УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Шевченківського УПГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_4 від 20.10.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000309 від 27.09.2016 року, -
В С Т А Н О В И В:
25.11.2016 року до суду надійшла вказана скарга ОСОБА_3 , відповідно до якої скаржник просить визнати незаконним та необґрунтованим рішення слідчого СВ Шевченківського УПГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_4 від 20.10.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000309 від 27.09.2016 року; скасувати постанову слідчого СВ Шевченківського УПГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_4 від 20.10.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000309 від 27.09.2016 року; витребувати матеріали досудового розслідування кримінального провадження №0000309 від 27.09.2016 року.

В обґрунтуванні скарги зазначено, що 27.09.2016 року прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 відомості, викладені в заяві про злочин ОСОБА_3 від 31.08.2016 року, на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 19.09.2016 року, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000309.

20.10.2016 року слідчим СВ Шевченківського УПГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000309 від 27.09.2016 року у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Скаржник зазначає, що слідчим не було допитано свідків, зокрема, ОСОБА_5 , яка є головним свідком у кримінальному провадженні, крім того, зазначаючи у постанові, що факт кримінального правопорушення підтверджується лише показами потерпілого, слідчий разом з тим ОСОБА_3 жодного разу останню для надання показів не викликав.

У зв`язку з зазначеним особа, яка подала скаргу, вважає що слідчий не мав підстав для закриття кримінального провадження.

Особи, яка подала скаргу, у судовому засіданні вимоги, викладені у скарзі, підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

Заслухавши скаржника, проаналізувавши доводи скарги, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав як для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Так, як вбачається з матеріалів скарги, у відповідності до постанови слідчого СВ Шевченківського УПГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_4 від 20.10.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000309 від 27.09.2016 року, останній, виніс постанову про закриття кримінального провадження, у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Разом тим, відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Проте, як вбачається, при винесенні оскаржуваної постанови слідчим, в порушення вимог ч. 2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупереджено дослідження обставин кримінального провадження, не вжито достатніх заходів для виявлення як тих обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують підозрюваного, не надано належної правової оцінки обставинам, повідомленим заявником, та прийнято рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, яке не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.

Також слід зазначити, що однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

У відповідності до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Однак, не зважаючи на вказані вимоги закону, слідчий у судове засідання не з`явився, жодних доказів, які б спростовували доводи скарги та підтверджували обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження, до суду не надав.

Крім того, викладені в оскаржуваній постанові обставини також не спростовують доводів скарги та не містять достатніх підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного, прийшов до висновку, що вказана постанова підлягає скасуванню.

Разом з тим, враховуючи вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, регламентований ч. 1 ст. 303 КПК України, та види ухвал слідчого судді, які можуть бути постановлені за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, визначені ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя вважає, що правові підстави для задоволення вимог скарги в частині визнання незаконним та необґрунтованим рішення слідчого, а також витребування матеріалів досудового розслідування кримінального провадження №0000309 від 27.09.2016 року, відсутні.

У зв`язку з зазначеним слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 9, 22, 26, 91, 92, 284, 303, 306, 307, 309, 372, 532 КПК України, слідчий суддя ,-

У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Шевченківського УПГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_4 від 20.10.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000309 від 27.09.2016 року - задовольнити частково.

Постанову слідчого СВ Шевченківського УПГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_4 від 20.10.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000309 від 27.09.2016 року - скасувати.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя