Справа№751/9296/15-к
Провадження №1-кп/751/5/17

В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
07 серпня 2017 року м. Чернігів
Новозаводський районний суд міста Чернігова
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України,-
з участю прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_3
Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування за зміненим обвинуваченням, кваліфіковані за ч. 4 ст. 191 КК Украни, як привласнення чужого майна, яке було ввірено особі, у великому розмірі.
Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, не визнала та пояснила, що працювала з 2012 року в ПП «Автоком - Сервіс» на посаді менеджера з роздрібної торгівлі непродовольчими товарами. При прийомі на роботу вона писала заяву про прийняття її на посаду менеджера, оговорювались її обов`язки: вона мала приймати замовлення, замовляти товар, внести дані про товар в програму 1с і передати товар на склад, або майстру в стіл-замовлень. Ніяких документів, чи зобов`язань про повну чи часткову матеріальну відповідальність вона не підписувала. В її обов`язки не входило охороняти товари, що були на складі. На підприємстві було троє менеджерів. За усною домовленістю кожний здійснював роботу по певному напрямку. Безпосередньо в її обов`язки входив підбір та продаж запчастин для легкових автомобілів іноземного виробництва. Вона здійснювала замовлення необхідного товару для клієнта, зв`язувалась з постачальниками, в тому числі через Інтернет. Отримавши товар, вона розписувалась в накладній для поставщика, а другий екземпляр накладної передавався в бухгалтерію. Товар оприбутковувався нею в програмі 1-с, програмою присвоювався код товару, за допомогою якого товар легко ідентифікувати та зручно зберігати. Код вона наклеювала на товар. Після реалізації товару оформлялась видаткова накладна. Вказує, що товар, який оприбуткувала вона, міг бути реалізований не тільки нею, а також і іншими менеджерами. В цьому випадку видаткова накладна строювалась тим менеджером, що реалізував товар. В програму 1-с вона заносила дані з накладної, її номер, найменування товару, його кількість і ціну закупки, дані про постачальника. Були випадки, коли отримувала накладні з переліком певного товару, а оприбутковувала товар в іншій кількості, але загальна сума вартості товару в накладній залишалась завжди незмінною. Товари вона замовляла, як правило, під замовника, але якщо виявлялось, що товарів, які продаються кожного дня, або дуже часто, не вистачає, вона замовляла їх на свій розсуд. Протягом 2014 року на власний розсуд вона замовляла товар на склад з періодичністю приблизно раз в місяць на суму 1500 грн-2000 грн. Це були товари-розхідники, які могли і рік, і два лежати на складі. По мірі того, як вона брала запчастини, вона відразу на їх місце замовляла інші. Вказує, що товари, які вона замовляла, зберігались на умовно виділених під них стелажах на складі, в програмі 1-с відображались полки, де зберігався певний товар. Територія авто-магазину і складу - це одне велике приміщення, що займає весь другий поверх та умовно відділено стіною та дверима, але двері не зачиняються. Зі складу є ще одні двері, через які зі складу можна вийти прямо на вулицю. Через вказані двері менеджери проходили до туалету. На складі камери не було. Ключі від магазину були у неї, у менеджера ОСОБА_7 , у менеджера ОСОБА_8 . Доступ до складу був також у водія. В суботу працював один менеджер, а тому прослідкувати, хто міг щось взяти зі складу - неможливо. В акті інвентаризації, до товарів, які включені до нестачі, були зазначені різні товари, в тому числі товари-розхідники, універсальні товари, якими могли користуватись всі менеджери, а не тільки особисто вона. Вказані товари разом зберігались в одному місці, незалежно від менеджера який його замовляв. Вона особисто не привласнювала ніяких товарів і нічого не виносила зі складу. Визнає, що отримувала товари, згідно з накладними, але куди вони могли подітись зі складу - не знає. Цивільний позов не визнає. Просить виправдати.
Представник цивільного позивача (потерпілого) ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що працює на ПП «Автоком - Сервіс» з 01.12.2010 заступником директора, фактично є управляючою автостанцією та забезпечує весь виробничий процес, в тому числі бере на роботу працівників. Магазин займає весь другий поверх. На ніч зачиняються всі приміщення, в тому числі складське приміщення, а також задні двері, які ведуть до пожарного виходу. Ключі є в охорони, у менеджерів. Пройти в складське приміщення повз менеджерів-неможливо. Замовлення товару відбувалось в основному через постачальників, з якими укладені договори та з якими вони працюють на постійній основі. Були і одноразові замовлення, в цьому випадку бухгалтер виписував довіреність на менеджера для замовлення певного товару. В складних економічних умовах категорично не дозволялось розширення товару, що лежав би на складі. Перед інвентаризацією, не одноразово нагадувала менеджерам про необхідність наведення порядку на складі, перепровірки кодів та наявності товарів. При першій інвентарізації, виявилось, що на складі недостача більше ніж 200 000 грн. Після повторного переобліку, виявилось, що кількість товару, який був оприбуткований ОСОБА_10 та по відомостям повинен був знаходитись на складі, по факту не відповідав бухгалтерським даним. Наступного дня після першого переобліку 2 менеджери сказали, що ОСОБА_11 попросила водія відвести коробку з товаром. Ніяких документів при цьому оформлено не було. Через деякий час на її запитання, водій підтвердив, що на прохання ОСОБА_12 він відвозив товар, але що це був за товар- невідомо, документів на нього не було. Також у ОСОБА_11 була виявлена коробка, в ній були деталі для автомобілів вітчизняного виробництва, також були залишки гофри, труб, ржаві болти, глушні, інші дешеві товари, але коди на них були з тих позицій, які були в недостачі. Таким чином, після інвентаризації виявилось, що товар був оприбуткований і повинен був бути в наявності на складі, а по факту його там не було. Що стосується розхідних накладних, товар замовлявся або під клієнта, або в стіл замовлень. Програма 1-с працює таким чином, що видно, хто створював документ. Стверджує, що товар, якого потім не виявилось на складі оприбутковувала саме ОСОБА_11 , що підтверджується накладними, які створювались в програмі. При коригуванні даних в програмі відображається прізвище особи, що здійснює коригування. Також вказує на випадки, які вказують на явно недобросовісну поведінку обвинуваченої, а саме, ОСОБА_10 , під час переобліку, на замовлення одного із слюсарів було замовлено товар із семи позицій, але ОСОБА_3 було поставлено на облік тільки 5 одиниць товару замість 7, крім того, були виявлені коробки на яких було наклеєно по декілька кодів, які не відповідали наявному товару.
Свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона працює на ПП «Автоком-Сервіс» з 2010-2011 року бухгалтером-касиром. В її обов`язки входить оформлення договорів з покупцями та виписка податкових накладних. Переоблік за 2014 році проходив в перший робочий день 2015 року. Було 3 бухгалтери та 3 менеджери. Бухгалтери виконували роль операціоністів, а функції менеджера були в тому, що він брав товар та диктував присвоєний йому код та його кількість, а бухгалтер вносив данні в програму. Після внесення всіх даних бухгалтерами, дані передаються IT-спеціалісту, який зводить їх в єдину відомість, з якої видно скільки в програмі 1-с числиться товару і скільки в наявності на складі. За результатами переобліку виявилась нестача. За унікальними кодами, які відповідають товару та присвоюються товару при взятті його на облік в програмі 1-с, можна ідентифікувати товар на складі, подивитись, коли він надійшов та хто його оприбутковував. Якщо одного й того ж виду товару в декількох екземплярах, код наклеюється на кожен екземпляр, тобто одному екземпляру товару відповідає один код. Перевіркою встановлено, що товари, які опинились в нестачі приймались ОСОБА_10 . Оскільки нестачі в такій кількості і сумі ніколи не було, тому проводився повторний переоблік. При наступній перевірці також були виявлені факти наявності подвійних кодів на одному товарі, один з яких відповідав товару, а другий ні. На їх підприємстві в функції менеджера входило замовити товар під клієнта. В 2014 році у зв`язку з економічною ситуацією, керівник підприємства постійно наголошувала на тому, що товар необхідно замовляти тільки під клієнта для того, щоб не загромаджувати склад, а відразу ж реалізовувати замовлений товар. Переоблік проводиться кожного року за його підсумками, або в кінці року, або на початку наступного. При попередніх переобліках нестач виявлено не було. Вона не бачила, щоб ОСОБА_11 виносила будь-які деталі з підприємства. Якщо менеджер відсутній та є необхідність, замовлений товар може реалізуватись іншим менеджером, який видатковою накладною списує товар від свого імені, що також відображається в програмі, оскільки менеджери входять в програму під своїм іменем зі своїм паролем. На робочих місцях менеджерів немає касових апаратів. Якщо клієнт має бажання купити товар, то він реалізується за допомогою касової операції, менеджер видає клієнту видаткову накладну, на підставі якої останній здійснює оплату через касу. Видаткову накладну формує у будь-якому випадку менеджер, він також повинен прослідкувати, щоб клієнт розрахувався на касі. На підприємстві один касовий апарат. У випадку оплати готівкою автодеталь могла видатись на руки самому клієнту. Випадків, щоб клієнт розраховувався з менеджером повз каси, вона не знає. Магазин розташований на другому поверсі, за стіною склад, двері до якого замикаються на ключ. Зайти до складського приміщення, можливо лише з менеджером, в них же зберігаються ключі від складу. Особисто вона на склад заходила лише з менеджером, якщо їй потрібно щось було подивитись.
Свідок ОСОБА_14 суду вказала, що на підприємстві вона працює бухгалтером з серпня 2013 року. Пояснила, що на початку 2015 в них був переоблік за 2014 рік, за результатами якого була виявлена нестача у великому розмірі, а тому переоблік було проведене вдруге. За результатами другого і третього переобліку була встановлена також нестача. Під час першого переобліку вони не звертали увагу, чи були випадки подвійних кодів на товарах. Під час третього переобліку з ОСОБА_11 вона знаходила декілька коробок, на яких були наклеєні декілька кодів. Особисто вона не бачила і ніхто їй не казав, що ОСОБА_11 виносила товар.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що є директором підприємства ПП «Автоком - Сервіс», яке було засноване в 2008 році. Підприємство займається ремонтом вітчизняних, імпортних автомобілів та продажем запчастин до автотранспорту. На кінець кожного року, чи на початку наступного проводиться переоблік за звітний рік. За період роботи підприємства раніше нестач не було. При переобліку складу, який здійснювався на початку 2015 року була виявлено недостачу. Після чого, було прийнято рішення про повторний переоблік. По результатам другого переобліку була також виявлена нестача. У ОСОБА_3 була виявлена коробка з деталями, які не були оприходувані. На вказаній коробці були наклеєні коди запчастин, які були в нестачі. Це була коробка з різними групами авто запчастини, вони були не потрібні, ніхто дані деталі не замовляв та підприємство за даний товар не розраховувалось. Про те, що коробку з деталями замовила ОСОБА_11 сказала особисто вона, пояснюючи це тим, що в неї дуже велика нестача та вона таким шляхом вирішила покрити нестачу, бо що їй залишалось робити. Вирішили втретє зробити переоблік, при якому він був присутнім. При перевірці на складі були виявлені коробки на яких були наклеєні і по два і по три коди, які не відповідали фактичному товару. Так наприклад, відповідно до коду на коробці повинна була бути шарова опора, яка коштує 700-800 грн., а в ній знаходилась прокладка. Були і пусті коробки. Магазин-склад знаходиться на другому поверсі триповерхової будівлі. Щоб пройти в магазин потрібно зайти в будівлю з вулиці, при вході наліво знаходиться стіл-замовлень, праворуч - сходи до другого поверху. Протягом дня в магазині постійно перебувають менеджери, тому вхідні двері не зачиняються. Ключі знаходяться тільки у менеджерів. До туалету менеджери можуть проходити через двері для пожежного виходу, що знаходяться в самому складі. Дані двері також зачиняються і відмикаються тільки за необхідності. Майстер, водій заходять до складу тільки в присутності менеджерів, може зайти керівництво. На підприємстві є охорона з трьох чоловік, відео спостереження. Менеджер ОСОБА_16 був додатково на 0,25 % ставки кладовщиком, але матеріальну відповідальність мають нести менеджери, це передбачено посадовою інструкцією. Особисто він не бачив, як ОСОБА_11 виносила запчастини, ніколи не чув про такі випадки від працівників підприємства.