Справа № 569/6084/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2017 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
представника скаржників ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне клопотання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування арешту майна , -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту накладеного на будівлю аптеки № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування свого клопотання зазначили, що ухвалою слідчого судді Ріваненського міського суду Рівненської області від 17 березня 2015 року за клопотанням слідчого відділення розслідування злочинів у сфері службової діяльності СУ УМВС України в Рівненській області капітан міліції ОСОБА_6 , яке погоджено із прокурором, який здійснює процесуальне керівництво прокуратури Рівненської області ОСОБА_7 накладено арешт на будівлю аптеки № 50 за адресою АДРЕСА_1 до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000030.

Під час розгляду клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування кримінального провадження № лютого 2015 року в межах якого накладено арешт на будівлю аптеки № 50 за адресою АДРЕСА_1 присутні не були.

У кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000030 за фактом зловживання повноваженнями, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб використання всупереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, якщо це завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб повідомлень про підозру органом досудового розслідування не пред`явлено.

Будівля аптеки № 50 за адресою АДРЕСА_1 належить їм на підставі договору купівлі-продажу 24 лютого 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області, який є чинним.

Санкція ч.І ст.364-1 КК України за якою до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № лютого 2015 року внесено відомості по факту зловживання повноваженнями, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб використання всупереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, якщо це завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб не передбачає конфіскації або спеціальної конфіскації. Разом з тим, вказана будівля аптеки не є речовим доказом по справі і будь-яких позовів не пред`явлено.

Посилання органу досудового слідства на те, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження (арешт майна) може привести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №00000030 за ознаками злочину, передбаченого ч.І ст.364-1 КК України не ґрунтуються на достатніх законних підставах, передбачених ч.2 ст.170 КПК України для накладення арешту.

В судовому засіданнв представник скаржника ОСОБА_3 повністю підтримав скаргу, просив її задоволити з викладених у ній обставин.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь у встановленому законом порядку. Однак його невяка не перешкоджає розгляду справи.
Згідно договору купівлі-продажу від 24.02.2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 купили нерухоме майно, а саме будівлю аптеки № НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 . В цей же день вказаний договір зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 4765514 та реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна 46.
Відповідно до ст. 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ч. 3 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
У відповідності до ч.1ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
У відповідності до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
На даний момент вказана будівля аптеки не є речовим доказом по справі і будь-яких позовів не пред`явлено, також повідомлень про підозру органом досудового розслідування скаржникам не пред`явлено, тому скаржники жодного відношення до розслідуваного даного кримінального провадження не мають.
На підставі вище викладеного, враховуючи норми Конституції України, ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2016 року №5 " Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», дослідивши матеріали клопотання, матеріали клопотання про накладення арешту майна №569/4121/15-к, слідчий суддя вважає, що клопотання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягає до задоволення.
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін немає права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі "Рябих проти Росії" , п.31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі " Брумареску проти Румунії").
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 170, 171,174 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ :
Клопотання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволити.
Скасувати арешт майна, накладений згідно ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 21 листопада 2016 року, а саме на будівлю аптеки № 50 за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1