Провадження № 1-кп/522/448/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000187 від 22.06.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллічівськ Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , номера обслуги артилерійського взводу артилерійської батареї артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , старшого солдата,

- у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 407 ч. 4, 345 ч. 1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

25 грудня 2014 року ОСОБА_4 призваний на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 №262 від 25 грудня 2014 року ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 та поставлено на всі види забезпечення, призначено на посаду водія-механіка відділення радіолокаційної розвідки радіотехнічної батареї 1604 зенітно-ракетного дивізіону, у військовому званні «солдат».

Згідно положень ч. 1 п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з 25 грудня 2014 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

У подальшому, у відповідності до наказу першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України № 111-РС від 15 травня 2015 року старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду номера обслуги артилерійського взводу артилерійської батареї артилерійського дивізіону.

У відповідності до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №169 від 28 липня 2015 року старший солдат ОСОБА_4 направлений для проходження стаціонарного лікування у Військово-медичний клінічний центр Південного регіону, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно із вимогами п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проте, діючи на порушення зазначених вимог закону, старший солдат ОСОБА_4 з метою тимчасово ухилитися від військової служби, 01 серпня 2015 року в умовах особливого періоду не з`явився вчасно до місця служби Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та незаконно без поважних причин був відсутній за місцем проходження військової служби до 13 липня 2016 року, тобто до часу його затримання військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про військову службу правопорядку у Збройних Силах України», військова служба правопорядку у Збройних Силах України - спеціальне правоохоронне формування у складі Збройних Сил України, призначене для забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців Збройних Сил України.

Згідно п. 2 ст. 3, п. 6 ст. 8 Закону України «Про військову службу правопорядку у Збройних Силах України», основним завданням Військової служби правопорядку є запобіганню вчиненню і припинення злочинів та правопорушень у Збройних Силах України. Водночас, військовою службою правопорядку проводиться розшук і затримання військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, які самовільно залишили військові частини чи місця служби або не з`явилися в строк без поважних причин на військову службу, а також тих, які переховуються від досудового розслідування чи суду, чи засуджених, які ухиляються від виконання покарання.

Так, 13 липня 2016 року відповідно до усного наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 сержанта ОСОБА_8 та молодшого сержанта ОСОБА_7 включено до групи конвоювання затриманого ОСОБА_4 .

Того ж дня, вищезазначеного військовослужбовця доставлено до органу досудового розслідування - військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України, за адресою м. Одеса, вул. Армійська, № 18, у приміщенні якої близько 13 години 00 хвилин затриманий ОСОБА_4 висловлював погрози відносно працівника ІНФОРМАЦІЯ_3 молодшого сержанта ОСОБА_7 про застосування щодо нього насильства, у виді спричинення тілесних ушкоджень, у зв`язку із виконанням останнім своїх службових обов`язків.

В судовому засіданні ОСОБА_4 провину свою в інкримінованому йому кримінальних правопорушеннях визнав і повністю підтвердив обставини провадження, встановлені судом, не оспорюючи доказів щодо цих обставин, наданих органами досудового слідства, у вчиненому розкаявся. Кримінальне провадження просив розглянути в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснює, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_4 відносно фактичних обставин справи, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини правопорушення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ознаками ч. 4 ст. 407 КК України за наступних ознак: нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, та ознаками ч. 1 ст. 345 КК України: погроза насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу винного, та обставини справи, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме активне сприяння розкриттю злочинів, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має мати, яка страждає хронічними захворюваннями, його критичне ставлення до скоєного і вважає свою поведінку ганебною для молодої людини, що свідчить про його каяття, підсудному можливо призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, передбаченого ст.ст. 407 ч. 4, 345 ч. 1 КК України. Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлені.

З урахуванням сукупності вищезазначених обставин, які суд визнає, пом`якшуючими, при обранні ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу, оскільки його виправлення і перевиховання можливі без ізоляції від суспільства.

Цивільного позову, речових доказів та цивільного позову по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 368-371, 373-376 КПК України, суд
З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 407 ч. 4, 345 ч. 1 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, та призначити йому покарання:

- по ст. 407 ч. 4 КК України у вигляді штрафу у розмірі 11900 (одинадцять тисяч дев`ятсот) гривень, з застосуванням ст. 69 КК України;

- по ст. 345 ч. 1 КК України у вигляді штрафу у розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, з застосуванням ст. 69 КК України.

В силу ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу у розмірі 13600 (тринадцять тисяч шістсот) гривень.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу скасувати.

На вирок може бути подана апеляція в Апеляційний суд Одеської області через районний суд протягом 30 діб від дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя місцевого Приморського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .

12.04.2017