Справа № 738/403/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/616/2017
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого - ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 05 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, освіта вища, засудженого вироком апеляційного суду Донецької області від 16.02.2009 року за п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією всього належного йому майна,

- відмовлено в задоволенні подання адмiнiстрацiї Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» та спостережної комiсiї Менської районної державної адмiнiстрацiї Чернігівської області про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Обґрунтовуючи своє рішення, місцевий суд вказав на відсутність підстав для застосування відносно засудженого ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення від покарання, так як не вбачає в поведінці засудженого динаміки, яка б свідчила про його виправлення та перевиховання. Крім того, засуджений не довів свого виправлення, та є не готовим до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи.

Не погодившись із рішенням суду, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково, посилаючись на те, що суд не взяв до уваги його особову справу. Зазначив, що накладені на нього стягнення вже погашені в установленому законом порядку, а тому місцевий суд безпідставно на них послався у своєму рішенні. Також вказав, що ухвалюючи рішення щодо нього, суд безпідставно взяв до уваги думку прокурора, який заперечував проти його умовно-дострокового звільнення.

Заслухавши доповідь судді; засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; думку прокурора, котрий просив ухвалу місцевого суду залишити в силі, вважаючи її законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує, що вироком апеляційного суду Донецької області від 16.02.2009 року ОСОБА_8 засуджений за п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років, з конфіскацією всього належного йому майна (а.о.с.10-15).

Строк відбування ним покарання обчислюється з 25 січня 2008 року.

Засуджений ОСОБА_8 з 14 вересня 2009 року відбуває покарання у Державній установі «Менська виправна колонія № 91».

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 27 січня 2016 року засудженому ОСОБА_8 було зараховано у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 25.01.2008 р. по 15.07.2009 р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.о.с.16-17).

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим відповідної частини призначеного судом строку покарання.

Із пункту 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2 убачається, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою для прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до характеристики, яка міститься в матеріалах особової справи, ОСОБА_8 під час відбування покарання у Менській виправній колонії №91 неодноразово допускав порушення установленого порядку відбування покарання, за що п`ять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, як правами начальника відділення, так і правами начальника установи. На даний час чотири стягнення погашені, та одне зняте у встановленому законом порядку. Наказом №37 від 16.01.2016 року засуджений був поставлений на профілактичний облік осіб, як схильний до членоушкодження та суїциду. Згідно наказу № 52 від 12.12.2016 року був знятий з даного обліку. Був працевлаштований на механічну виробничу дільницю з відрядною оплатою праці. До праці ставився сумлінно та старанно. Потім був працевлаштований кухарем їдальні установи, з даної посади звільнений за власним бажанням. З 18.11.2016 р. працевлаштований робітником будівельної бригади установи. На даний час приймає активну участь у проведенні ремонтних робіт відділення, за що був заохочений правами начальника установи. Схильний до участі в конфліктних ситуаціях, вину в скоєному злочині визнав частково (а.с.3-5).

Згідно опитувального аркушу керівників частин та служб Менської ВК №91 щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , не всі керівники частин та служб установи висловили думку, що засуджений ОСОБА_8 заслуговує застосування до нього пільги, передбаченої ст. 81 КК України (а.с.7).

Посилання засудженого ОСОБА_8 на однобічне дослідження даних про його особу є непереконливим, оскільки при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого від подальшого відбування покарання місцевий суд вислухав учасників судового провадження та дослідив особову справу засудженого, зокрема, щодо його ставлення до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.

Твердження ОСОБА_8 про те, що накладені на нього дисциплінарні стягнення погашені в установленому порядку, не заслуговують на увагу, оскільки дані про відсутність дисциплінарних стягнень або їх погашення мають важливе значення, проте ці обставини не мають виключного значення при прийняті рішення про умовно-дострокове звільнення. А дотримання ним норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами, є обов`язком засуджених, який передбачений положеннями ст.107 КВК України.

Отже, місцевий суд при розгляді подання адмiнiстрацiї Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» та спостережної комiсiї Менської РДА про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання ОСОБА_8 належно оцінив всі обставини справи та дійшов вірного висновку про необхідність відмови в його задоволенні, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом першої інстанції рішення, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 05 квітня 2017 року щодо нього - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4