Провадження № 11-кп/780/575/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 25.05.2017

УХВАЛА
Іменем України
25 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 березня 2017 року, яким, -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.
засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі;
за ч.3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК КК України засуджено до покарання у виді восьми років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді восьми років позбавлення волі.
Вироком вирішено питання про речові докази та судові витрати.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 02.08.2015 року о 02 годині 10 хвилин ОСОБА_7 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ігноруючи існуючі у суспільстві загальновизнані правила поведінки і моральності, безпричинно, з хуліганських спонукань, із вогнепальної зброї - мисливської гладкоствольної рушниці «МР - 153» № НОМЕР_1 12 калібру, перебуваючи поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в ході сварки, яка виникла між ним та ОСОБА_9 з одного боку та ОСОБА_10 з іншого, здійснив один постріл в повітря та два постріли в автомобіль марки «ЗАЗ Славута» з реєстраційними номерними знаками НОМЕР_2 , чим пошкодив ліву фару вищевказаного автомобіля.
Крім того, 02.08.2015 о 02 годині 10 хвилин ОСОБА_7 , поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в ході сварки, яка виникла між ним та ОСОБА_9 з одного боку та ОСОБА_10 з іншого, маючи прямий умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність - життя людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи мисливську одноствольну самозарядну гладкоствольну вогнепальну зброю - мисливську гладкоствольну рушницю «МР 153» № НОМЕР_1 , 12 калібру, після вчинення хуліганських дій, здійснив один прицільний постріл з рушниці в область тулуба ОСОБА_11 , однак з причини що не залежали від його волі не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки ОСОБА_12 рятуючи потерпілого, затягнув його на прибудинкову територію за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно висновку експерта № 257/Д від 21.09.2015 ОСОБА_11 отримав тілесне ушкодження, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати невинним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України та виправдати його у зв`язку з недоведеністю вини у вчиненні кримінальних правопорушень.

Вважає, що при винесенні вироку судом допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, висновки суду, викладені в судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Також вважає, що в суді не доведено ту обставину, що ОСОБА_7 на момент вчинення конфлікту перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Вказує, що в судовому засіданні встановлено, що постріли ОСОБА_7 були направлені вгору, в землю, в машину і жодного достовірного доказу того, що він стріляв у людей, маючи спричинити комусь тілесні ушкодження матеріали кримінального провадження не містять.

Стверджує, що вказані агресивні дії ОСОБА_10 , а також семи молодих чоловіків, які своєю присутністю створювали психічний тиск на ОСОБА_7 , давали йому підстави припускати про наявність можливої небезпеки посягання на його житло, що стало причиною застосування ним мисливської рушниці в межах необхідної оборони для негайного відвернення такого посягання.

Вказує, що докази, надані стороною обвинувачення, перевірені в судовому засіданні, як окремо так і в сукупності, не є допустимими доказами та не можуть бути покладені в безпосереднє підтвердження вини ОСОБА_7 у вчиненні хуліганських дій та замаху на вбивство.

Вислухавши доповідь судді, думку захисника та обвинуваченого в підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, яка вважає вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, за обставин, викладених у вироку, підтверджений доказами дослідженими в судовому засіданні.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що 02.08.2015 року о 1 годині ночі між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 виникла бійка з приводу неправильно припаркованого автомобіля останнього. Після закінчення бійки він, ОСОБА_11 , відійшов перекурити та почув постріли. Коли повернувся, то побачив силует чоловіка з гвинтівкою та відбувся постріл і куля влучила в автомобіль, а коли він став втікати, в спину йому влучила дроб, від чого він впав та хтось затягнув його у двір; свідок ОСОБА_10 показав, що після 12 години ночі він разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 їхали на автомобілі з роботи по вул. Шевченка в с. Личанка та коли автомобіль, який був попереду не пропустив їх, виникла бійка між ним та пасажиром цього автомобіля на ім`я ОСОБА_16 , а потім до бійки приєднався ОСОБА_7 , але потім підійшли ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та розборонили їх та бійка припинилася. Через деякий час коли він вмився та підняв голову, то побачив як ОСОБА_7 вистрілив з рушниці близько 3-4 разів метрів за сім від нього, після чого він заплигнув до ОСОБА_13 в автомобіль і вони об`їхали по кругу, а коли повернулись, то виявили пораненого ОСОБА_11 ; свідок ОСОБА_14 пояснив, що о 1 годині ночі наприкінці літа, ОСОБА_13 розвозив після роботи його, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на власному автомобілі. Коли заїхали в с. Личанка, то їм перегородив дорогу автомобіль білого кольору, який знаходився перпендикулярно дорозі, за його кермом був ОСОБА_7 та поруч був його друг. Далі ОСОБА_10 вийшов з автомобіля та між вказаними особами почалася сварка, яка переросла в бійку між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 . Після чого він та ОСОБА_11 вийшли з автомобіля та пішли розбороняти бійку, потім через деякий час ОСОБА_7 почав стріляти знаходячись біля двору, при цьому перед пострілами нічого не говорив, але щось погрожував. Перший постріл був в напрямку автомобіля «Славути», інші постріли він не бачив, оскільки побіг. Потім йому стало відомо, що підстрелили ОСОБА_11 ; свідок ОСОБА_17 показала, що бачила бійку між ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 біля двору. Після закінчення бійки через деякий час ОСОБА_7 вибіг із свого двору з рушницею та почав стріляти, тому всі порозбігалися в різні сторони. Перший постріл був вгору, за ним були два постріли в автомобіль «Славута» та один постріл в сторону паркану. Через деякий час вона дізналася, що було поранено ОСОБА_11 .

