Справа № 383/712/16-к .
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.04.2017 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Полум`яне Бобринецького району Кіровоградської області, проживаючої АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, не працюючої, маючої на утриманні неповнолітню дочку, раніше не судимої,-
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судима, скоїла умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто злочин передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, при слідуючих обставинах.
15 травня 2016 року в період з 16 до 17 години ОСОБА_4 знаходилася в своєму будинку по АДРЕСА_1 . У вказаний час до будинку прийшов її співмешканець ОСОБА_5 , котрий перебував у стані алкогольного сп`яніння та між ними, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла сварка.
У ході сварки, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_8 декілька ударів кулаками рук в область тулуба, спричинивши фізичний біль, при цьому умисно штовхнув її на підлогу поряд з кухонним столом. Після падіння на підлогу, ОСОБА_8 підвелася на ноги, та взявши зі столу правою рукою кухонний ніж, направила його в сторону ОСОБА_9 повідомивши, про можливість його застосування.
У свою чергу ОСОБА_7 , з власних спонукань припинив сварку та вийшов до коридору будинку, однак за ним слідом, з власної ініціативи, вийшла і ОСОБА_8 , постійно тримаючи ніж у правій руці, лезом направивши його в сторону ОСОБА_9 та провокуючи подальшу сварку.
Під час подальшого спілкування, між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , повторно виникла словесна сварка, у ході якої ОСОБА_7 намагався нанести останній удар кулаком правої руки в область лівого плеча, при цьому розташовувався обличчям до обличчя ОСОБА_8 .
Під час нанесення удару, ОСОБА_7 знаходився на деякій відстані від ОСОБА_8 , котра мала реальну можливість відвести в сторону лезо ножа, однак вона маючи умисел на умисне спричинення тілесних ушкоджень останньому, нанесла один удар ножем в ліву половину тулуба потерпілого ОСОБА_9 .
У наслідок нанесеного удару кухонним ножем, потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: рани по передній черевній стінкі, яка продовжувалась в раньовий канал, проникаючий в черевну порожнину, з пошкодженням селезінки, хвоста підшлункової залози; гематоми в ділянці брижі поперечно-ободочної кишки та шлунка, внутрішньочеревна кровотеча, геморрагічний шок 2 ступеню, котрі згідно висновку експерта № 886 від 13.06.2016 року КЗ «Кіровоградського обласного бюро СМЕ» УОЗ Кіровоградської облдержадміністрації, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в скоєному злочині визнала частково та надала показання, що 15 травня 2016 року в період з 16 до 17 години вона знаходилася на ґанку свого будинку по АДРЕСА_1 , коли туди прийшов її співмешканець ОСОБА_5 , котрий перебував у стані алкогольного сп`яніння та між ними, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла сварка, при цьому вона не впускала його в нетверезому стані до будинку, та вказувала, щоб він йшов ночувати до своєї матері. Але ОСОБА_7 з цим не погоджувався та намагаючись проникнути в середину будинку почав відштовхувати її в середину будинку та наносити їй удари кулаками рук в область тулуба, спричинивши фізичний біль, при цьому вони перемістилися до приміщення коридору, а потім кімнати, яка використовується як спальня та кухня, тоді він ще раз штовхнув її й вона упала на підлогу поряд з кухонним столом й він ударив її ногою по тулубу. Після падіння вона підвелася на ноги, та взявши зі столу правою рукою кухонний ніж, направила його вістрям клинка в сторону ОСОБА_9 повідомивши, про можливість його застосування, якщо той не піде з будинку. Тоді ОСОБА_7 , припинив сварку та вийшов до коридору будинку, однак вона також пішла слідом за ним, при цьому тримаючи ніж у правій руці направивши вістря клинка в сторону ОСОБА_9 та говорячи, щоб той йшов із дому ночувати до матері, тоді ОСОБА_5 повернувся до неї, а коли швидко підійшов ближче, щоб нанести їй