Справа № 367/8741/16-к
У Х В А Л А
05 січня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -

в с т а н о в и в:
До Ірпінського міського суду з Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному 21.09.2016р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003149 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявила про відповідність обвинувального акту вимогам закону та у зв`язку із цим можливість призначення їх до розгляду.

Обвинувачена підтримала думку прокурора.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Також у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.12 № 223-1430/0/4-12 зазначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, в тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною першою статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).

В рішенні від 25.07.2000 р., у справі «Маттоціа проти Італії» зазначено: «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому(рішення від 01.03.2001р. по справі «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, вказані обставини повинні бути зазначені в обвинувальному акті, оскільки згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування таких обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого, а суд розглядає справу лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч. 1 ст. 337 КПК України).

Вивчивши обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 21.09.2016р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003149 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, оскільки він не містить у собі належним чином сформульованого, зрозумілого обвинувачення.

Так, при викладенні обвинувачення не вказано у скоєнні якого саме злочину із зазначенням статті, частини статті Кримінального кодексу України обвинувачується ОСОБА_4 . Посилання у правовій кваліфікації дій обвинуваченої на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність не є тотожним із обвинуваченням особи у скоєнні злочину.

Отже, у зв`язку із наведеним обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Разом з тим, в судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченої оскільки ризики, які стали підставою для обрання такого запобіжного заходу не відпали.

Обвинувачена не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників провадження, вивчивши обвинувальний акт і додані до нього документи, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а строк тримання під вартою обвинуваченої слід продовжити на 60 днів, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В судовому засіданні встановлено, що під час досудового провадження щодо обвинуваченої було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого спливає 14.01.2017 р.

Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочину, маючи не зняту та не погашену судимість, існує ризик того, що вона, перебуваючи на волі, зможе вчинити нове кримінальне правопорушення.

Суд також враховує, що обвинувачена не має зареєстрованого місця проживання в Київській області, у неї відсутні міцні соціальні зв?язки, що вказує на наявність ризику переховування її від суду.

Наявність таких ризиків спонукає суд продовжити строк тримання обвинуваченої під вартою. Інший, більш м`який запобіжний захід, не забезпечить запобіганню зазначених ризиків.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 291, 314, 315 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Повернути прокурору для усунення недоліків обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному 21.09.2016р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003149 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Зазначені в ухвалі недоліки обвинувального акту прокурору усунути протягом 10 днів.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 на 60 днів.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою діє з 05.01.2017 р. по 05.03.2017 р. включно.

На ухвалу в частині повернення обвинувального акту може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд на протязі семи днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали буде складено у строк до п`яти днів і проголошено 10.01.2017 р. о 08год 30хв.
Суддя: ОСОБА_1