Крім того вина ОСОБА_7 підтверджується протоколом огляду від 02.08.2015 року, відповідно до якого оглянуто домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого були вилучені чотири стріляні гільзи, два патрони, футболку, чоловічі шорти, рушницю та 11 патронів (а.с 15-18 т. 2); протоколом огляду від 02.08.2015 року відповідно до якого під час огляду в Боярській ЦРЛ було вилучено взуття, шкарпетки, штани та футболку з плямами РБК та чотирма отворами (а.с. 13 т. 2); протоколом огляду від 10.08.2015 року відповідно до якого було оглянуто кімнату 422 в Київській обласній клінічній лікарні та вилучено дві кулі(а.с. 27 т.2); висновком експерта №136-мк, відповідно до якого на спинці футболки ОСОБА_11 виявлено чотири пошкодження, які є вхідними вогнепальними і спричинені від дії вогнепального снаряду (шроту чи картечі), до складу якого входили сполуки свинцю, при пострілі з вогнепальної зброї з дистанції в межах дії осипу шроту (картечі). На переді футболки виявлено два пошкодження, які є вихідними вогнепальними ( т.3 а.с. 83-86); ); висновком експерта №257/Д відповідно до якого у гр. ОСОБА_11 наявні тілесні ушкодження, що утворилось від дії вогнепальних снарядів та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя( а.с. 21-22 т. 3); висновком експерта №3-01/1421 від 13.10.2015 року відповідно до якого патрони в кількості 2 штук (вилучені 02.08.2015 року під час огляду на дорозі між будинками АДРЕСА_2 та №49 в с. Личанка) є боєприпасами до мисливської гладкостовольної вогнепальної зброї НОМЕР_3 калібру мисливськими патронами 12-го калібру (а.с. 200-202 т.1); висновком експерта №3-01/1406 відповідно до якого наданий на дослідження предмет схожий на рушницю вилучений в АДРЕСА_1 є вогнепальною зброєю мисливською рушницею «МР-153» № НОМЕР_1 , 12 калібру; висновком експерта №4-01/2313 від 23.12.2015 року відповідно до якого гучність мисливської рушниці МР-153 № НОМЕР_1 , 12-го кал. на дистанції 5 метрів становила в межах 200х110 мм. в кількості 9 шротин, на дистанції 10 метрів становила в межах 200х220 мм в кількості 9 шротин, на дистанції 15 метрів становила в кількості 8 шротин. Пошкодження на футболці потерпілого гр. ОСОБА_11 є вогнепальними, які були утворені внаслідок пострілу із відстані вірогідно 15 метрів з урахуванням локалізації пошкодження на футболці, місцем розташування стрілка відносно. Надані на дослідження патрони є боєприпасами до мисливської гладко ствольної вогнепальної зброї 12-го калібру мисливськими патронами 12-го калібру та можуть бути використані для стрільби у зброї відповідного калібру. Дані патрони належать до однієї партії випуску ( т.3 а.с. 108-113 т.3).
Також в обґрунтування вини ОСОБА_7 суд правомірно послався у вироку на покази свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_21 та інші докази.

