АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/1015/16 Справа № 705/5958/16-к Категорія: ст. 81 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у справі на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.10.2016 р. про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбуття покарання за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.01.2014 р. на невідбутий строк дев`ять місяців 16 днів, -

в с т а н о в и л а :
Відповідно до вказаного вироку ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України на чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання приєднано один місяць позбавлення волі, визначеного йому за попереднім вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.02.2014 р.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбутого ним покарання зарахований час його попереднього ув`язнення з 04.11.2013 р. по 16.01.2014 р. із розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Задовольняючи подання адміністрації СВК-92 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання суд в ухвалі зазначив, що засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому він за час відбування покарання має п`ять заохочень та одне стягнення, працевлаштований та підтримує зв`язки із рідними.

Не погоджуючись із таким рішенням суду прокурор в апеляційній скарзі ставить питання про його скасування та винесення нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання СВК-92.

При цьому зазначає, що задовольняючи подання цієї установи суд, як слід розуміти, не спростував всі доводи прокурора із наведенням аргументів їх необґрунтованості.

В підтвердження незаконності судового рішення вказує, що ОСОБА_7 працевлаштований за станом здоров`я не був, в зв`язку з чим є сумнівними доводи представника установи про те, що він був днювальним відділення.

В той же час, відповідно до наданої довідки, він є практично здоровий.

Крім того, він мав п`ять судимостей, що свідчить про його стійку схильність до скоєння злочинів проти власності.

Також відповідно до наявних у справі рапортів ОСОБА_7 вчиняв порушення режиму відбування покарання, які носять грубий характер. Це мало місце 21.10.2015 р. та 11.06.2016 р.

Стосовно цих порушень начальником СПС № 3 із ним двічі проведено профілактичні бесіди.

Також, за час перебування в СІЗО та виправній установі ним було скоєно три порушення режиму відбування покарання, і з часу останнього минуло менше чотирьох місяців.

Таким чином, його поведінка не є стабільно-позитивною і не дає підстав для його умовно-дострокового звільнення.

Заслухавши доповідача, прокурора, підтримавшого апеляційну скаргу прокурора у справі та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.

Як встановлено по справі, яка була предметом перевірки під час апеляційного розгляду, за час перебування в СВК-92 ОСОБА_7 характеризується позитивно.

При цьому режим відбування покарання не порушує, має п`ять заохочень, незнятих стягнень не має.

З іншими засудженими підтримує рівні та доброзичливі стосунки.

До виконання вимог персоналу ставиться сумлінно та свідомо їх виконує, зв`язки із рідними підтримує.

Задовольняючи подання адміністрації СВК-92 суд в ухвалі вірно зіслався на ці обставини і обґрунтовано дійшов до висновку про його задоволення.

Що стосується посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_7 не працевлаштований, то офіційні дані стосовно цього відсутні. Так, згідно подання даної установи, він не є працевлаштованим, в той же час, як слід розуміти зі змісту ухвали, за поясненням представника СВК-92, він працевлаштований.

Таким чином, доводи стосовно цього в апеляційній скарзі прокурора, є належним чином не підтвердженими.

Не заслуговує на увагу і його посилання на вчинення ОСОБА_7 порушень режиму відбування покарання 11.06.2016 р. та 21.10.2015 р.

Такі порушення в довідці про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_7 відсутні, що вказує на те, що вони не є грубими.

Крім того, на них немає посилання і в клопотанні СВК-92 та виступі його представника в суді.

За таких обставин ці доводи прокурора також не заслуговують на увагу.

Стосовно неодноразових попередніх судимостей ОСОБА_7 , що на думку прокурора також є підставою для відмови в задоволенні клопотання, то така підстава для відмови в застосуванні умовно-дострокового звільнення суперечить вимогам ст. 81 КК України, відповідно до якої такому звільненню підлягають засуджені, які сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, тобто під час відбування покарання без врахування попередніх судимостей.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним і скасуванню з винесенням нового про відмову в задоволенні подання, про що ставить питання прокурор в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Ухвалу Уманського міськрайонного суду від 18.10.2016 р. про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі відповідно до вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.01.2014 р. строком на дев`ять місяців 16 днів залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора, - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :