АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2
- ОСОБА_3
- ОСОБА_4
- ОСОБА_5
за участю секретаря -ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0001102 за апеляційною скаргою прокурора Прокуратури міста Києва ОСОБА_7 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року,
за участю сторін судового провадження:
прокурора - ОСОБА_7
захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9
ОСОБА_10 , ОСОБА_11
обвинувачених - ОСОБА_12
ОСОБА_13
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_13 обвинувачених за ч. 4 ст. 368 КК України, повернуто прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам кримінального процесуального закону.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не містить посилання на фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими і які відносяться до предмету доказування у кримінальному провадженні.
Крім того, як зазначено в ухвалі, яка оскаржується, викладене в обвинувальному акті обвинувачення не містить викладу об`єктивної сторони вчинених злочинів, а саме: відсутні відомості щодо обставин (час, місце, дата), при яких у ОСОБА_12 виник злочинний умисел, який відповідно до вимог ст. 91 КПК України підлягає доказуванню, спрямований на систематичне протиправне заволодіння грошовими коштами лікарів, які здійснюють свою професійну медичну діяльність на території Олександрівської міської клінічної лікарні м. Києва, а саме за здійснення останніми безперешкодної медичної діяльності на території Олександрівської клінічної лікарні м. Києва, у зв`язку з чим ОСОБА_12 розробив злочинний план, який полягав у доведенні через свою довірену особу - ОСОБА_13 інформації лікарям Олександрівської клінічної лікарні м. Києва про необхідність надання йому грошових коштів за здійснення безперешкодної медичної діяльності на території Олександрівської клінічної лікарні м. Києва, та не конкретизовано в чому саме полягали дії ОСОБА_12 при вчиненні злочину, зокрема, не вказано яким чином та перед ким саме ОСОБА_12 лобіював інтереси ОСОБА_13 ; відсутні відомості щодо обставин при яких ОСОБА_12 розповів ОСОБА_13 деталі розробленої ним «схеми» одержання неправомірної вигоди та запропонував останньому приєднатись до вчинення вказаного кримінального правопорушення, на що ОСОБА_13 погодився; відсутні відомості щодо часу, місця, обставин та співвідношення розподілення між ОСОБА_13 та ОСОБА_12 грошових коштів, одержаних ОСОБА_13 від ОСОБА_14 ; відсутні відомості про те, у чому саме полягали шкідливі наслідки щодо прав і законних інтересів ОСОБА_14 , з метою запобігання яких він вимушений був надати незаконну вигоду ОСОБА_12 , а тому не може вважатися висунутим в порядку, встановленому КПК України та позбавляє суд призначити обвинувальний акт до судового розгляду.
Також суд вказав на те, досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні проведено з порушенням правил підслідності, некомпетентним органом досудового розслідування, як і затвердження обвинувального акта здійснено неуповноваженим прокурором, що перешкоджає призначенню кримінального провадження до судового розгляду, оскільки досудове розслідування даного кримінального провадження, а також затвердження обвинувального акта по даному кримінальному провадженню, проводили не уповноважені на це особи.
Окрім того, суд в ухвалі послався на те, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_13 не підтверджується встановленими фактичними обставинами та висунутим обвинуваченням, викладеними в обвинувальному акті.
Одночасно підставою для повернення обвинувального акту у зазначеному кримінальному провадженні місцевий суд зазначив невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам закону, оскільки в ньому відсутня дата надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, прізвище, ім`я, по-батькові заявника; відсутні відомості про письмове підтвердження сторін кримінального провадження - протилежній стороні факту надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів та відомостей про роз`яснення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 права на захист; відомості щодо виділення матеріалів стосовно ОСОБА_15 в окреме провадження. Також суд в ухвалі вказав про те, що реєстр матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не містить відомостей про час проведення більшості процесуальних дій, а також відомостей про складання обвинувального акта.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор у провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор вказує на те, що на суд першої інстанції вийшов за межі глави 27 КПК України, вдавшись до оцінки доказів у справі, в т.ч. повноважень органу досудового розслідування розслідувати дане кримінальне провадження.
Обвинувальний акт відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, і в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Крім того, як зазначив прокурор, реєстр матеріалів досудових розслідувань згідно до положень ч. 4 ст. 291 КПК України є лише додатком до обвинувального акта.