Факт застосування зброї вже після закінчення бійки, коли жодної загрози ОСОБА_7 не було, підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 та потерпілий ОСОБА_11 .
Показання обвинуваченого ОСОБА_7 в частині того, що його били ОСОБА_10 , водій автомобіля «Таврія» та ОСОБА_11 суд обґрунтовано визнав неправдивими, оскільки в цій частині вони спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , відповідно до яких ні водій автомобіля «Славута» - ОСОБА_13 , ні ОСОБА_11 участі в бійці не приймали.
Застосування зброї після закінчення бійки підтвердив в судовому засіданні і сам ОСОБА_7 , зазначивши, що після бійки він зайшов в будинок спорядив рушницю 5 патронами та вийшов з будинку. При цьому коли він заходив в будинок бійка вже закінчилась та його ніхто не переслідував.
Показання обвинуваченого ОСОБА_7 в частині того, що він не мав умислу на вбивство ОСОБА_11 та дроб влучив в останнього внаслідок рикошету від пострілу ОСОБА_7 в асфальт, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_12 , який повідомив, що бачив як при здійсненні пострілу ОСОБА_7 направляв гвинтівку в той бік, де знаходився він, ОСОБА_11 та ОСОБА_20 та висновком експерта №4-01/2313, відповідно до якого пошкодження на футболці потерпілого гр. ОСОБА_11 є вогнепальними, які були утворені внаслідок пострілу із відстані вірогідно 15 метрів.
Виходячи з сукупності доказів, які отримали відповідну оцінку у вироку, суд обґрунтовано кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України як незакінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Крім того, його дії правильно кваліфіковано за ч.4 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї.
Зважаючи на встановлені судом першої інстанції обставини вчинення злочину, характер дій обвинуваченого, обставини, які передували вчиненню злочину, знаряддя злочину, локалізацію тілесних ушкоджень потерпілого, апеляційний суд вважає, що у даному випадку визначальним у поведінці обвинуваченого було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому, тому такі його дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, у зв`язку з чим доводи адвоката про те, що ОСОБА_7 діяв в межах необхідної оборони є необґрунтованими.
З огляду на викладене вище, доводи захисника про те, що обвинувачення ОСОБА_7 ґрунтується на припущеннях, які не підтверджуються доказами є безпідставним.
Без належних підстав апелянт посилається і на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Всупереч доводам адвоката, суд у відповідності до вимог ст. 94 КПК України всебічно повно й неупереджено дослідив всі обставини справи та дав оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів оцінив з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення, про що наведено у вироку суду.
Посилання апелянта на те, що суд поклав в основу вироку недопустимі докази, які зібрані в порушення вимог кримінально-процесуального закону також є непереконливими, оскільки при перевірці кримінального провадження в суді апеляційної інстанції таких порушень норм кримінального процесуального кодексу України, які б могли бути підставою для визнання тих чи інших доказів недопустимими, які наведені у вироку в обґрунтування вини ОСОБА_7 , по справі не виявлено.
Підстав вважати суперечливими покази свідків та потерпілого, якими судом обґрунтовано винуватість ОСОБА_7 у вчиненому, не вбачається.
Також є необґрунтованими на думку апеляційного суду доводи апелянта, що протокол огляду приватного будинку по АДРЕСА_1 є нечитаємим і цю слідчу дію проведено слідчим ОСОБА_22 02.08.2015 року в порушення вимог закону, тому всі речові докази, вилучені в результаті цього огляду є недопустимими доказами.
Як видно з матеріалів провадження, сам протокол огляду, на який посилається адвокат є читаємим і досліджувався в судовому засіданні. (а.с. 15-18 т.2).
Проведення даної слідчої дії відбулося за добровільною згодою особи, яка користувалася вказаним домоволодінням (а. с. 14 т. 2), що узгоджується з вимогами ст.233 КПК України.
Всупереч доводам захисника, в матеріалах кримінального провадження наявна постанова від 14.04.2016 року про призначення групи прокурорів та старшого прокурора групи і була відкрита для захисника (а.с.126 т.1).

Посилання апелянта на відсутність інформації в ЄРДР щодо відомостей про повідомлення ОСОБА_7 про підозру є слушними.
Разом з тим, в матеріалах провадження (а.с.43-45 т.2) наявне повідомлення про підозру ОСОБА_7 в скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.1 ст.115, ч.4 ст. 296 КК України в присутності захисника, тому твердження апелянта про те, що невнесення цих відомостей в ЄРДР ставить під сумнів сам факт законності повідомлення про підозру та набуття ОСОБА_7 статусу підозрюваного, обвинуваченого є надуманим.

Всупереч доводам адвоката повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 25.12.2015 року (а.с.152-155 т.3) проводилося у відповідності до вимог ст.ст.276-279 КПК України уповноваженою на те особою.
Із матеріалів справи вбачається, що всі слідчі дії під час проведення досудового розслідування проведені за участю захисників, тому право обвинуваченого на захист порушено не було.

Також надуманим є твердження захисника про те, що вирок має явно виражений обвинувальний ухил.

Перевіривши кримінальне провадження, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження, на що вказує адвокат в апеляційній скарзі.

Також апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Суттєвих порушень вимог кримінального процесуального закону під час досудового слідства та судового розгляду, які можуть бути підставами для зміни чи скасування вироку суду, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 404, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Головуючий:
Судді: