Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/425/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.05.2017 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький матеріали кримінального провадження № 0000811 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.03.2017 року яким,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Олександрії Кіровоградської області, громадянина України, не військовозобов`язаного, з професійно технічною освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-04.12.2003 року вироком Олександрійського міського суду за ч.2 ст. 296 Кримінального кодексу України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строки на 2 роки;
-18.07.2004 року вироком Олександрійського міськрайонного суду за ч.2 ст. 185, ст. 71 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на 3 роки 1 місяць;
-05.09.2012 року вироком Олександрійського міськрайонного суду за ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки; ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 22.04.2013 року скасовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та направлено для відбування покарання; ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.07.2014 року наполовину скорочено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі; ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.01.2015 року замінено не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі строком на 1 рік 3 місяці 16 днів; 30.05.2015 року ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 22.05.2015 року звільнений від кримінального покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.09.2012 року умовно-достроково на 10 місяців 1 день;
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Інші учасники судового розгляду:

прокурор ОСОБА_8

потерпілий ОСОБА_9

адвокат ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство) за таких обставин.
Так, 31 березня 2016 року близько 01 години 00 хвилин ОСОБА_7 знаходився за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 .
В цей час між ОСОБА_7 та його братом ОСОБА_10 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт. Під час цього конфлікту ОСОБА_7 , знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , маючи умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх подальших дій, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_10 , наніс останньому, згідно висновку експерта №141, тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: садна обличчя, синці обличчя, крововилив у м`які тканини волосистої частини голови, внутрішньочерепна (субдуральна) гематома, субарахноїдальний крововилив, комплекс яких несе ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечний для життя в момент заподіяння та знаходиться в причинному зв`язку зі смертю; тупої травми органів шиї: синці шиї, крововилив у м`які тканини шиї, перелом лівого рожка під`язичної кістки в комплексі із загально асфіктичними проявами (крововиливи у склери очей, під вісцеральну плевру легень, під слизову трахеї), комплекс яких несе ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечний для життя в момент заподіяння, однак в прямому причинному зв`язку зі смертю не знаходиться; закритої тупої травми грудної клітини: переломи 2-х ребер справа, які несуть ознаки середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень як викликаючий тривалий розлад здоров`я на термін понад 21 добу та в прямому причинному зв`язку зі смертю не знаходиться; синців стегон, грудної клітини, черевної стінки, лівої кисті, лівого передпліччя, садна черевної стінки, які несуть ознаки легких тілесних ушкоджень як викликаючи скороминучий розлад здоров`я на термін до 6 діб та в прямому причинному зв`язку зі смертю не знаходяться, які утворені в результаті не менш ніж 16-ти травматичних впливів локального характеру.
Механізм нанесення тілесних ушкоджень, їх локалізація, сукупність та характер, зокрема нанесення великої кількості тілесних ушкоджень у життєво важливі органи (шия, голова, тулуб), свідчать про прямий умисел ОСОБА_7 на заподіяння смерті ОСОБА_10 .
Після отриманих зазначених тілесних ушкоджень ОСОБА_10 помер на місці в результаті здавлення головного мозку, яке виникло внаслідок внутрішньочерепної гематоми та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілого.
Не погоджуючись з вироком суду захисником-адвокатом ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 було подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок змінити у бік пом`якшення, призначивши покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст. 115 КК України.

Вважає, що призначене покарання є занадто суворим та таким, що не відповідає обставинам вчинення злочину та особі обвинуваченого. Вказує, що при призначенні покарання судом не враховано наявність обставини, яка пом`якшує покарання, а саме визнання вини. В ході судового розгляду справи встановлено, що потерпілі не мають претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого, тобто збитки відшкодовано. Крім цього слід врахувати щире каяття.

Вважає, що беручи до уваги ставлення ОСОБА_7 до вчиненого, його дії та поведінку після скоєного, молодий вік та життєву позицію, позитивні характеристики, наявність пом`якшуючих обставин до засудженого потрібно застосувати положення ст. 69 КК України та призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст.115 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора у кримінальному провадженні, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги адвоката, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які просили задовольнити їх апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження розгляд справи проведений з дотриманням вимог ст. 22 КПК України.