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що працює водієм-експедитором на ПП «Автоком - Сервіс» з 2010 року, несе матеріальну відповідальність за збереження вантажу. В його обов`язки входить забрати товар по довіреності від компанії перевізника і доставити його до підприємства, а також повернути товар. Менеджер повідомляє йому про необхідність доставки. Про нестачу йому стало відомо від керівника підприємства, після першого переобліку приблизно після нового року в 2015 році. Також відомо, що під час переобліку були знайдені коробки з подвійними кодами. Було два випадки, коли на прохання ОСОБА_3 він відвозив великогабаритні коробки. В період першого переобліку по проханню ОСОБА_3 він відвозив коробку в компанію «Владислав». Коробка була громіздка, важка, що там було не знає, оскільки коробка була запакована. Ніяких супровідних документів при цій коробці не було. Ірина сказала, що саме розбереться з документами. В період третього переобліку він доставляв коробку, яка була замовлена особисто ОСОБА_3 як фізичною особою, хоча зазвичай замовлення здійснюється від імені підприємства. Не пам`ятає від кого була коробка. Іра попросила оплатити доставку вказаної коробки, а потім розрахувалась з ним власними коштами. Коли він доставив коробку на територію підприємства, постукав у двері магазину, відчинила керівник ОСОБА_9 та сказала, що в магазині йде переоблік, а тому щоб він поставив коробку при вході. Він заніс коробку в приміщення магазину та поставив за дверима. Через деякий час ОСОБА_18 спитала в нього, де ділась коробка. Виявилось, що коробка опинилась під столом ОСОБА_19 , вона була розпакованою та частково розібраною. Також під час переобліку, в його присутності були виявлена численна кількість порожніх коробок з під автодеталей іноземного виробництва, вони були сховані. Також були виявлені невідповідності кодів зазначених на деталях самим деталям. Не бачив, хто клеїв коди на коробки. На склад можуть заходити менеджери, він, оскільки по сумісництву також виконує господарські роботи, а також власник. Майстер заходить до складу з менеджером. Магазин зачиняється на ключ, сам склад з торгового приміщення на замок не зачиняється. Двері у самому складі, які ведуть на двір, також зачиняються. Він особисто не бачив, як саме ОСОБА_11 виносила щось зі складу і про такі випадки йому не відомо.
Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що працює менеджером в ПП «Автоком - Сервіс». В його обов`язки як менеджера входив пошук товару на замовлення клієнта, його замовлення та передача товару майстру на станцію або клієнту. З 2014 року менеджера була вказівка замовляли товар тільки під клієнта, тобто замовивши та отримавши товар, менеджер не клав його на склад, а віддавав відразу або клієнту, або в сервісний центр. При отриманні товару він оприбутковується менеджером відповідно до накладної, а саме, кожен менеджер під своїм паролем, який відомий тільки йому, заходить в програму 1С та заносить дані про товар, якому присвоюється код. Даний код наклеюється на товар та товар відкладається до моменту забирання його на станцію. Працювало 3 менеджери, кожен ніс відповідальність за свою групу товарів. Він займався запчастинами до легкових автомобілів вітчизняного виробництва, ОСОБА_3 займалась запчастинами до легкових автомобілів іноземного виробництва, третій менеджер відповідав за деталі до вантажних автомобілів. Менеджер замовляв свою групу товарів та реалізовував її, але були випадки, коли по проханню ОСОБА_3 він віддавав клієнту товар, останній залишав йому гроші, він, в свою чергу, передавав гроші ОСОБА_19 , а вона повинна була внести їх через касу. Вхід зі складу був зі сторони магазину, зайти туди непомітно для менеджерів- неможливо. Магазин розміщений на другому поверсі. Склад і магазин умовно розділений, загалом це одне приміщення. На склад можливо попасти тільки через робочі місця менеджерів. За кожним менеджером був закріплений стелаж, а тому всі товари були розміщені в одному просторі на полицях і не плутались. Раніше він займав також по сумісництву посаду кладовщика на 0,25 % ставки, в його обов`язки входило підтримання порядку на складі. На підприємстві є охорона. Не бачив, щоб ОСОБА_11 виносила товари з підприємства. Не було випадків зникнення товарів. Менеджери несуть відповідальність за свою групу товарів, вони бачать, що лежать у них на полицях, а тому якщо щось зникло, менеджер повинен сповістити про це керівництво. Раніше менеджери здавали ключі охороні, але на 2014 рік у кожного менеджера був свій ключ, а тому тільки в менеджерів був доступ до магазину. На початку 2015 році проводився переоблік за результатами якого була виявлена нестача за 2014 рік по товарам легкової групи іноземного виробництва, за які відповідала ОСОБА_19 . В ході переобліку були виявлені коробки з подвійними кодами, при чому було видно, що коди наклеювались в один і той же час, коробки з кодами, які були написані ОСОБА_19 рукою. Був випадок, коли механік повернув гідро компенсатор за не потребою, потрібно було здійснити повернення постачальнику. Почали підіймати документи, а в приходній накладній в програмі їх не виявилось, хоча в накладній від постачальника вони були, а сума даних гідрокомпенсаторів була розкидана на інші деталі. На його думку, це свідчить про те, що ОСОБА_19 можливо, чи сама взяла гроші за ці гідрокомпенсатори або забрала самі гідрокомпенсатори. Вказав також, що була загальновживана група товарів, такі як масла, антифриз, запобіжники, троси, які можуть реалізовувати всі менеджери, не залежно від того, хто оприбутковував.
На підтвердження вини обвинуваченої ОСОБА_3 органом досудового розслідування наведені наступні докази, які були безпосередньо досліджені судом у судовому засіданні:
- заява ОСОБА_3 про прийняття на посаду менеджера в роздрібній торгівлі з 18.09.2012 ( т. 1 а.с179);
- направлення на працевлаштування ОСОБА_3 з Чернігівського міського ЦЗ від 13.09.2012(т. 1 а.с. 180);
- наказ № 23-К від 18.09.2012 про прийняття на роботу ОСОБА_3 на посаду менеджера в роздрібній торгівлі непродовольчими товарами до ПП «Автоком- Сервіс» (т. 1 а.с. 181);
- посадова інструкція менеджера роздрібної торгівлі непродовольчими товарами ПП «Автоком- Сервіс», відповідно до якої до функцій менеджера з роздрібної торгівлі відноситься: організація та ведення роботи, спрямованої на безперебійне забезпечення замовлень клієнтів та заявок СТО; прийняття та обробка заявок майстра цеху (клієнтів), оформлення необхідних документів, пов`язаних із замовленням товарів для клієнтів, закріплених за собою, а також для клієнтів, закріплених за відповідними менеджерами при перебуванні їх поза офісом; пошук товарів по оптимально низькій ціні; формування відпускної ціни; погодження ціни та строків поставки; прийняття заходів по забезпеченню своєчасного надходження коштів за реалізований товар; несе відповідальність за збереження товару, оприбуткованого ним на склад тощо ( т. 1 а.с. 224).
Згідно вказаної посадової інструкції менеджер несе відповідальність: 1) фінансову за дії, що потягли за собою матеріальні збитки; 2) функціональну за невиконання визначених в інструкції функцій та посадових обов`язків; 3) організаціно-управлінську за точність виконання посадових обов`язків підлеглими , а також спеціальних інструкцій і розпоряджень по роботі відділу.
- особова картка працівника ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 54)
- роздруківка з системи «1С: Бухгалтерія» та копії видаткових накладних за період з 2012 по 2015 рік (т. 2 а.с. 1-34, т. 3 а.с. 1-292, т. 4 а.с. 1-252, т. 5а.с. 1-156) відповідно до яких ОСОБА_3 приймались та оприходувались товари;
_ наказ № 14/1-ОД від 26.01.2015 про проведення повної інвентаризації ТМЦ по ПП «Автоком-Сервіс» з перевіркою їх фактичної наявності та документального підтвердження станом на 02.02.2015 рік;
- витяг з інвентарізаційного акту, щодо виявлення нестач згідно Наказу № 14/1 від 02.02.2014 Про проведення інвентарізації відповідно до якого на ПП «Автоком-Сервіс" виявлено нестачу товару на загальну суму 189 179 грн. 73 коп. (т. 1 а.п. 166-169);
- Статут ПП «Автоком-Сервіс" ідентифікаційний код 35956320 (т. 1 а.с. 194);
- протокол огляду місця події від 10.06.2015, відповідно до якого була оглянута будівля ПП «Автоком-Сервіс" та магазин із складом, що розташовані на другому поверсі. Вхід до складу з магазину здійснюється через дерев"яні двері, що мають замок.
- висновок експерта № 459 від 09.08.2015 , відповідно до якого підпис від імені ОСОБА_3 в посадовій інструкції менеджера роздрібної торгівлі непрподовольчими товарами виконаний самою ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 220-223)
- висновок судово-економічної експертизи № 1356/16-24 від 28.09.2015 року, відповідно до якого документально підтверджується нестача товарно-матеріальних цінностей по ПП «Автоком-Сервіс" за період з 01.01.2014 по 02.02.2015 у розмірі 187275 грн. 13 коп. Розмір шкоди, завданий ПП «Автоком-Сервіс", внаслідок виявленої нестачі товарно-матеріальних цінностей станом на 02.02.2015 становить 349 721 грн. 79 коп.
Заслухавши обвинувачену ОСОБА_3 , представника потерпілого, свідків, вивчивши наявні докази, і давши оцінку їх сукупності, суд приходить до висновку про не доведення стороною обвинувачення факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , за обставин викладених в обвинувальному акті.
Відповідно до наказу № 23-К від 18.09.2012 ОСОБА_3 прийняття на посаду менеджера в роздрібній торгівлі непродовольчими товарами до ПП «Автоком- Сервіс».
Згідно посадової інструкції менеджера роздрібної торгівлі непродовольчими товарами ПП «Автоком- Сервіс» менеджер організовує та веде роботу, спрямовану на безперебійне забезпечення замовлень клієнтів та заявок СТО; приймає та обробляє заявки майстра цеху (клієнтів), оформляє необхідні документи, пов`язані із замовленням товарів для клієнтів, закріплених за ним, а також для клієнтів, закріплених за відповідними менеджерами при перебуванні їх поза офісом; займається пошуком товарів по оптимально низькій ціні; формує відпускну ціну; погоджує ціни та строки поставки; здійснює заходи по забезпеченню своєчасного надходження коштів за реалізований товар; несе відповідальність за збереження товару, оприбуткованого ним на склад, тощо. ОСОБА_3 підтвердила, що вона як менеджер підбирала, замовляла та оприходувала запчастини, які надходили від постачальників. Вносила дані в бухгалтерську програму 1-С та передавала відповідні деталі клієнту, майстру чи на склад. За усною домовленістю вона займалась деталями до легкових автомобілів іноземного виробництва. Вказане підтвердили допитані свідки та представник потерпілого.
Органом досудового розслідування не встановлено, куди після отримання кожної одиниці товару ОСОБА_3 повинна була його передати: клієнту, майстру на СТО чи на склад. При наявності відповідальності менеджера за збереження товару, оприходуваного ним на склад, стороною обвинувачення не доведено, що весь товар який становить недостачу був оприходуваний ОСОБА_3 на склад.
Обвинувачена ОСОБА_3 , свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_17 зазначили, що склад, де зберігались автодеталі, мав троє дверей. Доступ до складу мали три менеджери та водій, який там мав робоче місце. Через склад можна було вийти до туалету та до чорного виходу. Двері, що вели до туалету та до чорного виходу зачинялись із середини. Товари, зберігались на полицях по групах товарів, умовно розділених менеджерами, а товари загального використання зберігались по категоріям товарів разом незалежно від того хто із менеджерів його замовляв, а отже використання вказаних товарів здійснювалось спільно. Таким чином, при таких умовах зберігання товарно-матеріальних цінностей на складі, був безперешкодний доступ до них певної кількості людей. Вказане не виключає можливості заволодіння майном іншими особами та не свідчить, що таке заволодіння могло бути здійснено виключно менеджером ОСОБА_3 .
