АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/753/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 181 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 19 січня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання начальника відділення слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_11 ,та застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування строком до 03 березня 2017 року включно, із покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК Українищодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
Відповідно до ухвали, слідчий суддя врахувавши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якоговін підозрюється, данні про особу підозрюваного, а саме його вік, стан здоров`я, сімейний стан, наявність постійного місця проживання у м. Києві, відсутність трудових відносин, належний майновий стан та матеріальне забезпечення, прийшов до висновку про те, що застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як домашній арешт, зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, врахувавши при цьому недоведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, та застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що повідомлення про підозру складено слідчим без наявності достатніх на те доказів. Додає, що після вручення письмового повідомлення про підозру ОСОБА_9 , ні слідчим, ні прокурором до ЄРДР не внесено відомостей про дату та час повідомлення про підозру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_12 , із зазначенням статті закону про кримінальну відповідальність.

Далі в апеляційній скарзі, апелянт вказує, що слідчий суддя не надав аналізу допиту свідка ОСОБА_13 , яка після затримання ОСОБА_9 протягом 40 хвилин спостерігала за ОСОБА_14 та підтвердила що на обличчі останнього не було видно ні слідів крові ні будь-якого побиття та те, що підозрюваний, знаходячись в холі приміщення Оболонського управління поліції ГУ НП, поводив себе спокійно.

Також, захисник звертає увагу суду на те, що подія злочину мала місце, відповідно до заяв ОСОБА_15 , о 5 год. 10 хв. та ОСОБА_16 о 5 год. 00 хв., проте травма інспектору ОСОБА_17 нанесена о 7 годині 15 хвилин, відповідно до повідомленні служби 102 від 02.01.2017 року.
Крім того, захисник зазначає про відсутність ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного та вказує, що слідчий суддя, посилаючись на довідку Олександрівської клінічної лікарні міста Києва від 02.01.2017 року, як про доведеність факту тілесного ушкодження, не взяв до уваги тієї обставини, що в медичній довідці зазначено відсутній ЛОР лікар, а отже, на думку апелянта, довідка складена особою, яка не є фахівцем з даного медичного напрямку.

У підсумку, автор апеляційної скарги зазначає про незрозумілу появу у матеріалах провадження диску, який у двох примірниках надано стороні захисту та суду.

В доповненнях до апеляційної скарги, захисник зазначає про те, що ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, а тому, до нього можливо застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Оболонського управління поліції ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000006, відомості про яке 02.01.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

04.01.2017 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Начальник відділення слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_11 , звернулася до Оболонського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 19 січня 2017 року, дане клопотання задоволено та застосовано щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування строком до 03 березня 2017 року включно, із покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя, правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32, SeriesA, № 182).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_9 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як домашній арешт.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_9 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Твердження захисника про те, що повідомлення про підозру складено без наявності достатніх на те підстав, колегія суддів вважає непереконливим, оскільки, всупереч положенням ч. 5 ст. 132 КПК України, апелянтом не надано доказів на підтвердження зазначених обставин, з огляду на засади змагальності сторін, проте стороною обвинувачення обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Крім того, посилання захисника на те, що ні слідчим, ні прокурором до ЄРДР не внесено правову кваліфікацію кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_12 , із зазначенням статті закону про кримінальну відповідальність, колегія суддів визнає необгрунтованими, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження, а саме змістом витягу з ЄРДР, з цих же підстав непереконливими є і посилання на відсутність в ЄРДР відомостей про дату та час повідомлення особи про підозру, оскільки у витягу з ЄРДР прямо зазначено прізвище ОСОБА_18 як особи що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення. Крім цього в матеріалах доданих до клопотання міститься повідомлення про підозру ОСОБА_9 , а відсутність в доданих до клопотання матеріалах витягу з ЄРДР із зазначенням дати повідомлення про підозру не є визначеною законом підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу.
Також непереконливими є і доводи сторони захисту про те, що слідчим суддею не надано аналізу допиту свідка ОСОБА_13 та конкретного часу події злочину і травм інспектора, оскільки дані обставини стосуються питання доведеності вини особи, що не є предметом розгляду на даному етапі кримінального провадження.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_19 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про наявність реальних ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, передбачених ст. 177 КПК України.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором ризиків, передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки слідчий в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_9 на свободу.

Враховуючи наведене, доводи сторони захисту щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_9 , в тому числі і ті, на які посилається захисник.

Таким чином, доводи сторони захисту стосовно незаконності оскаржуваної ухвали на невідповідності її висновків фактичним обставинам справи, слід визнати непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування щодо особи заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту,при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 19 січня 2017 року, якою задоволено клопотання начальника відділення слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_10 та застосовано щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування строком до 03 березня 2017 року включно, із покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4