удар кулаком, то наштовхнувся животом на клинок ножа й різко відійшов від неї на декілька кроків та присів на мішки з висівкою, тоді вона побачила на його тілі під ребрами невеликий поріз, який не кровоточив, й потерпілий сказав, що все нормально , йому не болить й спокійно пішов у кімнату та ліг спати, але через деякий час ОСОБА_5 вийшов із будинку до туалету, і коли вона помітила, що вже тривалий час він відсутній, то вийшла за ним на вулицю й помітила, що йому зле й з рани тече кров. В цей час повз їх будинок проходила мати потерпілого, яку вона окликнула й та допомогла перевести потерпілого до будинку на ліжко, після чого пішла шукати машину, щоб відвести сина до лікарні, а вона разом із своєю сестрою, яка також прийшла до їх будинку переодягнули ОСОБА_5 та коли приїхала мати на автомобілі їх односельчанина ОСОБА_10 , всі разом. Окрім сестри поїхали до Бобринецької ЦРЛ де лікар хірург ОСОБА_11 провів операцію потерпілому, після чого той ще декілька днів лікувався в стаціонарному відділені Бобринецької ЦРЛ за її кошти. Вказує, що не мала наміру наносити удар ножем потерпілому, а лише оборонялася від його неправомірної поведінки потерпілого, але при цьому зазначає, що вона мала можливість відвести ніж, але чомусь це не зробила.
Не зважаючи на часткове визнання вини обвинуваченою ОСОБА_12 , суд вважає, що її вина у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами, а саме логічними та узгодженими між собою показаннями потерпілого ОСОБА_5 та свідків обвинувачення ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , а також письмовими доказами та висновком судово-медичної експертизи.
Так потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що обвинувачена доводиться йому цивільною дружиною з якою він проживає в своєму будинку по АДРЕСА_1 , зазначає, що у день події він близько 16-17 години повернувся додому у стані алкогольного сп`яніння, на ганку будинку його зустріла обвинувачена та почала його сварити й не пускати до будинку, вказуючи, щоб йшов спати до своєї матері, але він розізлився на таку поведінку дружини й відштовхнувши її зайшов до приміщення веранди, але ОСОБА_12 упала й він на неї був дуже злий , тому наніс їй удар по тілу ногою та руками по плечах та спині, після чого розвернувся й пішов у іншу кімнату спати. Почувши, що ОСОБА_12 підвелася та почала бігти за ним, він повернувся у її напрямку та побачив ніж у її руці, який був наставлений лезом на нього, а потім відчув різкий біль в животі, після чого він присів на мішок, що стояв поруч, а ОСОБА_12 заспокоївшись оглянула його рану та впевнившись, що з рани не йде кров, він пішов в кімнату та ліг спати, через деякий час прокинувся й вийшов на вулицю, де йому стало зле й він помітив, що з рани пішла кров, в той же день його мати разом із ОСОБА_12 на автомобілі ОСОБА_10 доставили його до Бобринецької ЦРЛ, де він був прооперований та проходив курс лікування від заподіяного обвинуваченою тілесного ушкодження. Також вказує, що спочатку злякавшись негативних наслідків для ОСОБА_12 він розповідав знайомим та лікарям, що тілесні ушкодження заподіяв собі власноручно викруткою, та що впав з мотоцикла. Щодо призначення покарання, то просить суд не карати суворо обвинувачену, з якою вони примирилися й він її вибачив, остання піклувалася про нього коли він лікувався в лікарні та за свій кошт купувала йому ліки, тому шкода йому відшкодована й майнових претензій він до неї не має.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 надала показання, що потерпілий ОСОБА_5 являється її сином, а обвинувачена невісткою. Вказує, що 15.05.2016 року близько 16 год. 00 хв. вона дізналася від племінника, що її син упав з мотоцикла та отримав травму, тоді вона пішла додому до останнього де побачивши сина, нічого незвичного не помітила, а пізніше у вечірній час прийшла обвинувачена та сказала, що у сина пішла кров, доті вона попросила сусіда ОСОБА_10 відвести сина до Бобринецької ЦРЛ, куди вони поїхали утрьох разом із невісткою, де син був прооперований та де вона дізналася, що у сина мають місце тілесні ушкодження у вигляді ножового поранення, які заподіяла обвинувачена ОСОБА_4 після сімейної сварки.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що потерпілий являється його племінником. 15.05.2016 року у вечірній час він йшов по АДРЕСА_1 де помітив, що на дорозі стоїть мотоцикл потерпілого, а останнього ніде не має, тоді він перекотив цей мотоцикл до домоволодіння матері потерпілого. Вказує, що про обставини нанесення обвинуваченою тілесних ушкоджень потерпілому, йому нічого не відомо.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що проживає по сусідству з потерпілим та обвинуваченою та 15.05.2016 року близько 19 год. 00 хв. до нього прийшла мати потерпілого ОСОБА_13 та попросила відвезти її сина ОСОБА_5 до Бобринецької ЦРЛ, пояснивши, що її син впав з мотоцикла та зазнав ушкоджень, але в лікарні від медпрацівників дізнався, що у ОСОБА_5 було ножове поранення.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що являється сестрою обвинуваченої ОСОБА_4 , яка співмешкає із потерпілим ОСОБА_5 та вдень події приблизно в 12 годин дня перебувала в гостях у останньої та чула сварку між потерпілим та обвинуваченою. Пізніше прийшла до них та помітила, що потерпілий спав, а сестра сиділа поруч біля нього та плакала. Коли вона запитала у ОСОБА_4 , що сталося, то остання нічого не пояснила, а лише продовжувала плакала. Того ж дня, через деякий час вона знову прийшла до ОСОБА_4 та остання їй повідомила, що ОСОБА_5 потрібно відвести до Бобринецької ЦРЛ. Вказує, що було два-три випадки, коли сестра жалілася їй на поведінку ОСОБА_5 , який під час сварки штовхав її, але вона не говорила про те, що він її бив, та й тілесних ушкоджень на тілі сестри вона ніколи не бачила.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду показав, що працює лікарем хірургом Бобринецької ЦРЛ та в 2016 році, точної дати не пам`ятає, до приймального відділення Бобринецької ЦРЛ, був доставлений потерпілий ОСОБА_5 з проникаючим ножовим пораненням в черевну порожнину. Потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння та пояснив, що сам заподіяв собі поранення викруткою. На лікуванні ОСОБА_5 перебував приблизно 10-12 днів, йому було проведено операцію.
Крім цього, вина ОСОБА_4 у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України підтверджується письмовими доказами:
- протоколом огляду місця події проведеного на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 від 16.05.2016 року (том. 2 а.п.12-17);
- протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 , від 17.06.2016 року (том 2 а.п. 35-37);
- протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 від 26.07.2016 року (том. 2 а.п. 145-150);
- висновком судово-медичної експертизи № 886 від 13.06.2016 року проведеної «Кіровоградським обласним бюро судово-медичної експертизи», згідно якої у ОСОБА_5 мало місце тілесне ушкодження у вигляді рани по передній черевній стінкі, яка продовжувалася в раньовий канал, проникаючий в черевну порожнину, з пошкодженням селезінки, хвоста підшлункової залози; гематоми в ділянці брижі поперечно-ободочної кишки та шлунка внутрішньочеревна кровотеча, геморрагічний шок 2 ступеню. Дане тілесне ушкодження від дій предмету, що має властивості колюче-ріжучого, про що свідчить наявність рівного каналу, перевага розмірів раньового каналу над розміром рани. Тілесне ушкодження могло виникнути в строк вказаний у постанові та відноситися до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя в момент спричинення (том. 2 а.п.55-56);
- висновком судово-медичної експертизи № 941/886 від 22.06.2016 року проведеної «Кіровоградським обласним бюро судово-медичної експертизи», згідно якої встановлено, що згідно наданої медичної документації у ОСОБА_5 мало місце тілесне ушкодження у вигляді рани по передній черевній стінкі, яка продовжувалася в раньовий канал, проникаючий в черевну порожнину, з пошкодженням селезінки, хвоста підшлункової залози; гематоми в ділянці брижі поперечно-ободочної кишки та шлунка, внутрішньочеревна кровотеча, геморрагічний шок 2 ступеню. Механізм нанесення тілесного ушкодження потерпілим ОСОБА_5 , не вказаний. Потерпілим вказано на положення в якому знаходився він та ОСОБА_4 , при такому взаєморозташуванні виключається можливість утворення ушкодження (том. 2 а.п. 62-63);
