Справа № 570/3996/16-к
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року м.Рівне

Колегія суддів Рівненського міського суду

під головуванням судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 0000976 від 18.06.2016 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , неодруженого, непрацюючого,

у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 18 червня 2016 року, біля 18.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, в квартирі АДРЕСА_3 , під час конфлікту, що раптово виник на грунті особистих неприязних відносин побутового характеру між ним та ОСОБА_9 , діючи з метою протиправного заподіяння смерті останньому, з особистих мотивів, умисно наніс один удар кухонним ножем в життєво важливу частину тіла - в задню частину шиї, чим спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді відкритого сліпого проникаючого поранення хребта і частково спинного мозку на рівні С2-С3 хребців у вигляді глибокого тетрапарезу з наявністю колото-різаної рани середньої третини шиї по задньолатеральній поверхні справа, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.
Таким чином ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки для ОСОБА_9 було своєчасно надано медичну допомогу.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в скоєнні інкримінованого злочину не визнав, сам факт нанесення ножового поранення не заперечив та показав, що 18 червня 2016 року після 17 год. він знаходився по місцю свого проживання в смт. Квасилів Рівненського району. Разом з ним в квартирі АДРЕСА_3 знаходились ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Перед тим, вони вжили спиртні напої. В цей час до них зайшли ще двоє знайомих, і він вживши з ними спиртні напої, вийшов на вулицю В квартирі залишились ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , Протягом вечора останні між собою сперечались, і він їм робив зауваження. Коли він повернувся з вулиці, то у нього виник конфлікт з потерпілим. Потерпілий вдарив його під око, і він впав на диван. Після цього у них знову почалась шарпанина, і він схопивши ножа , який лежав на столі вдарив ОСОБА_9 . Він оборонявся від останнього, і умислу на заподіяння смерті у нього не було. Що було далі він не пам`ятає. Вважає, що в його діях наявні ознаки кримінального злочину, передбаченого ст. 123 КК України. Просить суд суворо його не карати.
Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що 18 червня 2016 року після 17 год. він знаходився по місцю свого проживання в смт. Квасилів Рівненського району. Разом з ним в квартирі АДРЕСА_3 знаходились ОСОБА_10 та обвинувачений. У них були дружні стосунки, а на даний момент жодних стосунків з ним не підтримує. Вони всі разом вживали спиртні напої. Обвинувачений деякий час відлучався з квартири , а коли повернувся то у нього під оком побачив синяк. На запитання, що трапилось, обвинувачений почав виражатись нецензурними словами, і між ними почалась штовханина. Тілесних ушкоджень він обвинуваченому не наносив. Штовхнувши ОСОБА_7 на диван, він повернувся щоб піти на кухню, і в цей час отримав удар в шию гострим предметом. Від даного удару він впав на підлогу, і чув як ОСОБА_10 просила викликати швидку допомогу, однак обвинувачений забороняв це робити. Що було далі він не пам`ятає. Просить суд стягнути з обвинуваченого матеріальну та моральну шкоду відповідну до цивільного позову. Міру покарання призначити судом.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що вона 18 червня 2016 року разом з обвинуваченим та потерпілим перебували в її квартирі, що по АДРЕСА_2 . Останні вже довгий час проживали у даній квартирі. Вони всі разом вживали спиртні напої. Потім ОСОБА_7 вийшов на вулицю, і повернувшись через деякий час з синцем під оком . ОСОБА_9 спав на дивані, а вона дивилась телевізор. Проснувшись потерпілий запитав у обвинуваченого, що трапилось. У відповідь останній почав виражатись нецензурними словами, і між ними почався конфлікт та штовханина. Обвинувачений впав на диван, а потерпілий повернувшись до нього спиною мав намір вийти з кімнати. В цей час вона побачила руку ОСОБА_7 , який взяв зі стола ножа, вона повернулась до телевізора, не придавши цьому значення. Тут вона почула грохіт і повернувшись побачила, що потерпілий лежить на підлозі, і біля нього багато крові. Глянувши на обвинуваченого побачила в руках ніж, лезо якого було в крові. Самого удару вона не бачила. Тоді вона сказала,що необхідно викликати швидку допомогу, однак ОСОБА_7 в приказному тоні сказав, що нетреба викликати швидку допомогу, і по виразу обличчя останнього, вона зрозуміла, що він може добити потерпілого. Коли обвинувачений стояв над потерпілим, то вона вибігла з квартири, і викликала швидку допомогу. По приїзду швидкої допомоги вона відкрила двері в квартиру, а пізніше приїхали працівники поліції.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона працюючи фельдшером на швидкій допомозі, 18 червня 2016 року біля 18 год. прибула разом з іншими на виклик в квартиру АДРЕСА_3 . Прибувши на місце події, вони виявили в квартирі трьох осіб. У потерпілого, який лежав на підлозі виявили ножове поранення в шию. Після цього його було доставлено в центральну міську лікарню м. Рівне.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_12 показав, що він в повному обсязі підтримує висновок судово-медичної експертизи від 08 серпня 2016 року. Крім того вказав, що без надання своєчасної кваліфікованої медичної допомоги можливо настала б смерть потерпілого. Удар в шию потерпілого був нанесений з достатньою тяжкою силою. Не можна сказати, чи це був цілеспрямований удар чи випадковий.

