Дата документу Справа № 333/5312/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/373/17
Єдиний унікальний № 333/5312/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0003058, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, узбека, громадянина України, має середню технічну освіту, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

18.04.2012 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки. Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.10.2012 року іспитовий строк скасовано, направлений для відбуття покарання в місця позбавлення волі строком на 4 роки. Звільнений 11.03.2015 року умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 2 місяці 15 днів,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання за ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України, до покарання за цим вироком, частково - 2 місяці позбавлення волі, приєднати невідбуту частину покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2012 року за ч.1 ст.187 КК України і остаточно визначено покарання обвинуваченому ОСОБА_7 - 3 роки, 2 місяці позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишено у вигляді тримання під вартою. Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обчислювати з моменту фактичного затримання з 03 липня 2015 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання строк попереднього тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі починаючи з 03.07.2015 року по день набрання вироком законної сили. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 8275,30 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом оскаржуваного рішення, 02.07.2015 року, приблизно о 23 год. 00 хв., ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадання чужого майна, діючи повторно, перестрибнувши через огорожу, проник на ділянку домоволодіння буд. АДРЕСА_2 , після чого підійшов до житлового будинку за вказаною адресою, та шляхом пошкодження вікна проник у приміщення буд. АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_9 , а саме: жіночу сумку чорного кольору, вартістю 1500 грн.; грошові кошти у розмірі 2500 грн.; - грошові кошти у розмірі 130 доларів США, які згідно з офіційним курсом НБУ станом на 02.07.2015 року, встановлюють 2731 гривень, 30 коп., - грошові кошти у розмірі 140 євро, які згідно з офіційним курсом НБУ станом на 02.07.2015 року, встановлюють 3255 гривень, фотоапарат "Саnon А2400 18", вартістю 990 гривень, а всього майна на загальну суму 9476 гривень 30 коп., завдавши тим самим ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму, після чого з викраденим майном ОСОБА_7 покинув місце скоєння злочину, та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оскаржуючи обставини кримінального правопорушення та законність вироку, але враховуючи ті обставини, що він має реєстрацію та постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, має міцні соціальні зв`язки, проживає з батьком, який на даний час знаходиться в зоні АТО та захищає територіальну цілісність України, просить суд призначити відносно нього більш м`яке покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу і просив вирок змінити та призначити більш м`яке покарання, захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, який вважав, що вирок є законним і обґрунтованим, його слід залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Доведеність вини обвинуваченогоОСОБА_7 у вчинені злочину, при обставинах, наведених у вироку в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України перевірці в апеляційному порядку не підлягає.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані місцевим судом за ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд першої інстанції, обираючи вид і міру покаранняОСОБА_7 належним чином врахував обставини, передбачені законом і, зазначивши у вироку, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин в період умовно-дострокового звільнення, раніше судимий за корисливі злочини, не відшкодував потерпілій завданих збитків, але у скоєному щиро покаявся та визнав свою провину повністю. Приймаючи до уваги зазначені обставини, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 мінімальне покарання, передбачене санкцією статті обвинувачення, а також частково приєднав невідбуте покарання за попереднім вироком. За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обрав обвинуваченому майже мінімально можливе покарання і не вбачає достатніх підстав для подальшого його пом`якшення.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4