Справа № 192/2621/16-к
Провадження № 1-кп/192/133/16
В И Р О К
Іменем України
"21" грудня 2016 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне кримінальне провадження №0000538, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 липня 2016 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Василівка, Солонянського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, має вищу освіту, не одружений, на утриманні дітей не має, раніше судимого:

1.)03 березня 2011 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст.ст. 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

2.)18 лютого 2013 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 12 червня 2014 року від подальшого відбування покарання на підставі амністії,

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпропетровськ, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 не працюючого, має середню-спеціальну освіту, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше судимого:

1.)25 лютого 2010 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

2.)27 липня 2010 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково від відбування покарання ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 березня 2013 року на невідбутий строк 01 рік 2 місяця 16 днів,

обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 маючи кожен непогашену та незняту в установленому законом порядку судимість за вчинення корисливого злочину, маючи умисел на відкрите повторне незаконне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, 18 липня 2016 року близько 07 год. 30 хв. вступили між собою в попередню змову на вчинення повторного відкритого викрадення чужого майна з території подвір`я ОСОБА_8 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, 19 липня 2016 року приблизно о 07 год. 40 хв. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 прибули до домоволодіння ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , та через незамкнену хвіртку зайшли на територію подвір`я, де реалізуючи свій умисел на незаконне повторне відкрите викрадення чужого майна вчинене за попередньою умовою групою осіб, усвідомлюючи, що їх дії не є таємними, відкрито повторно викрали металеву основу столу, що належить ОСОБА_8 , вартістю 150 грн.

Продовжуючи доводити до кінця свій єдиний злочинний умисел на правлений на повторне відкрите викрадення чужого майна вчинене за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підійшли до приміщення господарської будівлі розташованої на території домоволодіння ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , де відкрито викрали металевий рибацький бур вартістю 500 грн., що належав потерпілий, після чого з місця злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 650 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково, вважав, що його дії невірно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він вчинив крадіжку.

Показав, що точної дати він не пам`ятає, але десь в липні 2016 року о 08 год. вони разом з ОСОБА_4 прийшли до домоволодіння де проживав їх знайомий ОСОБА_9 , прізвище він не пам`ятає, вони називали його « ОСОБА_10 », за адресою АДРЕСА_1 , точної адреси він не пам`ятає. Вони зайшли на територію домоволодіння, де проживав ОСОБА_9 , оскільки до цього вони неодноразово були у нього в гостях і він їм не забороняв заходити на територію домоволодіння та проходити в будинок. Побачивши, що ОСОБА_9 немає дома, він виявив в траві на території домоволодіння столик, з металевою основою, і вони вирішили його забрати, при цьому спочатку вони демонтували металеву основу від кришки столу. Потім ОСОБА_4 виявив металевий бур і вони також вирішили його забрати. Свої дії, щодо заволодіння майном потерпілої вони не приховували. Ні потерпіла, ні їх знайомий ОСОБА_9 дозволу забирати речі їм не давали. Але він не вважає, те що вони забрали речі викраденням. В подальшому вони здали викрадене майно на металобрухт.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково, вважав, що його дії не вірно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він вчинив крадіжку.

Показав, що точної дати він не пам`ятає, але десь літом 2016 року, вони зустрілись з ОСОБА_11 , і той повідомив йому, що на території домоволодіння потерпілої, де мешкав їх знайомий ОСОБА_9 є металевий стіл. Вони пішли до ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , точної адреси він не пам`ятає. коли прийшли хвіртка на територію домоволодіння була відкрита. Вони зайшли і ОСОБА_3 почав демонтувати металеву основу столу від кришки, а він пішов в туалет і побачив біля сараю металевий бур, який також взяв і показав ОСОБА_3 , після чого вони вирішили бур і металеву основу забрати та здати на металобрухт. Свої дії, щодо заволодіння майном потерпілої вони не приховували, навпаки він бачив, як якась жінка з сусіднього подвір`я їх бачила. Після того як вони забрали майно вони його здали на металобрухт та отримали за це 56 грн..

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно за попередньою змовою групою осіб.

Окрім часткового визнання вини обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 їх вина у вчиненні інкримінованого їм злочину підтверджується такими доказами дослідженими під час судового розгляду.

Показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка будучи допитаною в судовому засіданні 14 вересня 2016 року, показала, що вона є власником домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . Восени 2015 року на території вказаного домоволодіння проживав її пасинок ОСОБА_12 , який до зими 2015 року виїхав з домоволодіння. Літом 2016 року, її сусідка ОСОБА_13 повідомила, що вона бачила, як невідомі чоловіки викрали з території належного їй домоволодіння металеву основу для столу та рибацький бур. Вона одразу прийшла до свого домоволодіння і вони разом з сусідкою пішли шукати обвинувачених.

Показаннями свідка ОСОБА_13 , яка будучи допитаною в судовому засіданні показала, що вона є сусідкою потерпілої ОСОБА_8 , і проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Оскільки потерпіла не проживала постійно в своєму домоволодінні за адресою: АДРЕСА_3 , вона просила її доглядати за домоволодінням. Десь літом 2016 року, точної дати та час вона не пам`ятає, вона перебувала на території свого домоволодіння і спочатку почула, а потім побачила сторонніх осіб на території подвір`я потерпілої, які демонтували металеву основу столу від кришки столу, при цьому сильно шуміли і тому вона почула їх. Вона за допомогою сходів піднялась і через паркан зробила обвинуваченим зауваження, але останні ніяким чином не відреагували. Тому вона повідомила потерпілій про дану обставину.

Письмовими доказами:

Протоколом огляду місця події від 19 липня 2016 року та фототаблицею до нього з якого вбачається, що об`єктом огляду було подвір`я житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_3 , тобто місце злочину (а.с. 46-47).
Протоколом огляду місця події від 19 липня 2016 року та фототаблицею до нього з якого вбачається, що об`єктом огляду було подвір`я житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_5 , під час якого було вилучено викрадені у потерпілій металева основа та рибацький бур. Дані металеві вироби вилучені до Солонянського відділення поліції (а.с. 48-49).
Висновком судово-товарознавчої експертизи № 1751 від 27 липня 2016 року, згідно якого ринкова вартість викраденого у потерпілій ОСОБА_8 майна станом на 17 липня 2016 року складає: металевий рибацький бур 500 грн., металева основа для столу 150 грн.
Дослідивши всебічно, повно й неупереджено в судовому засіданні обставини кримінального правопорушення, та оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що надані стороною обвинувачення докази на підтвердження обставин злочину, є належними, допустимими та достовірними, і в своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про вину обвинувачених у вчинені злочину за пред`явленими обвинуваченнями.

Суд не приймає доводи сторони захисту, що дії обвинувачених слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки під час судового розгляду стороною обвинувачення доведено відповідними доказами, що обвинувачені вчинили саме відкрите викрадення майна потерпілої, що підтверджується показами свідка ОСОБА_13 та не спростовуються самими обвинуваченими, які пояснювали, що своїх дій під час вчинення злочину вони не приховували, а обвинувачений ОСОБА_4 навіть бачив крізь паркан жінку, яка могла їх бачити. Тому суд вважає, що такі доводи обвинувачених направленні на ухилення від відповідальності за вчинене.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, за місцем мешкання характеризується незадовільно, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, вину у вчиненому злочині визнав частково, але щиро не кається.

З урахуванням відсутністю обставин справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк передбачений санкцією ч. 2 ст. 186 КК України. Суд враховуючи особу обвинуваченого, який є неодноразово судимим, його ставлення до вчиненого, не знаходить підстав для застосування ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки на думку суду, виправлення обвинуваченого можливе лише в порядку реального відбування покарання.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, за місцем мешкання характеризується негативно, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «психічні та поведінкові розлади в наслідок вживання алкоголю, синдром залежності», має на утриманні неповнолітню дитину, вину у вчиненому злочині визнав частково, щиро не кається.

З урахуванням обставини справи, що пом`якшує покарання, обвинувачений ОСОБА_4 , добровільно відшкодував заподіяну шкоду, відсутністю обставин, що обтяжує покарання суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк передбачений санкцією ч. 2 ст. 186 КК України. Суд враховуючи особу обвинуваченого, який є неодноразово судимим, його ставлення до вчиненого, не знаходить підстав для застосування ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки на думку суду, виправлення обвинуваченого можливе лише в порядку реального відбування покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту початку його фактичного виконання.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту початку його фактичного виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, захиснику, прокурору та направити потерпілій.

Головуючий: суддя ОСОБА_1