Крім визнавальних показів обвинуваченого, показів потерпілого, свідків, вина ОСОБА_7 у нанесені ножового поранення ОСОБА_9 підтверджується наданим прокурором, дослідженими та перевіреними в судовому засіданні протоколом огляду місця події, висновками судових експертиз речовими доказами та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме :

Повідомленям лікаря до ГУНП в Рівненській області № 4681 від 18.06.2016 року стосовно нанесення ОСОБА_7 ножового поранення ОСОБА_9 ( а.к. п. 7 );

Протоколом огляду місця події від 18.06.2016 року разом з фототаблицею, відповідно до якого була оглянута квартира АДРЕСА_3 ( а.к.п. 9-13);

Ухвалою Рівненського районного суду від 20.06.2016 року про накладення арешту на кухонний ніж, виріз з ковдри вилучені з квартири АДРЕСА_3 ( а.к.п. 25-26);

Протоколом проведення слідчого експерименту від 19.06.2016 року з свідком ОСОБА_10 ( а.к.п. 33-35 );

Висновком експерта № 623 від 21 червня 2016 року стосовно наявності у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ( а.к.п. 39-40 );

Висновком експерта № 2.2-164/16 від 27.06.2016 року згідно якої кров ОСОБА_7 відноситься до 0(1) з ізогемаглютиніном анти-А та анти-В системи АВО; а Кобилянського О.В. В ( ІІІ ) анти системи АВО ( а.к.п. 61-63 );

Висновком експерта № 2.2.-165/16 від 05.07.2016 року, відповідно до якої на вирізці з ковдри вилученій 18.06.2016 року по АДРЕСА_2 виявлено кров людини, і походження від потерпілого ОСОБА_9 не виключається, а від ОСОБА_7 виключається ( а.к.п. 68-70);

Висновком експерта № 2.2.-183/16 від 25.07.2016 року, відповідно до якої на ножі вилученому 18.06.2016 року по АДРЕСА_2 виявлено кров людини, і вона може походити від ОСОБА_13 , а від ОСОБА_7 виключається ( а.к.п. 75- 79 ) ;

Висновком експерта № 812 від 08 серпня 2016 року , відповідно до якої у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя ( а.к.п.82-84 ) ;

Протоколом огляду кухонного ножа та вирізу ковдри зі слідами крові ( а.к.п.85);

Постановою про приєднання в якості речових доказів до матеріалів провадження кухонного ножа та вирізу з ковдри ( а.к.п. 86).

Також в судовому засіданні був оглянутий ніж, яким ОСОБА_7 18 червня 2016 року наніс ножове поранення ОСОБА_9 , і який приєднаний в якості речового доказу до кримінального провадження.

Крім того в судовому засіданні в якості речових доказів було оглянуто виріз з ковдри.

