Провадження № 1-в/317/257/2017
Справа № 317/2031/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

представника органу виконання покарань ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з державною установою «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засудженого 30.12.2013 року Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання ОСОБА_5 про заміну покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання, зазначив, що на його думку він виправився, спокутував свою провину, працює, бере участь у різноманітних заходах.

В судовому засіданні представник адміністрації державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що застосування ст. 82 КК України є передчасним, оскільки засуджений не проявляє жодної активності, на даний час не працевлаштований і намірів працювати не висловлює, не бере участі в програмах диференційованого виховного впливу.

Прокурор ОСОБА_3 висловив думку, що у задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки засуджений не став на шлях виправлення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши засудженого ОСОБА_5 , представника адміністрації колонії ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_3 , суд вважає, що у клопотанні слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Строк, визначений ч. 4 ст. 82 КК України, необхідний для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, засуджений ОСОБА_6 відбув.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під становленням на шлях виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з в.о. заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої начальником установи, ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 14.10.2013 р. Під час тримання у Дніпропетровському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав. З 17.04.2014 р. по 21.01.2015 р. та з 17.05.2015 р. по 29.07.2016 р. відбував покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)». За час відбування покарання характеризувався негативно, допустив два порушення режиму відбування покарання, які виразилися у палінні у невстановленому місці та створення конфліктної ситуації, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи та начальника відділення, стягнення погашені у законному порядку. За сумлінну поведінку та ставлення до праці один раз заохочувався правами начальника установи. З 21.01.2015 р. по 17.05.2015 р. та 29.07.2016 р. по 25.08.2016 р. відбував покарання в Дніпропетровському слідчому ізоляторі. За час відбування покарання характеризувався негативно, за допущені порушення встановленого порядку відбування покарання три рази притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника слідчого ізолятора, з яких один раз поміщався у карцер на 5 діб. Порушення виражалися у зберіганні заборонених предметів, пошкодження майна. Стягнення погашені в законному порядку. Заохочень не мав. З 25.08.2016 р. відбуває покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)». За час відбування покарання порушень режиму відбування покарання не допускає, стягнень та заохочень не має. На даний час на виробництві установи не працевлаштований і намірів працювати не виявляє. У взаємовідносинах з іншими засудженими іноді конфліктний. Підтримує стосунки із засудженими як негативної, так і позитивної спрямованості, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, свідомо не утримує у чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Свідомо уникає виконання робіт із благоустрою установи або перекладає їх виконання на інших засуджених. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. На даний час не бере особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, у реалізації програм диференційованого виховного впливу, у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи, не входить до складу ради колективу засуджених. На профілактично-виховні заходи реагує посередньо, відповідні висновки для себе робить не завжди, підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, побачень, отримує від них посилки та передачі. За вироком суду позову не має.

В даній характеристиці адміністрація колонії вказує, що засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення, тому застосовувати до нього заохочувальну норму, передбачену ст. 82 КК України, передчасно.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 має 1 заохочення, мав 5 стягнень, 3 з яких у слідчому ізоляторі. Усі стягнення погашені.

Судом встановлено, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною.

Так, судом встановлено, що засуджений не працевлаштований, не приймає участі у суспільному житті установи, програмах диференційованого виховного впливу, роботі самодіяльних організацій, на заходи індивідуально-виховного характеру реагує посередньо, вимоги виконує тільки під наглядом, уникає виконання робіт з благоустрою, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, свідомо не утримує у чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_5 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст. 107 КВК України та розділі ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань.

Крім того, суд не може не врахувати, що засуджений у судовому засіданні так і не зміг пояснити чому не визнавав у повному обсязі своєї провини під час розгляду кримінального провадження у суді та що саме та чому змінило його відношення до скоєного.

При визначених обставинах, на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для заміни засудженому ОСОБА_5 невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі, оскільки встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не свідчать про те, що він став на шлях виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. 336, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1