Як встановлено перевіркою матеріалів кримінального провадження, досудове слідство і судовий розгляд у ньому проведені з дотриманням вимог кримінально процесуального законодавства, спрямованого на всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин справи.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення ґрунтується на достовірних та узгоджуваних між собою доказах, які зібрані у передбаченому кримінально-процесуальним законом порядку, наведені у вироку, та ніким не оспорювались.
Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані районним судом за ч.1 ст.115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство).
Перевіркою матеріалів кримінального провадження, будь-яких порушень вимог кримінального процесуального законодавства під час проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, які б давали підстави для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не встановила.

Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, метою покарання засудженого є його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно роз`яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання № за № 7 від 24.10.2003 р. (з наступними змінами та доповненнями), відповідно до правил п.1 ч.1 ст.65 КК України, суди повинні призначати покарання у межах, встановлених санкцією статті (частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але з урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу, обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, щиро покаялись, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки, неповнолітнім, інвалідам, особам похилого віку, та призначати більш суворе покарання за злочини, вчиненні на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованої групи тощо.

Так, суд врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких, особу винного, який не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, за місцем мешкання характеризується посередньо, знаходиться на обліку лікаря нарколога з приводу психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності з 2011 року, страждає легкою розумовою відсталістю, має непогашену судимість, ту обставину що фактично ОСОБА_7 не визнав себе винним в інкримінованому злочині і відсутнє дієве каяття, взяв до уваги наявність обтяжуючих покарання обставин вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину та відсутність при цьому пом`якшуючих покарання обставин, а тому на переконання колегії суддів, обґрунтовано прийшов до висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

За таких обставин, доводи обвинуваченого та захисника в частині неврахуванням судом при призначенні покарання визнання вини ОСОБА_7 у скоєному, ставлення ОСОБА_7 до вчиненого, його дії та поведінку після скоєного, молодий вік та життєву позицію, позитивні характеристики є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження в суді.

Що стосується покарання обвинуваченого у цьому провадженні, то воно призначене у межах санкції ч.1 ст.115 КК України, з урахуванням судом суспільної небезпеки скоєного (особливо тяжкий злочин) та даних про особу ОСОБА_7 .

Зваживши на зазначене, а також, що ОСОБА_7 вчинено насильницький злочин у стані алкогольного сп`яніння, районний суд дійшов висновку про необхідність ізоляції обвинуваченого від суспільства та на визначений у вироку строк.

З цим рішенням суд апеляційної інстанції погоджується, підстав для пом`якшення призначеного покарання, про що просить захисник, не вбачає.

Свій висновок районний суд належним чином мотивував, він узгоджується з вимогами кримінального закону, відповідає меті покарання, розмір строку позбавлення волі є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Посилання в апеляційній скарзі на ставлення ОСОБА_7 до вчиненого, його дії та поведінку після скоєного, молодий вік та життєву позицію, позитивні характеристики є не суттєвим, оскільки ці обставини вже враховані судом при мотивуванні вироку, внаслідок чого покарання обвинуваченому призначене ближче до мінімальної межі санкції кримінального закону, за яким його засуджено.

З урахуванням обставин вчинення злочину, даних про особу обвинуваченого, відсутності у провадженні обставин, які б істотно знижували суспільну небезпеку особи ОСОБА_7 та наявності обтяжуючих покарання обставин, призначення йому покарання менш суворого, ніж визначив міськрайонний суд, на переконання суду апеляційної інстанції, суперечить вище зазначеним засадам ст.65 КК України та роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України.

Не є підставою для пом`якшення покарання і відсутність претензій потерпілих, з огляду на обставини, за яких вчинено злочин, а також, що така обставина не є обов`язковою для суду при визначенні строку покарання.

Істотних порушень вимог кримінального - процесуального закону, які були б підставами для скасування або прийняття нового судового рішення не встановлено.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст.405,407,424,426,532 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою - в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді (підписи):
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2