Справа № 376/1353/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1501/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 29.12.2016

ВИРОК
Іменем України
29 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_8 на вирок Сквирського районного суду Київської області від 05 жовтня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, працюючого в приватних осіб по разових угодах, жителя АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 15.07.1994 року Красноперекопським районним судом АР Крим за ч.2 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) до одного року шести місяців позбавлення волі, згідно ст.45 КК України (в редакції 1960 року) з іспитовим строком один рік;

2) 26.04.1995 року Красноперекопським районним судом АР Крим за ч.2 ст.17, ч.2 ст.141, 43 КК України (в редакції 1960 року) до двох років шести місяців позбавлення волі;

3) 14.05.1999 року Красноперекопським районним судом АР Крим за ч.2 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) до трьох років позбавлення волі та сплатою 680 грн. штрафу, згідно ст.45 КК України (в редакції 1960 року) з іспитовим строком три роки;

4) 17.01.2002 року Красноперекопським районним судом АР Крим за ч.3 ст.185, 71 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі;

5) 27.03.2005 року Красноперекопським районним судом АР Крим за ч.2 ст.185, ч.3 ст.187, 70, 71 КК України до чотирнадцяти років трьох місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, ухвалою апеляційного суду АР Крим вирок змінено та засуджено за ч.3 ст. 187, 71 КК України до десяти років трьох місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

6) 17.04.2014 року звільнено умовно-достроково, згідно ст.81 КК України, на невідбуту частину покарання один рік два місяці десять днів,

засуджено за ч.2 ст.185 КК України і призначено покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

На основі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання про речові докази.

встановила:
Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та вчиненого за наступних обставин.

15 червня 2016 року близько 23 год. ОСОБА_7 , з дозволу власника перебуваючи в домоволодінні, що розташоване по АДРЕСА_3 , в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, маючи на меті збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, користуючись тим, що його дії залишаються непоміченими, шляхом вільного доступу, повторно, викрав мобільний телефон марки «BRAVIS» модель RAY, зарядний пристрій, навушники, USB-носій на 4 Gb., що належить потерпілій ОСОБА_9 .

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 16.06.2016 року, вартість мобільного телефону марки «BRAVIS» модель RAY, зарядного пристрою, навушників, USB-носій на 4 Gb., становить 485,00 грн.

Своїми діями ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 485,00 грн.

Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Київської області ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України, яка не підлягає застосуванню, та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість. Ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_10 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі. В решті вирок залишити без змін. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції, в порушення вимог ст.65 КК України, при визначенні міри покарання ОСОБА_7 не в повній мірі враховано, що останній характеризується посередньо, вчинив кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, раніше неодноразово судимий, востаннє засудженим до десяти років трьох місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, звільнено умовно-достроково, на шлях виправлення не став, вчинив новий умисний корисливий злочин.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюється.

У відповідності до ч.2 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Колегією суддів встановлена така невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання, а саме призначення покарання, яке за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість.

Згідно положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, обираючи ОСОБА_7 кримінальне покарання, суд першої інстанції виходив з того, що він посередньо характеризується за місцем проживання, обставинами, що пом`якшують покарання є повне добровільне відшкодування потерпілій завданих збитків, щире каяття, обставиною, яка обтяжує покарання, визнано вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а тому суд вважав виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливим без ізоляції від суспільства.

Разом з тим, суд на порушення вимог ст. 65 КК України, у повній мірі не врахував тяжкість скоєного ОСОБА_10 кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, характер злочинних дій (вчинення злочину проти власності повторно), особу обвинуваченого, який є раніше неодноразово судимою особою за аналогічні протиправні дії.

Колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання із застосуванням ст.75 КК України не є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого і є явно несправедливим внаслідок м`якості.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, колегія суддів, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних правопорушень середньої тяжкості, обставини, які пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття, добровільне відшкодування потерпілій завданих збитків. При цьому колегія суддів також враховує особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий, у тому числі і за корисливі злочини, та обставини, які обтяжують покарання, а саме вчинення злочину особою у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 , попередження нових злочинів, а також таким, що відповідатиме тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого буде покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі, оскільки саме таке покарання буде відповідати вимогам кримінального закону і буде необхідним та достатнім для досягнення його мети.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

з а с у д и л а:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Сквирського районного суду Київської області від 05 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного йому покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

Строк відбування покарання рахувати з часу приведення вироку до виконання.

В решті вирок Сквирського районного суду Київської області від 05 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий :
Судді: