Справа №451/1119/15-к
Провадження1-в/465/89/17
УХВАЛА
про застосування медичних заходів

08.06.17 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

представника КЗ «ЛОКПЛ» (лікар-психіатр): ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду заяву Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інваліду ІІ групи, недієздатному, мешканцю АДРЕСА_1 , який скоїв суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст. 296 КК України,-
в с т а н о в и в:
Заступник головного лікаря з експертизи Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 та лікуючий лікар ОСОБА_5 звернулися в суд із заявою про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування заяви покликаються на те, що у Комунальному закладі «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з 12.10.2015р. згідно ухвали Радехівського районного суду Львівської області від 12.10.2015р., до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
В травні 2015р. ОСОБА_6 , перебуваючи у хворобливому стані, скоїв суспільно-небезпечне діяння наніс односельчанину лопатою тілесні ушкодження у вигляді рубаної рани голови, плеча та нижньої губи. Була порушена кримінальна справа, проведено та завершено 05.08.2015р. стаціонарну судову-психіатричну експертизу, в результаті якої комісія прийшла до висновку: «на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у виді параноїчної шизофренії, безперервний тип перебігу, виражений дефект в емоційно-вольовій сфері у розумово відсталої особи. За психічним станом він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може самостійно реалізовувати своє право на захист. В період інкримінованих йому дій він також перебував у хворобливому стані, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом». Хронічним психічним захворюванням у формі параноїчної шизофренії на фоні легкої розумової відсталості страждає з 2002 року. Перебіг захворювання набув безперервно-прогредієнтного характеру з швидким наростанням дефекту в емоційно-вольовій сфері. В червні 2005р. наніс односельчанину несумісні із життям порізи косою, був затриманий працівниками міліції і притягнутий до відповідальності за ст. 115 ч.1 КК України
Згідно постанови Радехівського районного суду Львівської області від 03.08.2005р. перебував на примусовому лікуванні у Дніпропетровській психіатричній лікарні суворого нагляду з 19.09.2005р. по 05.04.2012р., був визнаний інвалідом ІІ групи. Згідно ухвали Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська для подальшого лікування був переведений у Волинську психіатричну лікарню №2 смт. Олика з посиленим наглядом, де перебував з 06.04.2012р. по 22.08.2013р. Згідно ухвали Ківерцівського районного суду від 31.07.2013р. для подальшого лікування був переведений у КЗ ЛОКПЛ у психлікарню із звичайним наглядом за місцем проживання, де перебував з 22.08.2013р. по 06.01.2015р. з діагнозом параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, з вираженим емоційно-вольовим дефектом у розумово відсталої особи. Згідно ухвали Франківського районного суду м.Львова від 29.12.2014р. примусовий захід медичного характеру було змінено з перебування у психлікарні із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
10.05.2015р. ОСОБА_6 поступив до приймального відділення КЗ ЛОКПЛ після того, як вжив велику кількість таблеток азапіну та аміназину з суїцидальною метою, після чого був направлений у відділення інтенсивної терапії та реанімації, де було виставлено діагноз медикаментозне отруєння азапіну та аміназину.
11.05.2015р. ОСОБА_6 був переведений в 18 відділення, де утримувався на обмежувальному режимі. В подальшому з 12.10.2015р. до даного часу перебуває на примусовому лікуванні. За час перебування на примусовому лікуванні неодноразова намагався уникати вживання ліків, був непосидючий, розгальмований, періодично зізнавався про наявність слухових галюцинацій. В подальшому 12.09.2016р. ОСОБА_6 був переведений в 23 відділення.
На підставі ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» 07.04.2016р. ОСОБА_6 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, що прийшла до висновку: «параноїдна шизофренія з вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері у особи з розумовою відсталістю. За своїм психічним станом в даний час потребує продовження застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом».
Згідно ухвали Франківського районного суду м.Львова від 03.11.2016р. ОСОБА_6 було продовжено застосування заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Внаслідок проведеного комплексного лікування психічний стан ОСОБА_6 дещо покращився: став менш агресивним, внормувався нічний сон, став менш конфліктним. Проте залишається непосидючим, надокучливим, розгальмованим, чіпляється до медичного персоналу, зберігається актуальність хворобливих маячних переживань, тобто досягнути стану ремісії не вдалося. Значних позитивних змін у психічному стані хворого не спостерігається.
На підставі ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» 04.04.2017р. ОСОБА_6 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, що прийшла до висновку, що ОСОБА_6 на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїчної шизофренії з вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері у особи з розумовою відсталістю. У зв`язку з повною відсутністю критичного ставлення до свого психічного стану та скоєного, періодичним ухиленням від вживання призначених ліків, нещодавнім погіршенням психічного стану, що мало місце січня-лютого поточного року, тобто відсутністю стану ремісії, за своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
У судовому засіданні лікуючий лікар ОСОБА_5 надав пояснення аналогічні викладеним у заяві, просить таку задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні підтримала заяву про продовження застосування примусових заходів щодо ОСОБА_6 у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Захисник у судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання.
Крім того, у судовому засіданні дядько ОСОБА_6 ОСОБА_8 пояснив, що у разі задоволення зави, буде піклуватися про свою сестру - матір племінника, зокрема привозити їй всі необхідні ліки для передачі ОСОБА_6 , а також періодично провідувати його.
Заслухавши думку лікуючого лікаря, прокурора та захисника, дослідивши документи, долучені до заяви, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи із нижченаведеного.
Відповідно до ст.95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Згідно ст.17 Закону України «Про психіатричну допомогу», у разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 з 10.05.2015 року перебуває на лікуванні в КЗ «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» із звичайним наглядом. Примусові заходи медичного характеру до ОСОБА_6 у вигляді госпіталізації його у психіатричну лікарню із звичайним наглядом застосовані відповідно до ухвали Радехівського районного суду Львівської області від 12.10.2015р., з якої вбачається, що ОСОБА_6 скоїв злочин передбачений ч.1 ст. 296 КК України.
На підставі ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», 04.04.2017р. ОСОБА_6 , був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, що дійшла висновку, що ОСОБА_6 на момент огляду страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїчної шизофренії з вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері у особи з розумовою відсталістю. У зв`язку з повною відсутністю критичного ставлення до свого психічного стану та скоєного, періодичним ухиленням від вживання призначених ліків, нещодавнім погіршенням психічного стану, що мало місце січня-лютого поточного року, тобто відсутністю стану ремісії, за своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.95 КК України, ст.514 КПК України, ст.ст.17,19 Закону України «Про психіатричну допомогу» суд,-
у х в а л и в:
заяву задовольнити.
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інваліду ІІ групи, недієздатному, мешканцю Львівської області, Радехівського району, с.Миколаїв, застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м.Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1