Ухвала іменем україни 17 січня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
переглянула в судовому засіданні вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2016 року та ухвалуАпеляційного суду Київської області від 26 травня 2016 року за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді апеляційної інстанції та захисника ОСОБА_6 , щодо ОСОБА_7 .
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2016 року засуджено:
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новгород, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
за ч. 2 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 71 КК ОСОБА_7 визначено остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2015 року, у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26 травня 2016 року зазначений вирок змінено, та виключено з мотивувальної частини вироку посилання суду як на доказ акт зважування від 21 серпня 2015 року, визнавши його недопустимим.
В іншій частині вирок залишено без зміни.
Як встановив суд, ОСОБА_7 21 серпня 2015 року приблизно о 09.15 год. проходячи біля будинку № 4 по вул. Річна в м. Біла Церква на землі незаконно придбав знайшов паперовий згорток в якому містилася суха подрібнена речовина рослинного походження, зеленого кольору, який він поклав до правої бокової кишені своїх штанів та незаконно зберігав при собі для власного вживання як наркотичну речовину без мети збуту.
Цього ж дня, о 09.30 год. ОСОБА_7 проходячи біля будинку № 107 по бульвару 50 років Перемоги в м. Біла Церква був зупинений працівниками міліції, який на запитання про заборонені предмети повідомив про те, що зберігає при собі суху подрібнену речовину рослинного походження, зеленого кольору (канабіс). В подальшому, у ОСОБА_7 під час особистого обшуку, в присутності понятих, у правій боковій кишені його штанів, виявлено та вилучено паперовий згорток в якому містилася суха подрібнена речовина рослинного походження, зеленого кольору, а саме особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений канабіс, масою у перерахунку на суху речовину 5,17 г., яку ОСОБА_7 незаконно, повторно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і про призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд апеляційної інстанції при перегляді вироку місцевого суду допустив порушення вимог статей 23, 94 КПК. Звертає увагу на те, що апеляційний суд, послався на покази свідка ОСОБА_8 , якого не допитував в судовому засіданні та прийшов до висновків, які суперечать висновкам суду першої інстанції. Стверджує, що суд апеляційної інстанції порушив вимоги ст. 419 КПК та не надав оцінки всім доводам апеляційної скарги прокурора та безпідставно залишив її без задоволення.
Захисник ОСОБА_6 у касаційній скарзі порушує питання про скасування вироку районного суду та ухвали апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і про закриття кримінального провадження. Обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на однобічність та неповноту досудового і судового слідства. Стверджує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються лише на недопустимих доказах та показах працівників міліції. Посилається на порушення вимог статей 86, 104-106 КПК. Зазначає, що суд безпідставно не врахував покази засудженого про те, що вага та хімічний склад наркотичної речовини, яку він мав при собі, не відповідає тій, що була у нього вилучена працівниками міліції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи касаційної скарги прокурора та заперечував проти доводів касаційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги прокурора та захисника не підлягають задоволенню на таких підставах.
Відповідно до вимог ст. 433 КПК до компетенції касаційного суду не належить перевірка обставин, зазначених у статтях 410, 411 КПК щодо неповноти судового розгляду справи, невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. У зв`язку з наведеним доводи захисника в цій частині у касаційному порядку перегляду не підлягають.
Оцінка доказів згідно зі ст. 94 КПК є виключною компетенцією суду, який постановив вирок, і ці вимоги закону судом першої інстанції дотримані у повному обсязі.
Доводи захисника та прокурора про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону є безпідставними.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, вчиненому повторно, місцевий суд зробив на підставі зібраних у кримінальному провадженні та детально досліджених у судовому засіданні доказів, у їх сукупності та взаємозв`язку.
Зокрема, винність засудженого обґрунтовується показаннями допитаного в судовому засіданні самого засудженого ОСОБА_7 , який не заперечував наявність наркотичного засобу, який був вилучений у нього працівниками міліції в присутності понятих; свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які підтвердили факт вилучення у їх присутності у засудженого згортка з наркотичними засобами; показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про те, що під час патрулювання ними був зупинений ОСОБА_7 , який на запитання про наявність при собі наркотичних засобів відповів ствердно, у зв`язку з чим вони викликали оперативну групу, запросили понятих та були свідками вилучення у засудженого пакету з подрібненою речовиною; свідка ОСОБА_12 про обставини затримання та вилучення у засудженого наркотичних засобів; свідка ОСОБА_13 про затримання ОСОБА_7 у час, зазначений у вироку.
Зазначені показання суд обґрунтовано поклав в основу обвинувального вороку, оскільки вони є послідовними, узгоджуються з іншими доказами по справі, наведеними у вироку, в тому числі, з протоколом затримання ОСОБА_7 та додатком до нього, висновками судової експертизи за №2-30/304 від 21.08.2015 року про те, що вилучена у ОСОБА_7 речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, масою у висушеному стані 5,17 гр.
Вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК, у ньому наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо винності ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК, із зазначенням мотивів, із яких суд відкинув показання засудженого про його невинуватість.

Крім того, місцевий суд дав оцінку й іншим доказам, наданим стороною захисту, та у вироку навів належні мотиви, за яких вони були відхилені судом.

Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами кримінального провадження не встановлено та судом правильно вирішено питання про їх допустимість.

Призначаючи покарання, суд дотримався вимог ст. 65 КК і призначив ОСОБА_7 покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 309 КК. Остаточне покарання за сукупністю вироків ОСОБА_7 призначено у відповідності до вимог ст.71 КК та воно є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Під час перегляду вироку в порядку апеляційного провадження суд, дотримавшись положень глави 31 КПК, ретельно перевірив усі доводи, викладені в апеляційних скаргах захисника, засудженого, прокурора та у відповідності до вимог ст.419 КПК ухвалив судове рішення, яке ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

Ухвала апеляційного суду є законною та вмотивованою.

Доводи касаційної скарги прокурора про те, що апеляційний суд допустив порушення вимог статей 23, 94 КПК, та ці порушення, на його думку, є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, є юридично неспроможними, оскільки, за встановлених фактичних обставин даного кримінального провадження, порушення апеляційним судом вимог зазначеного закону у частині, на яку прокурор наголошує у касаційній скарзі, не перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо ОСОБА_7 .

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність які, відповідно до ст. 438 КПК, були б безумовними підставами для зміни чи скасування судових рішень, не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційних скарг прокурора та захисника не вбачається.
Керуючись статтями 433436, 438 КПК, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, колегія суддів

у х в а л и л а:
Касаційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 26 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3