- висновком судово-медичної експертизи № 367 від 23.05.2016 року проведеної «Кіровоградським обласним бюро судово-медичної експертизи», згідно якої кров ОСОБА_4 належить до групи А? за ізосерологічною системою АВ0 (том. 2 а.п. 84-85);
- висновком судово-медичної експертизи № 368 від 25.05.2016 року проведеної «Кіровоградським обласним бюро судово-медичної експертизи», згідно якої кров ОСОБА_5 належить до групи В? за ізосерологічною системою АВ0 (том. 2 а.п. 90-91);
- висновком судово-медичної експертизи № 382 від 22.06.2016 року проведеної «Кіровоградським обласним бюро судово-медичної експертизи» з таблицею до висновку, згідно якої кров ОСОБА_5 належить до групи В? за ізосерологічною системою АВ0, кров ОСОБА_4 належить до групи А? за ізосерологічною системою АВ0. На наволочці оранжевого кольору (об`єкт 1), підодіяльнику (об`єкт 6), фрагмент куртки (штучного хутра) (об`єкт 7), покривалі (згідно постанови, на «простирадлі») (об`єкти 9-11) знайдено сліди крові людини. При визначені групової належності в об`єктах 1,7,9-11 виявлено антиген В. Таким чином, кров в даних об`єктах може походити від особи (осіб) групи В? за ізосерологічною системою АВ0 і належить потерпілому ОСОБА_5 і не може належати ОСОБА_4 . При визначенні групової належності в об`єкті 6 виявлено антиген Н. Таким чином, кров в даному об`єкті може походити від особи (осіб) групи 0?? за ізосерологічною системою АВ0 і не може належати ОСОБА_5 і ОСОБА_4 . В пошукових вирізках на наволочці з «тваринним» малюнком (об`єкти 2-5), покривалі (об`єкт 8) сліди крові не знайдено (том. 2 а.п. 101-104);
- висновком судово-медичної експертизи № 383 від 22.06.2016 року проведеної «Кіровоградським обласним бюро судово-медичної експертизи», згідно якого кров ОСОБА_5 належить до групи В? за ізосерологічною системою АВ0, кров ОСОБА_4 належить до групи А? за ізосерологічною системою АВ0. На чоловічій сорочці (об`єкти 1,2), шортах (ою`єкти 3-4) знайдено сліди крові людини. При визначені групової належності в об`єктах 1-4 виявлено антиген В. Таким чином, кров в даних об`єктах може походити від особи (осіб) групи В? за ізосерологічною системою АВ0 і належати потерпілому ОСОБА_5 , і не може належати підозрюваній ОСОБА_4 (том. 2 а.п. 110-112);
- висновком судово-медичної експертизи № 384 від 22.06.2016 року проведеної «Кіровоградським обласним бюро судово-медичної експертизи», згідно якого, кров потерпілого ОСОБА_5 належить до групи В? за ізосерологічною системою АВ0. Кров підозрюваної ОСОБА_4 належить до групи А? за ізосерологічною системою АВ0. На халаті з місця події (об`єкти 1-3,9) знайдено сліди крові людини. При виззначенні групової належності в об`єктах 1-3,9 виявлено антиген В. Таким чином, кров в даних об`єктах може походити від особи (осіб) групи В? за ізосерологічною системою АВ0 і належить потерпілому ОСОБА_5 і не може належати підозрюваній ОСОБА_4 . В решті пошукових вирізок на халаті (об`єкти 4-8,10,11), сліди крові не знайдено (том. 2 а.п. 118-120);
- висновком судово-медичної експертизи № 103 від 27.06.2016 року проведеної «Кіровоградським обласним бюро судово-медичної експертизи», згідно якого, група крові потерпілого ОСОБА_5 згідно висновку судово-медичного дослідження № 368 від 25.05.2016 року, проведеного в відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського облбюро СМЕ В(а) ізосерологічної системи АВО. Група крові підозрюваної ОСОБА_4 згідно висновку судово-медичного дослідження № 367 від 24.05.2016 року, проведеного в відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського облбюро СМЕ А(а) ізосерологічної системи АВО. При судово-медичній експертизі змивів з ножа кухонного № 1 (об.№1,2), ножа кухонного № 2 (об.№ 3,4), з ножа кухонного № 3 (об. №5,6) крові, волосся не знайдено (том. 2 а.п. 127-128).
Суд, заслухавши сторону обвинувачення та захисту, дослідивши інші докази у їх сукупності приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 , у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і її діяння суд кваліфікує як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Часткове визнання вини обвинуваченою ОСОБА_12 суд сприймає як спосіб захисту від обвинувачення та як спробу останньої ухилитися від кримінальної відповідальності за більш тяжчий злочин. Судом з показань потерпілого та самої ОСОБА_4 встановлено, що коли остання схопила ножа, то на цей момент потерпілий припинив вчиняти неправомірні дії й пішов в іншу кімнату, щоб лягти спочивати, але в цей час обвинувачена взявши ножа та направивши його лезом до потерпілого пішла слідом за ним, що спростовує її доводи про її необхідну оборону від неправомірних дій потерпілого.
При призначенні покарання обвинуваченій, суд враховує вимоги ст. 65,67 КК України, ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який у відповідності до ст.12 КК України класифікується як тяжкий злочин.
Суд також враховує повні та всебічні дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка ніде не працює, виховує та має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховує ставлення обвинуваченої до вчиненого діяння, стан її здоров`я а також позитивну характеристику за місцем проживання.
Обставини, які пом`якшують покарання не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої судом також не встановлено.
На підставі викладеного та враховуючи думку потерпілого з приводу призначення не суворого покарання обвинуваченій, а також те , що згідно висновку досудової доповіді відносно обвинувачено, складеної ст. інспектором Бобринецького РВ з питань пробації 31.03.2017 року, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченою середній, а ризик небезпеки для суспільства низький, а також те що ОСОБА_4 раніше не судима, тому суд вважає, що для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та запобіганню скоєння нею нових злочинів необхідно призначити покарання в межах мінімальної санкції статті обвинувачення звільнивши її від покарання з іспитовим строком у відповідності до ст.75 КК України, оскільки її виправлення можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням обмежень визначених ст.76 КК України.
Речові докази, а саме, жіночий халат зі слідами речовини бурого кольору, дві наволочки, підодіяльник, простирадло, фрагмент куртки зі слідами речовини бурого кольору, чоловічі шорти, чоловіча сорочка зі слідами речовини бурого кольору, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області підлягають знищенню.
Три кухонні ножі, які зберігаються у спеціальному пакеті «Експертна служба» № 3067634, в кімнаті зберігання речових доказів Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області підлягають знищенню.
З обвинуваченої ОСОБА_4 підлягають стягненню судові витрати за проведення судово- трасологічної експертизи в сумі 351,84 грн.
Підстав для обрання запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 370-371, 373-376 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у скоєні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити їй покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо вона протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину та у відповідності до ст.76 КК України суд покладає на неї обов"язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти останнього про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази, а саме, жіночий халат, дві наволочки, підодіяльник, простирадло, фрагмент куртки, чоловічі шорти, чоловіча сорочка, які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області та три кухонні ножі знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судово-трасологічної експертизи в сумі 351,84 грн.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області через Бобринецький районний суд Кіровоградської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копії вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1