Справа №589/3594/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/245/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Суми в режимі відеоконференції з Шосткинськім міськрайонним судом Сумської області кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Сумської області ОСОБА_9 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05 січня 2017 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з середньою-спеціальною освітою, проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга заступника прокурора Сумської області ОСОБА_9 , в якій він не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 , просить вирок суду щодо нього скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, дослідити матеріали, що характеризують особу ОСОБА_8 , та

Ухвалити новий вирок, за яким визнати винним та засудити ОСОБА_8 за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, за ч.4 ст.296 КК України КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Даним вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України та призначено покарання:

- за ч.1 ст.263 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

- за ч.4 ст.296 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції (уповноваженого органу з питань пробації), повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію (орган пробації) про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення судово-вибухових технічних експертиз в сумі 1760,80 грн.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги заступник прокурора Сумської області ОСОБА_9 зазначає, що в порушення вимог ч.3 ст.374 КПК України судом першої інстанції у мотивувальній частині вироку не зазначено статті КК України, за якими ОСОБА_8 визнано винним та засуджено.

Крім того, в порушення тієї ж норми закону, в мотивувальній частині вироку не наведені підстави для застосування вимог ст.75 КК України та звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням. При цьому зазначає, що суд належним чином не врахував тяжкість вчинених ОСОБА_8 злочинів, які є тяжкими, один з яких вчинений з особливою зухвалістю із застосуванням бойового припасу, у стані алкогольного сп`яніння, тобто за обставини, що його обтяжує. Крім того, обвинувачений не працює, за місцем мешкання характеризується посередньо, тому прокурор вважає, що суд першої інстанції, за наведених обставин, що стосуються особи обвинуваченого, при призначенні покарання, і звільненні від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, застосував закон який не підлягав застосуванню, тобто неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Також прокурор вказує, що суд встановивши порядок дослідження доказів, передбачений ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснив обвинуваченому його наслідки, однак не обмежився допитом останнього, а дослідив і інші докази, чим порушив право обвинуваченого на оскарження фактичних обставин справи.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як було встановлено судом першої інстанції, 19.07.2016 року, близько 18-30 год., ОСОБА_8 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на площадці 8-го поверху б. № 9 по вул. Садовий бульвар в м. Шостка, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, ігноруючи загально прийняті норми поведінки та моралі, розуміючи, що він знаходиться в громадському місці в присутності мешканця вказаного будинку ОСОБА_10 , дістав з кишені свого одягу предмет ззовні схожий на гранату, який відповідно до висновку експерта № 64 (Вт) від 15.08.2016 року є ручною оборонною гранатою Ф-1 з запалом типу УЗРГМ-2 та відноситься до категорії боєприпасів, висмикнув з нього чеку та тримаючи даний предмет в своїй руці почав висловлювати погрози здійснити вибух.

Після цього ОСОБА_8 із вказаною гранатою типу Ф-1 вийшов на вулицю, де в цей момент на місце пригоди прибули працівники поліції.

Продовжуючи свої дії, ОСОБА_8 перебуваючи у дворі б. АДРЕСА_2 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, розуміючи що він знаходиться в громадському місці в присутності мешканців будинку та співробітників поліції, ігноруючи загально прийняті норми поведінки та моралі, продовжував висловлювати погрози здійснення вибуху. Таким чином злочинні дії ОСОБА_8 привели до тривалого порушення спокою громадян та мешканців вказаного будинку внаслідок створення небезпеки їх життю та здоров`ю, а також можливого пошкодження їх майна внаслідок реалізації погроз та здійснення вибуху.

Крім того, в період часу з 25.03.2015 року по 12.04.2016 року ОСОБА_8 приймаючи безпосередньо участь в АТО на території Донецької та Луганської областей України знайшов 2 бойові гранати Ф-1 із запалами в зборі, таким чином здійснив їх придбання. Розуміючи, що придбані ним ручні гранати Ф-1 у зборі із запалами є бойовими припасами обіг яких обмежено, почав незаконно носити та зберігати при собі придбані ним гранати Ф-1 із запалами без передбаченого законом дозволу, а у подальшому перевіз їх до місця мешкання за адресою АДРЕСА_1 , та починаючи з 12.04.2016 року зберігав їх за місцем проживання без передбаченого законом дозволу.