На апеляційну скаргу прокурора захисником ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 подані заперечення, відповідно до яких захисник, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, при цьому посилається на порушення органом досудового розслідування під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні вимог кримінального процесуального закону, проведення досудового розслідування не уповноваженим органом, затвердження обвинувального акту не уповноваженим прокурором, не конкретність висунутого ОСОБА_12 обвинувачення, невідповідність правової кваліфікації фактичних обставинам, викладеним в обвинувальному акті, порушення прав його підзахисного під час досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_12 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_13 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, вважаючи, що, хоча і порушення, зазначені в ухвалі суду першої інстанції мають місце, проте обвинувальний акт підлягає розгляду в судовому засіданні, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та розглянувши справу в її межах, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Однак, повертаючи обвинувальний акт прокурору з підстав, зазначених в ухвалі, яка оскаржується, на думку колегії суддів, суд вийшов за межі повноважень, наданих йому кримінальним процесуальним законом в стадії підготовчого засідання, а тому колегія суддів не може погодитися з таким рішенням місцевого суду, виходячи з наступного.

Так, кримінальним процесуальним кодексом встановлені вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт, та відомості, які він має містити.

Частиною 1 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.

Згідно до ч. 3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив.

Одночасно, перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо відповідності обвинувального акту вимогам закону, колегія суддів враховує висновок, викладений у Постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16, відповідно до якого … закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:
1) фактичних обставин кримінального правопорушення;
2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»);
3) формулювання обвинувачення.
При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому...
Суд звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001102 по обвинуваченню ОСОБА_12 та ОСОБА_13 кожного за ч. 4 ст. 368 КК України містить найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості обвинувачених, прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; дату та місце його складення та затвердження.

Посилання в ухвалі суду на те, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні за викладених фактичних обставин кримінального правопорушення, правовій кваліфікації та формулюванні обвинувачення щодо обвинувачених не відповідає вимогам закону, на думку колегії суддів, є такими, що суперечать засадам кримінального провадження, передбаченим ст..7, 8, 9, 10, 17, 20, 22, 23, 26 КПК України, оскільки, зазначаючи в ухвалі про неузгодженість формулювання обвинувачення з диспозицією ч. 4 ст. 368 КК України, суд вдався в оцінку вказаних обставин, що під час підготовчого засідання не допускається.

Окрім того, на думку колегії суддів, наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, у вчиненні якого стороною обвинувачення обвинувачується ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що посилання в ухвалі суду, яка оскаржується, та доводи захисників та обвинуваченого ОСОБА_12 під час апеляційного розгляду відносно неконкретності обвинувачення, яке сформульовано щодо кожного з обвинувачених та порушує право на захист кожного з обвинувачених, є необґрунтованими, оскільки зазначені обставини підлягають перевірці під час судового розгляду кримінального провадження і не є підставою, передбаченою ст.. 314 КПК України, для повернення обвинувального акту.

При цьому колегія суддів враховує, що згідно до положень ст.. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а обов`язок доказування обставин, передбачених ст.. 91 КПК України, згідно до ст. 92 КПК України, покладається на слідчого і прокурора.

Також наявність або відсутність повноважень слідчого та прокурора на здійснення процесуальних дій та прийняття відповідних процесуальних рішень у кримінальному провадженні під час досудового слідства, підлягають перевірці та оцінці в сукупності з іншими доказами під час судового розгляду кримінального провадження та прийняття рішення за результатами розгляду зазначеного кримінального провадження.

З огляду на викладене, на думку колегії суддів, з урахуванням вимог ст. 314 КПК України, місцевий суд на стадії підготовчого провадження позбавлений права давати будь-яку оцінку щодо належності та допустимості доказів у кримінальному провадженні, а також вирішувати питання щодо повноваження осіб під час досудового розслідування.

Що стосується неповноти реєстру матеріалів досудового розслідування та його невідповідності вимогам КПК України, як зазначено в ухвалі, яка оскаржується, то зазначені обставини відповідно до вимог КПК України не є підставою для повернення обвинувального акту.

Таким чином, під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не було встановлено порушень, допущених при складанні обвинувального акту щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які б перешкоджали призначенню кримінального провадження до розгляду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставність повернення обвинувального акта є обґрунтованими.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_13 постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому вона підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_13 обвинувачених за ч. 4 ст. 368 КК України повернуто прокурору скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________________ _____________________________ ___________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

_______________________ _________________________
ОСОБА_4 ОСОБА_5