Відповідно до судово-психіатричної експертизи № 234/16 від 10.08.2016 року у ОСОБА_7 на момент вчинення злочину будь-яким психічним захворюванням не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними;на момент вчинення злочину в тимчасово-хворобливому стані не знаходився, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; ОСОБА_7 на даний час будь-яким психічним захворюванням не страждає, в тимчасово-хворобливому стані не знаходиться . Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує ( а.к.п. 125-127).

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 були кваліфіковані за ч. 2 ст. 15; ч. 1 ст. 115 КК України як умисні дії, які виразились у закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Відповідно до ст.. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст.. 15 КК України замахом на злочин є чинення особою з прямим умислом діяння ( дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення відповідного злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі. Згідно з ч. 2 ст. 24 КК умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння ( дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Однак, сукупність зібраних по справі доказів, які всебічно досліджені в суді, їх системний аналіз, дають підстави об`єктивно вважати, що органами досудового розслідування дії обвинуваченого невірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15; ч. 1 ст. 115 КК України.

При відмежування замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. При цьому необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передували події,їх стосунки ( п. 22 Постанови пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 « Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи»).

Зібраними по справі і дослідженими в суді доказами доведено факт нанесення ОСОБА_7 ножового поранення потерпілому, в результаті чого обвинуваченим були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, що визнається як ним самим так і потерпілим і підтверджується їхніми показами даними в судовому засіданні. Свідок ОСОБА_10 самого нанесення удару ножем обвинуваченим потерпілому не бачила. Об`єктивних доказів того, що обвинувачений мав умисел на позбавлення потерпілому життя в ході розгляду провадження судом не здобуто. Як встановлено в судовому засіданні обвинувачений погроз убити потерпілого не висловлював, спроб нанести повторні ножові удари з метою добити потерпілого - не вчиняв, хоча мав до цього об`єктивні можливості, так як після нанесення тілесних ушкоджень перебував біля потерпілого, і мав всі можливості вчинити дані дії, а тому суд приходить до переконання, що ОСОБА_7 повинен нести відповідальність за нанесення тяжких тілесних ушкоджень.

. Для з`ясування змісту й спрямованості умислу особи слід орієнтуватися на те, що при дослідженні доказів необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Як встановлено в судовому засіданні обвинувачений та потерпілий проживали в одній квартирі, раніше жодних конфліктів між ними не було, обоє перебували в стані алкогольного сп`яніння. 18 червня 2016 року між обвинуваченим та потерпілим виник словесний побутовий конфлікт спонтанно. Крім того судом встановлено, що ножовий удар обвинуваченим був нанесений не прицільно, хоча і в життєво важливий орган. Кухонний ніж в руках обвинуваченого опинився випадково, він спеціально його не брав, і після нанесення удару ніж залишався лежати на підлозі. Обвинувачений не брав його, хоча мав можливість підняти і довести свій умисел до кінця, щодо позбавлення життя потерпілого. Що стосується показів свідка ОСОБА_10 та потерпілого, про те, що обвинувачений забороняв викликати швидку допомогу, то суд ставиться до них критично, не бере до уваги, оскільки вона все-ж таки викликала швидку допомогу, і обвинувачений насильницько не затримував і не заперечував проти цього. Що стосується показів даного свідка про те, що вона зрозуміла, що обвинувачений може добити потерпілого, то суд не бере їх до уваги, оскільки це власні міркування вказаного свідка, і як вбачається з дій обвинуваченого, він цього не зробив, і ніякими іншими належними та допустимими доказами не підтверджено. Сам же обвинувачений не заперечує факт завдання ножового поранення потерпілому.

Крім того судом встановлено, що ножовий удар ОСОБА_7 був нанесений ззаді з достатньо значною силою, тілесне ушкодження у потерпілого є відкрите сліпе проникаюче поранення хребта і частково спинного мозку на рівні С2-С3 хребців у вигляді глибокого тетрапарезу з наявністю колото-різаної рани середньої третини шиї по задньолатеральній поверхні справа та порушенням функції тазових органів по типу ОСОБА_14 , які виникли від дії колючо-ріжучого предмета , і могли утворитися 18 червня 2016 року. Потерплій був повернутий задньо-правою поверхнею тіла до напряму дії травмую чого знаряддя.

