_6 .
В обґрунтування прокурор зазначає що на протязі досудового розслідування, та під час розгляду кримінальної справи в суді першої інстанції обвинувачений не відшкодував завдані збитки, та станом на 17 червня 2016 року обвинуваченим ОСОБА_6 не було відшкодовано матеріальні збитки потерпілому.
Таким чином, прокурор вважає що висновки суду про наявність підстав для застосування ст. 75 КК України є необґрунтованими.
До початку апеляційного розгляду прокурор, надав клопотання в якому відмовився від свєї апеляційногої скарги.

Вказане клопотання відповідає вимогам ст.403 ч.1 КПК України, якою передбачено, що особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.

Згідно зі ст. 403 ч.2 КПК України суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження, якщо вирок суду першої інстанції не був оскаржений іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які надали апеляційну скаргу проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги.

Як вбачається з наданого кримінального провадження, від інших учасників процесу апеляційних скарг не надходило.

Виходячи з вищевказаного, апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у кримінальному провадженні на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2013 року відносно ОСОБА_6 підлягає закриттю в зв`язку з відмовою прокурора від своєї апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.403 ч.2 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Прийняти відмову прокурора від апеляційної скарги і апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у кримінальному провадженні на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_6 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

_____________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4