УХВАЛА
Справа № 521/5890/17
Номер провадження:1-кс/521/1891/17
13 квітня 2017 року м. Одеса
З клопотання вбачається, що невстановлені особи у невстановлений час підробили договір купівлі-продажу №99.11-1118 від 30.11.1999 укладений між представником ДСК «ЧМП» ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідно до якого ДСК «ЧМП» продало ОСОБА_6 нежитлову будівлю розташовану по АДРЕСА_1 , а також рішення Приморського районного суду міста Одеси, без номеру від 23.11.2001 відповідно до якого визнано право власності вказаної земельної ділянки за ОСОБА_7 .
У липні 2015 року, невстановлена особа, знаходячись у приватного нотаріуса Очаківського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_8 , надала неправдиві документи рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.11.2001 за позовом ОСОБА_6 до Держаної суднохідної компанії «Чорноморське морське пароплавство» про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності на нежитлове майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 1707 кв.м., яке відповідно до технічного паспорту на виробничий будинок від 27.01.2006 знаходилось на балансі в ДСК «ЧМП».
Надалі, продовжуючи свої злочинні дії, з метою укриття слідів кримінального правопорушення, невстановлена особа 02 вересня 2015 року назвавшись слідчим СУ ГУМВС України в Одеській області на підставі неправдивого документу ухвали Приморського районного суду м. Одеси про тимчасовий доступ вилучила у приватного нотаріуса Очаківського міського нотаріального округу Миколаївської області документи щодо реєстрації та перереєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 .
Предметом злочину є нежитлові приміщення, загальною площею 1707 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які на підставі підробленого договору дарування були відчужені на користь ОСОБА_9 , а 23.03.2017 з метою укриття слідів кримінального правопорушення передані на підставі договору дарування новому власнику ОСОБА_10 .
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, та вважав за необхідне його задовольнити.
Вивчивши клопотання та матеріали надані до нього, вислухавши думку прокурора, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого необхідно задовольнити, оскільки прокурором доведена необхідність застосування арешту майна, з наступних підстав.
Частиною 1 статті 167 КПК України, встановлено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку. Відповідно до вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Згідно п.1,3 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди або являються предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним оборотом.
У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.
Крім того, незастосування заборони на використання вказаного майна, може привести до наслідків, які перешкоджатимуть кримінальному провадженню.
При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та можливого цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Керуючись ст. 132, 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Накласти арешт на нежитлові приміщення загальною площею 1707 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.04.2017 на підставі договору дарування належать ОСОБА_10 .
Позбавити права на використання, розпорядження та відчуження нежитлових приміщень, загальної площею 1707 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , які відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.04.2017 на підставі договору дарування належать ОСОБА_10 .
Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору, в порядку передбаченому Постановою КМ України № 1104 від 19.11.2012 року.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_11