Дата документу Справа № 778/399/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 334/245/17 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/778/102/17 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула 26 січня 2017року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2016 року, якою обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_9 ,

підозрюваний ОСОБА_7 .

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України за наступних обставин.

Так, як зазначено в клопотанні слідчого, 14 грудня 2016 року, о 15 годині 06 хвилин, ОСОБА_7 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів знаходячись у приміщенні магазину «ТРАШ», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Звенигородська, буд. №14, знаходячись в торговому залі взяв з полиць та поклав до сумки, яка була при ньому, два пакети кави «Кава зі Львова - Львівська» 240 г, за ціною без ПДВ 79,82 гривні, каву «Кава зі Львова - Еспрессо» 240 г, за ціною без ПДВ 34, 39 гривень та пляшку вина «Болград Кагор» 0,7 літр за ціною без ПДВ 44,71 гривень, яка належить ТОВ «ТРАШ». Будучі впевненим, що його дії ніким не помічені, розрахувавшись на касовій зоні за частину товару, яку вирішив придбати для приховування злочину, безперешкодно проніс викрадене майно через касу магазину. Однак, після проходження касової зони, ОСОБА_7 прямуючи до виходу з магазину був зупинений працівником магазину, який запитав, чи є у нього неоплачений товар. Після цього ОСОБА_7 дістав із своєї сумки один пакет кави «Кава зі Львова - Еспрессо» 240 г, за ціною без ПДВ 34, 39 гривень та передав його робітнику магазина. У цей час, у ОСОБА_7 , який розумів, що його незаконні дії викриті працівниками магазину та що у його сумці залишається частина викраденого товару - два пакети кави «Кава зі Львова - Львівська» 240 г, за ціною без ПДВ 79,82 гривні, та пляшка вина «Болград Кагор» 0,7 літр за ціною без ПДВ 44,71 гривень, загальною вартістю 124, 53 грн., які належать ТОВ «ТРАШ», виник умисел на відкрите викрадення вказаного майна. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, ОСОБА_7 почав втікати з викраденим майном в бік виходу з магазину, незважаючи на заклики працівників магазину зупинитись.

Після того, як ОСОБА_7 вибіг із магазину на вулицю, він був затриманий працівниками магазину з викраденим майном, тобто не зміг довести злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі. Внаслідок скоєного кримінального правопорушення ТОВ «ТРАШ», завдано матеріальної шкоди у розмірі 124, 53 гривень.

Крім того, 15 грудня 2016 року, о 12 годині 57 хвилин, ОСОБА_7 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів знаходячись у приміщенні магазину №152 ТОВ «Сільпо-Фуд», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Руставі, буд. №1-г, знаходячись в торговому залі взяв з полиць та поклав до правої та лівої кишені куртки, три плитки шоколаду «Milka Bubbles пористого» 80 г, за ціною без ПДВ 26,68 гривні за одну одиницю та три плитки шоколаду «Milka Bubbles» 2*80 г, за ціною без ПДВ 26,68 гривні за одну одиницю, які належить ТОВ «Сільпо-Фуд». Будучі впевненим, що його дії ніким не помічені, ОСОБА_7 перетнув касову зону даного магазину та попрямував повз рамки «антикрадій», коли, внаслідок незаконного виносу товару з магазину спрацював сигнал рамки.

В свою чергу, працівник охорони, який в той час знаходився поблизу касової зони магазину, почувши сигнал рамки «антикрадій», попрохав ОСОБА_7 зупинитись, на що останній, усвідомлюючи що його дії набули відкритого характеру, з метою утримання викраденого майна та доведення свого злочинного умислу до кінця, ігноруючи заклики працівника магазину зупинитись, вибіг з приміщення даного магазину, тим самим відкрито заволодів майном, що належить магазину №152 ТОВ «Сільпо-Фуд», чим спричинив матеріальну шкоду на загальну суму 160,08 гривень

14 грудня 2016 року до ЄРДР внесено відомості за №0007361 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України.
16 грудня 2016 року до ЄРДР внесено відомості за №0007361 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
16 грудня 2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України.
11 січня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
16 січня 2017 року слідчий СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 звернувся до суду із клопотанням, яке погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0007361 від 14 грудня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України, в обґрунтування якого послався на наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовуючи до вказаної особи запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло з 19-00 години по 07-00 годину, слідчий суддя вважав, що самим підозрюваним та його адвокатом надані суду обґрунтовані підстави вважати, що до ОСОБА_7 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, відповідно до вимог ст. 181 КПК України, так як він завірив суд про те, що підозрюваний буде сприяти розслідуванню злочину, не буде вчиняти інші кримінальні правопорушення та переховуватись від органів досудового розслідування.
В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на необґрунтованість ухвали, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду, вказує на наявність ризиків переховуватись від органів досудового розслідування та продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, усвідомлює ступінь тяжкості можливого покарання, не має постійного джерела доходу, та неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів та недостатність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, позицію підозрюваного та його захисника щодо відсутності підстав для скасування оскаржуваного рішення та обрання найсуворішого запобіжного заходу, перевіривши матеріали провадження, судова колегія прийшла до наступного висновку.
У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК України, судове рішення слідчого судді переглядається в межах апеляційної скарги та, оскільки висновки слідчого судді щодо обґрунтованості висунутих ОСОБА_7 підозр не оспорюються в апеляційній скарзі, вони не перевіряються апеляційною інстанцією.
Слідчим суддею дотриманий порядок застосування запобіжного заходу, передбачений ст.194 КПК України, де зазначені підстави та обставини, які повинен враховувати слідчий суддя при вирішенні цього питання.
Так, відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Згідно вимог ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Відмовляючи у задоволені клопотання слідчого та, обираючи відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про можливість застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу з посиланням на те, що прокурором не доведена недостатність обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Що стосується даних про особу підозрюваного, то згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_7 має постійне місце проживання, що вірно враховано слідчим суддею при винесені оскаржуваного рішення.

Підозрюваний до ініціювання застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою з`являвся на виклики слідчого, а в подальшому і на виклики суду, що засвідчує відсутність ризику переховування.

Згідно повідомлення прокурора, відомостей, що ОСОБА_7 ухиляється від явки до правоохоронного органу і від проведення слідчих, процесуальних дій після застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту відсутні.
Відповідно до вимог ч.4 ст.ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання прокурор не доведе обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
На думку колегії суддів, з врахуванням даних про особистість підозрюваного та його процесуальну поведінку, прокурор не довів наявність обставин, які б свідчили про неможливість застосування до ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу.

Наявність підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, відповідно до вимог ст. 178 КПК України таусталеної практики Європейського суду з прав людини, яка згідно ст. 8 КПК України, є частиною національного законодавства, сама по собі не може слугувати підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу, що до того ж враховано слідчим суддею у сукупності з іншими обставинами.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін.

Крім того, за наданими відомостями досудове розслідування даного кримінального провадження закінчено, а обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 24.01.2017 року скеровано до районного суду.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2017 року, якою обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвал набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4