Справа № 592/5875/17
Провадження №1-кп/592/362/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ковпаківського районного суду м.Суми кримінальне провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бердянськ, Запорізької області, гр-на України, українця, з вищою освітою, працюючого провідним спеціалістом відділу контролю у сфері захисту споживачів, реклами і антитютюнового законодавства Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.368 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 15.09.2016 року він був призначений на посаду провідного спеціаліста відділу контролю у сфері захисту споживачів, реклами і антитютюнового законодавства Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області та йому було присвоєно 9 ранг державного службовця в межах категорії посад В. Відповідно до посадової інструкції, серед іншого, здійснював контроль за дотриманням законодавства в сфері послуг, перевіряв дотримання суб`єктами господарювання законодавства про рекламу, за порушення якого міг складати адміністративні протоколи та передавати їх на розгляд комісії, яка діє в структурі Держпродспоживслужби, до складу якої він входив, тим самим обіймав посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій і був службовою особою.

01.02.2017 року, під час здійснення перевірки дотримання вимог законодавства про рекламу, ОСОБА_5 , перевіряючи магазини ANDRETAN та ZERMON, що розташовані у торговому розважальному центрі Мануфактура, за адресою: м.Суми, вул.Харківська, 2/2 виявив порушення законодавства про рекламу, а саме те, що на наклейках фасадів цих магазинів з написом Sale 60% не зазначено термін дії знижок на одяг. Зафіксувавши шляхом фотозйомки на мобільний телефон дане порушення, він повідомив про його виявлення продавцям і сказав, що власники магазину повинні з ним зв`язатися для вирішення даного питання.

22.02.2017 року, перебуваючи в автомобілі Мазда 6 р.н. НОМЕР_1 , на вул.Супруна в м.Суми, та під час заздалегідь обумовленої зустрічі з ОСОБА_6 , представником ФОП ОСОБА_7 , яка здійснювала підприємницьку діяльність у вказаних магазинах, повідомив йому, що ним особисто зафіксовано факт порушення законодавства про рекламу, що є адміністративним правопорушенням та висунув вимогу передати йому неправомірну вимогу у виді грошових коштів в розмірі 4 000 грн. за не складання протоколу про виявлене правопорушення з метою уникнення накладення штрафних санкцій на ФЛП ОСОБА_7 , а також за подальше сприяння у непритягнені його та ФОП ОСОБА_7 за інші можливі порушення у тому числі у сфері рекламного законодавства. Також повідомив, що у випадку відмови надати йому вказану грошову вигоду на них буде накладено штраф за порушення рекламного законодавства, яке він зафіксував.

Сприймаючи такі вимоги за реальні, ОСОБА_6 був вимушений погодитись на ці вимоги, надавши свою усну згоду.

Небажаючі бути притягнутим до відповідальності за отримання неправомірної вигоди, конспіруючи свою злочинну діяльність, скориставшись своїми дружніми стосунками з ОСОБА_8 , без відома останнього повідомив ОСОБА_6 що грошові кошти в сумі 4000 грн. той повинен буде перерахувати на картковий рахунок Приватбанку № НОМЕР_2 відкритий на ОСОБА_8 .

Не бажаючи бути притягнутим до відповідальності за порушення законодавства Про рекламу, ОСОБА_6 був вимушений погодитись на цю вимогу і в той же день, через термінал самообслуговування Приватбанку по вул.Супруна, 9 в м.Суми перерахував грошові кошти в сумі 4 000 грн. на визначений ОСОБА_5 картковий рахунок.

23.02.2017 року перебуваючи на вул.Воскресенській м.Суми, в кафе Шинок, ОСОБА_6 довів до відома ОСОБА_5 про перерахування вказаної суми коштів та на підтвердження своїх слів показав відповідну банківську квитанцію, ознайомившись з якою ОСОБА_5 , в присутності ОСОБА_6 , з метою виконання прийнятих на себе зобов`язань в результаті отримання неправомірної вигоди, видалив зі свого мобільного телефона фотознімки реклами акцій магазинів ANDRETAN та ZERMON і запевнив, що не складатиме будь-яких документів та не вчинятиме інших дій, які можуть стати підставою для притягнення його та ФОП ОСОБА_7 до відповідальності. Крім цього, пообіцяв в подальшому сприяти ОСОБА_6 у вирішені будь-яких проблем, пов`язаних з діяльністю та повноваженнями Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області.

Обвинувальний акт надійшов до суду з угодою про визнання винуватості, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_5 і прокурором ОСОБА_3 , згідно умов якої обвинувачений зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому засіданні, на стадії судового розгляду активно співпрацювати з прокурором та суддею з метою повного та найшвидшого розгляду провадження, не вчиняти в майбутньому кримінальних правопорушень та сприяти у розкритті злочину в рамках розслідування іншого кримінального провадження № 000080 від 25.04.2017 року за ч.1 ст.366 КК України та сторони угоди дійшли згоди про призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права обіймати в державних органах посади, пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 рік.