19.06.2016 року під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 , а саме за адресою АДРЕСА_1 співробітниками поліції було виявлено та вилучено ручну гранату Ф-1 з маркуванням 107 4-78Т із запалом з маркуванням «19980УЗРГМ- 2 583», яка відповідно висновку експерта № 63 (Вт) від 12.08.2016 року в конструктивному поєднанні є ручною оборонною гранатою типу Ф-1 з запалом УЗРГМ-2, яка відноситься до категорії боєприпасів та яку ОСОБА_8 незаконно придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Крім того 19.06.2016 року в денний час ОСОБА_8 узяв одну із знайдених раніше ручних гранат Ф-1 із запалом та переніс до двору б. АДРЕСА_2 , де під час вчинення ОСОБА_8 іншого злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України за адресою м. Шостка вул. Садовий бульвар 9, його було затримано та у виявлено і вилучено ручну гранату Ф-1 з маркуванням 107 4-78 в зборі із запалом з маркуванням 83-81 УЗРГМ 2 83, які відповідно до висновку експерта № 64 (ВТ) від 15.08.2016 року в конструктивному поєднанні є ручною оборонною гранатою типу Ф-1 з запалом УЗРГМ 2 та відноситься до категорії боєприпасів, яку ОСОБА_8 незаконно придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 на підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга заступника прокурора Сумської області ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 374 КПК України передбачено, що у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Однак суд першої інстанції, постановляючи вирок відносно ОСОБА_8 , вказаних положень закону не дотримався.

Так, ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_8 суд першої інстанції, у мотивувальній частині вироку зазначивши формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, та докази на підтвердження його вини, взагалі не кваліфікував дії обвинуваченого, які визнав злочинними та в подальшому призначив за їх вчинення покарання.

Тобто суд першої інстанції в порушення вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України не зазначив статті Кримінального кодексу України, за якими ОСОБА_8 у послідуючому визнав винним та засудив (ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України), чим допустив порушення кримінального процесуального закону, які колегія суддів визнає істотними, оскільки такі порушення відповідно до ч.1 ст.412 КПК України, перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, і що згідно п.3 ч.1 ст.409 КПК України, є підставою для зміни чи скасування судового рішення.

Водночас, діючим кримінальним процесуальним кодексом України чітко визначені повноваження суду апеляційної інстанції при розгляді апеляційних скарг учасників кримінального провадження, оскільки згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з апеляційної скарги прокурора, він не оскаржує доведеність вини та правильність кваліфікації і не ставить питання про повторне дослідження фактичних обставин у кримінальному провадженні в цій частині, тому за таких обставин справи, а саме не оспорення прокурором кваліфікації дій обвинуваченого, які фактично судом першої інстанції і не були кваліфіковані, колегія суддів позбавлена можливості усунути вищезазначені порушення без дослідження фактичних обставин справи.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню.

Однак, перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст.412 КПК України та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять вказані вище порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п.п.2,10 ч.1 ст.7 КПК України та ст.ст. 9, 17 КПК України, відповідно до яких до загальних засад відносяться законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду підлягає скасуванню з направленням кримінального провадження на новий розгляд у суд першої інстанції в іншому складі суду.

Крім того, згідно п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються мотиви призначення покарання, а також звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п. 9 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року, рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Проте, суд першої інстанції, застосувавши до остаточного покарання, призначеного ОСОБА_8 у виді позбавлення волі, ст.75 КК України і звільнивши останнього від його відбування з випробуванням, у мотивувальній частині вироку взагалі не зазначив та не мотивував прийняте рішення, всупереч наведеним вище вимогам закону, про що обґрунтовано зазначає прокурор в своїй апеляційній скарзі, чим також допустив порушення кримінального процесуального закону.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з твердженнями прокурора в його апеляційній скарзі про те, що суд встановивши порядок дослідження доказів, передбачений ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснив обвинуваченому його наслідки, однак не обмежився допитом останнього, а дослідив і інші докази, чим порушив право обвинуваченого на оскарження фактичних обставин справи, оскільки як в матеріалах провадження, так і із дослідженого звукозапису судового засіданні взагалі не вбачається що дослідження доказів в даному кримінальному провадженні відбувалося в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Що стосується доводів прокурора про неправильне застосування судом при призначенні покарання закону України про кримінальну відповідальність, а саме безпідставне звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, то колегія суддів не входить в обговорення зазначених доводів, оскільки відповідно до ч.2 ст.415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання, зокрема про застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить усунути вищевказані порушення вимог кримінального процесуального закону, викладені в мотивувальній частині цієї ухвали, та з дотриманням вимог КПК України перевіривши зібрані у справі докази, дати їм відповідну оцінку у рішенні, і належним чином кваліфікувати дії та мотивувати призначення покарання, тобто постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

Також необхідно установити і дати як вчинення хуліганських дій ОСОБА_8 так і проведення обшуку в його житлі, оскільки вони є суперечливими.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга заступника прокурора Сумської області ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню, а вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області стосовно ОСОБА_8 скасуванню у зв`язку із істотним порушенням судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового розгляду у тому ж суді першої інстанції, в іншому складі суду.

Оскільки судом першої інстанції запобіжний захід при ухваленні вироку обвинуваченому не обрався, тому колегія суддів також не вбачає підстав для вирішення цього питання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Сумської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05 січня 2017 року відносно ОСОБА_8 скасувати в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.