Даний факт в судовому засіданні підтвердив експерт, який вказав, що небезпека для життя потерпілого була в момент нанесення удару, удар був нанесений із значною тяжкою силою. Крім того вказав, що без надання своєчасної кваліфікованої медичної допомоги можливо настала б смерть потерпілого.

Як встановлено в судовому засіданні швидка допомога приїхала за викликом ОСОБА_10 через декілька хвилин з моменту отримання потерпілим ножового поранення, і своєчасно надала медичну допомогу.

Всі ці обставини в сукупності підтверджують відсутність у ОСОБА_7 умислу на позбавлення життя потерпілого.

Органи досудового слідства дії ОСОБА_7 кваліфікували за ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України посилаючись на висновок експерта, який в даному випадку доводить лише ступінь тяжкості ушкоджень потерпілого але аж ніяк його умисел на настання смерті потерпілої. На переконання суду, основними факторами, які впливають на правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 являється його психічне ставлення до вчиненого, наявність умислу, ретельне дослідження обставин, що передували конфлікту і безпосередні обставини заподіяння ушкоджень. Останній в категоричній формі заявляє, що він не мав умислу позбавляти життя потерпілого.

Хоча тілесні ушкодження у потерпілого є тяжкими, однак вони були отримані від неприцільного удару ножем, тобто обвинувачений випадково попав в шию.
Натомість, сукупністю досліджених під час судового слідства доказів, було встановлено винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, і його дії суд кваліфікує як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Що стосується доводів обвинуваченого про те, що в його діях наявні ознаки кримінального злочину, передбаченого ст. 123 КК України, то суд їх відкидає, оскільки жодними належними та допустимими доказами не встановлено в його діях вищевказаного кримінального злочину.

Судові витрати становлять 3191,45 грн. за проведення судово імунологічних та дактилоскопічної експертиз.

По справі потерпілим заявлено цивільним позов про стягнення матеріальної шкоди в сумі 9578, 77 грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн. Враховуючи наявність матеріальних підтверджень щодо витрат пов"язаних з лікуванням потерпілого, то цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає до задоволення. Також суд вважає, що в рахунок відшкодування моральної шкоди також підлягають вимоги до задоволення, виходячи з вимог розумності та справедливості.

Речові докази знаходяться при кримінальному провадженні.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який є тяжким, особу обвинуваченого.

ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, немає постійного місця проживання, ніде не працював, на обліку у лікарі психіатра та нарколога не перебуває.

Пом`якшуючих обставин відповідно до ст.66 КК України суд невстановив.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 відповідно до ст.67 КК України є вчинення злочину особою в стані алкогольного спяніння.

Враховуючи особу обвинуваченого, та те, що він не розкаявся у вчиненому, не попросив вибачення у потерпілого, жодної матеріальної допомоги на лікування потерпілого не надав, внаслідок злочинних дій обвинуваченого, потерпілий став інвалідом, пересувається на інвалідному візку, а обвинувачений не зробив належних висновків із вчиненого, а тому враховуючи всі викладені в сукупності обставини, а помякшуючих обставин суд не встановив, то суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_7 не можливе без ізоляції його від суспільства, і йому необхідно призначити максимальну міру покарання відповідно до ч. 1 ст. 121 КК України.

Крім того, суд вважає застосувати до ОСОБА_7 вимоги ст.. 72 КК України, відповідно до якої зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, особам , що відбувають покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 перебуває у Рівненському слідчому ізоляторі з 20.06.2016 року, а тому останньому необхідно зарахувати один день за два, починаючи з 20.06.2016 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 374,376, 392-395 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у виді 8 ( восьми) років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишити попередній у виді тримання під вартою

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення експертиз у сумі 3191,45 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в сумі 9578,77 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн.

Речові докази виріз із ковдри та ніж, після набрання вироком законної сили знищити.

Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання, починаючи з 20.06.2016 року з розрахунку один день за два дня попереднього ув`язнення.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Інші учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію ви року.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя : ОСОБА_1
Судді : ОСОБА_2
ОСОБА_3