В підготовчому судовому засіданні прокурор та обвинувачений підтримали угоду, просили її затвердити, крім того обвинувачений додав, що угоду він укладав з власної ініціативи, добровільно і без будь-якого примусу.

Суд, заслухавши думку прокурора та пояснення обвинуваченого з приводу угоди, дослідивши зміст угоди та матеріали кримінального провадження дійшов висновку, що угода затвердженню не підлягає з наступних підстав.

Так, у відповідності з вимогами п.1 ч.3 ст.314 КПК України У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Пунктами 1 і 3 ч.7 ст.474 КПК України передбачено, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону…; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Крім того, як зазначає Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в «Узагальненні судової практики здійснення кримінального провадження на підставі угод» угоду про визнання винуватості не може бути укладено у провадженні, в якому бере участь потерпілий, тобто щодо злочинів чи кримінальних проступків, внаслідок вчинення яких було завдано шкоди правам та інтересам окремих громадян, інтересам юридичних осіб.

У підготовчому судовому засіданні, при досліджені угоди про визнання винуватості було встановлено, що після вчинення ОСОБА_5 вищенаведених дій описаних в обвинуваченні, до правоохоронних органів звернувся гр-н ОСОБА_6 з письмовою заявою в якій повідомив, що ОСОБА_5 незаконно вимагав у нього грошові кошти в сумі 4000 грн. за не притягнення до адміністративної відповідальності і як потім було встановлено цю суму коштів ОСОБА_6 в подальшому перерахував на рахунок вказаний ОСОБА_5 .

І на підставі саме цієї заяви ОСОБА_6 були внесені відомості в ЄРДР і було розпочате кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 .

В підготовчому судовому засіданні прокурор надала суду для огляду вказану заяву.

В заяві гр-н ОСОБА_6 не вказував за якою саме статтею кримінального закону він просив притягнути ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності, а вказав тільки за вимагання грошових коштів за не притягнення до адміністративної відповідальності.

І в заяві він вказав, що ОСОБА_5 вимагав гроші саме з нього і що саме він перерахував 4000 грн. на рахунок вказаний ОСОБА_5 .

У відповідності з вимогами ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Частиною 2 ст.55 КПК України передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Тобто, аналізуючи заяву ОСОБА_6 вбачається, що він звернувся до правоохоронних органів з цією заявою вважаючи себе потерпілим і права потерпілого у нього виникли з моменту подачі цієї заяви.
Крім того, в обвинувальному акті слідчим зазначено, що ОСОБА_5 створив ОСОБА_6 такі умови, вналідок яких він був вимушений погодитись на вимогу ОСОБА_5 і в той же день перерахував грошові кошти в сумі 4000 грн. на картковий рахунок вказаний останнім.

Таким чином, можна дійти висновку, що в даному кримінальному провадженні є потерпіла особа.

Згідно ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_6 виступав як представник ФОП ОСОБА_7 , яка здійснювала свою підприємницьку діяльність в магазинах ІНФОРМАЦІЯ_2 та ZERMON в яких згідно обвинувального акту ОСОБА_5 виявив порушення законодавства про рекламу.

В такому випадку, якщо органи досудового розслідування вважали, що ОСОБА_6 , який звернувся із заявою про вчинене кримінальне правопорушення не являється потерпілим, то слідчий або прокурор зобов`язані були винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні його потерпілим, яку повинні були вручити ОСОБА_6 і який мав право оскаржити її слідчому судді.

Однак, як зазначила прокурор в підготовчому судовому засіданні постанова про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілим не виносилась не слідчим, ні прокурором.

Крім цього, прокурор зазначила, що ОСОБА_6 не визнавався потерпілим, оскільки в своїй заяві він просив притягнути ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ч.3 ст.368 КК України і органами досудового розслідування в ЄРДР спочатку вносились відомості саме за ч.3 ст.368 КК України, а в ході розслідування кримінальне провадження було перекваліфіковане на ч.1 ст.368 КК України і оскільки ОСОБА_6 нової заяви за ч.1 ст.368 КПК України подано не було, тому він і не визнавався потерпілим.

Такі твердження прокурора суд вважає помилковими, оскільки, з наданої прокурором для огляду заяви вбачається, що ОСОБА_6 не зазначав в ній по якій саме частині статті він просив притягнути ОСОБА_5 до відповідальності, а тільки вказав, що ОСОБА_5 вимагав у нього 4000 грн. за не притягнення до адміністративної відповідальності, які він йому перерахував.

Також слід зазначити, якщо органи досудового розслідування розцінювали заяву ОСОБА_6 як такою, що подана за ч.3 ст.368 КК України, то по цьому складу злочину він також не визнавався потерпілим, що прокурор підтвердила в підготовчому судовому засіданні, оскільки права потерпілого у нього виникли з моменту подання заяви.
Враховуючи, що у випадку затвердження даної угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_5 можуть бути грубо порушені права ОСОБА_6 як потерпілого, тому за таких умов дана угода затвердженню не підлягає.

Керуючись ст.ст.314, 474 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

В затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення по суті справи.

Суддя ОСОБА_1