АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 648/3282/16-к
номер провадження № 11кп/791/980/16 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
категорія: ст. 81 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі :
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів : ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі : ОСОБА_5
за участю прокурора : ОСОБА_6
засудженого : ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне повадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 08 серпня 2016 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання , призначеного йому вироком апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 20.03.2006 року за п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70 КК України у виді 15 років позбавлення волі.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить задовольнити його клопотання про умовно- дострокове звільнення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що за час відбування покарання має 6 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, стягнень не має, не працевлаштований через стан здоров`я, режиму установи не порушував, а тому є підстави для його умовно - дострокового звільнення від відбування покарання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_7 , який підтримав заявлені ним апеляційній вимоги, думку прокурора, який просив відхилити апеляційну скаргу засудженого, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою й ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Як видно із матеріалів провадження ОСОБА_7 засуджений до 15 років позбавлення волі вироком Апеляційного суду АР Крим від 20.03.2006 року за ст. 115 п. 1 ч 2 , ст. 263 ч 1 КК України, тобто відбуває покарання за вчинення умисного особливо тяжкого злочину.

На день подачі клопотання про умовно- дострокове звільнення засуджений фактично відбув ? частини призначеного покарання.

Згідно протоколу від 04.07.2016 року установою відбування покарання у внесенні подання про умовно- дострокове звільнення ОСОБА_7 відмовлено, як такому , що не став на шлях виправлення.

За період відбування покарання з 2008 по 2010 роки до нього 6 разів застосовувалися заходи заохочення .
19.09.2014 року застосовувалося стягнення, яке на даний час погашене.
Колегія суддів вважає, що суд, проаналізувавши відомості про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, дані про особу засудженого в цілому, дійшов вірного висновку, що матеріали провадження в своїй сукупності не свідчать, що засуджений став на шлях виправлення .
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 зводяться до іншої оцінки обставин, встановлених судом та висновків суду про неможливість досягнення мети покарання при застосуванні до засудженого умовно- дострокового звільнення
Твердження апелянта про те, що суд не в повній мірі дослідив відомості про його поведінку за час відбування покарання та не взяв до уваги неможливість його працевлаштування, є невмотивованими, оскільки вбачається, що ці обставини, в сукупності із іншими, які підлягають дослідженню та встановленню при вирішенні питання про умовно- дострокове звільнення, були належним чином судом оцінені.

Доводи засудженого про те, що погіршення стану його здоров`я та непрацездатність за віком на теперішній час є перешкодою для його працевлаштування , але при цьому його поведінка свідчить про те, що він став на шлях виправлення, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки спростовуються матеріалами провадження.

Вбачається, що ОСОБА_7 характеризується посередньо, вимог режиму дотримується, на заходи виховного впливу реагує вірно, з представниками адміністрації установи ввічливий та тактовний, але не щирий, не працевлаштований у зв`язку із досягнення пенсійного віку, але особистого бажання працювати не має, активну участь у роботах по благоустрою відділенню та у громадському житті не приймає, стягнуту за вироком шкоду не відшкодовує, розкаюється у скоєному, але не щиро, протягом останніх 6 років відбування покарання заохочень не мав.
Отже поведінку засудженого протягом всього часу відбування покарання не можна вважати сумлінною.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що засуджений не довів своє виправлення, а тому підстави для його умовно- дострокового звільнення від подальшого відбування покарання відсутні.
При перевірці матеріалів провадження колегія суддів не вбачає неправильного застосування кримінального закону та істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 08 серпня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Судді : ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
копія вірна, ухвала набирає законної сили 08.12.2016 року

суддя ОСОБА_2