Договір про повну матеріальну відповідальність підприємство з ОСОБА_3 не укладало, інших доказів наявності обов"язку у ОСОБА_3 щодо збереження ввіреного майна підприємства не надано.
Стаття 191 КК передбачає відповідальність за три форми вчинення злочину - привласнення, розтрату або заволодіння майном шляхом зловживання службовим становищем. Вони характеризуються умисним протиправним і безоплатним оберненням чужого майна на свою користь чи на користь іншої особи. Предметом привласнення та розтрати є лише те чуже майно, яке було ввірене винній особі чи перебувало в її законному віданні, тобто таке майно, що знаходилося в неї на законних підставах і стосовно якого вона здійснювала повноваження щодо розпорядження, управління, доставки використання або зберігання тощо. При привласненні ці повноваження використовуються для обернення винною особою майна на свою користь.
Стороною обвинувачення не доведено яким чином (способом) здійснювалось привласнення ОСОБА_3 майна ПП «Автоком- Сервіс», а також не встановлено чи перебуває вказане майно на даний час у ОСОБА_3 чи у третіх осіб. Не доведено, що в результаті привласнення чужого майна ОСОБА_3 почала незаконно володіти і користуватись вилученим майном, поліпшуючи безпосередньо за рахунок викраденого своє матеріальне становище. Допитані в судовому засіданні свідки не підтвердили, що ОСОБА_3 виносила ТМЦ із складу чи незаконно передавала їх іншим особам.
Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується у привласненні товарів отриманих згідно накладних від16.08.2012 року № ВЧ НОМЕР_2 , від 23.08.2012 № UY1-120021527, від 05.08.2012 № ВЧС00001064 від 17.09.2012 № НЕ010982S (т. 2 а.с. 1,3,5,9), проте ОСОБА_3 була прийнята на роботу 18.09.2012. Доказів, що вказані товари були передані їй не надано. Також, відсутні докази про ввірення ОСОБА_3 товарів згідно накладних від 18.09.2013 № ВЧС00001494, 19.09.2013 № 866904, (т. 3 а.с. 146, 148) від 23.10.2013 № 976 та № 130032180, від 24.10.2013 № UY1 130032261 (т. 3 а.с. 188, 190,192 ), від 06.02.2014 № 919895, від 06.02.2014 № 919898, від 06.02.2014 № KV113NK027 (т. 4 а.с. 41, 43,46), оскільки при оприходуванні вказаних товарно-матеріальних цінностей остання в період з 12.08.2013 по 26.08.13, з 17.09.2013 по 20.09.2013, з 23.09.2013 по 27.09.2013 з 21.10.2013 по 25.10.2013, з 03.02.2014 по 07.02.2014 перебувала у відсотках згідно даних особової картки (т. 1 а.с. 54).
Отже, досліджені докази не підтверджують те, що на ПП «Автоком- Сервіс» виявлена нестача товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 189179 грн. 73 коп. була спричинена злочинними діями ОСОБА_3 , а саме шляхом привласнення ввіреного майна.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства та постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ при постановленні вироків» від 29 червня 1990 року зі змінами та доповненнями в основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, дослідженні в судовому засіданні. При постановленні вироку суд повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, зазначених у статі 368 КПК України.
Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суд практику Суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справ з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться у вину; обовязок доказування лежить на обвинувачені, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.(Barbera, Messegu and Jabardo v. Іспанія, рішення від 6 Desember 1988 року, серія А. 146, р. 33, § 77).
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: у тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, відповідно до положень ч.1 ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_3 .
За таких обставин, ОСОБА_3 підлягає виправданню за пред`явленим їй обвинуваченням.
Розглядаючи цивільний позов ПП «Автоком- Сервіс» про стягнення з ОСОБА_3 майнової шкоди у розмірі 349721 грн. 79 коп., суд приходить до висновку, що з урахуванням викладених вище обставин, у задоволенні заявленого позову слід відмовити.
Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався.
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.369-371, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати невинною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення обвинуваченою.
У задоволенні цивільного позову ПП «Автоком- Сервіс» - відмовити.
Речові докази залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_3 та прокурору, представнику потерпілого.

Суддя ОСОБА_1