Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

5 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 2 листопада 2016 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 02.11.2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_9 , який є представником потерпілого ОСОБА_10 , на постанову старшого слідчого Деснянського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_11 від 15.09.2016 року про закриття кримінального провадження № 0017198 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення відмовлено.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що під час досудового розслідування слідчим не здобуто достатніх даних, які б вказували на наявність у діях ОСОБА_12 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а тому рішення слідчого прийнято з дотриманням вимог КПК України.

В апеляційній скарзі, поданій в інтересах потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу і скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що слідчий суддя не дав належну оцінку фактичним обставинам кримінального провадження, внаслідок чого ухвалив необґрунтоване, невмотивоване і незаконне рішення.

_________________________________________
Справа № 11-сс/796/3950/2016
Категорія: ст.303 КПК України
Слідчий суддя: ОСОБА_13
Доповідач: ОСОБА_1 .
Так, у схемі пригоди і протоколі огляду місця ДТП від 22.12.2013 року слідчий при деталізації дорожньої розмітки послався на п.1.14.2 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), і в подальшому ці дані були використані як вихідні при проведенні експертиз. Однак ця розмітка відноситься до регульованого пішохідного переходу, а пригода сталася на нерегульованому пішохідному переході. Отже, на переконання ОСОБА_9 , слідчий ще на початковій стадії досудового розслідування вніс до процесуальних документів неправдиві відомості, що ставить під сумнів достовірність і належність висновків експертів. Також у протоколі огляду місця ДТП в графі «очевидці події» та п.28 «свідки» нікого не зазначено, хоча дружина водія ОСОБА_14 і ОСОБА_15 є очевидцями та свідками. Слідчий не встановив, де зупинився ОСОБА_15 , адже на фото місця ДТП його автомобіль не зафіксовано, і не з`ясував, чому працівники ДАІ, які складали протокол та схему, не зазначили вказаних осіб у процесуальних документах і не відібрали у них пояснення.

Вважає, що кінцеве розташування транспортного засобу на проїзній частині, про що вказано в п.10 протоколу огляду місця ДТП, і що також було використано при проведенні експертизи, слідчий зазначив, керуючись суб`єктивним сприйняттям, а наявна слідова інформація могла бути сфальшована водієм до приїзду швидкої медичної допомоги і працівників ДАІ, що також не перевірялося слідчим.

Звертає увагу на проходження медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 22.12.2013 року з порушенням вимог закону, оскільки, за поясненнями ОСОБА_12 , він проходив огляд без супроводження працівниками ДАІ, а тому міг маніпулювати часом.

Крім того, за твердженням представника потерпілого, викликають сумніви достовірність світлин з місця пригоди, показання свідка ОСОБА_15 , некомпетентність і непрофесійність допиту ОСОБА_12 , оскільки його пояснення одразу після пригоди, показання та дані, отримані під час слідчого експерименту, мають істотні відмінності та суперечать показанням свідка ОСОБА_14 . Ним заявлялися клопотання про зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж шляхом подання слідчим до суду відповідного клопотання з метою перевірки показань свідка ОСОБА_15 , щодо якого є підстави вважати наявність особистого знайомства з ОСОБА_12 або його дружиною, про допит свідка (очевидця) ОСОБА_16 , лікаря ОСОБА_17 та працівника Подільського ВДАІ ОСОБА_18 з приводу обставин проходження огляду на стан сп`яніння водієм, та ще двох осіб, які входили до складу бригади швидкої медичної допомоги і могли бачити місце розташування потерпілого, слідову інформацію тощо. Ці клопотання слідчий ОСОБА_19 задовольнив, але не виконав. А після доручення здійснення досудового розслідування слідчому ОСОБА_11 той лише звернувся до суду з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, у задоволенні якого слідчий суддя відмовив у зв`язку з неприбуттям слідчого.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи представника потерпілого ОСОБА_9 на підтримку апеляційної скарги; доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою й вмотивованою; перевіривши матеріали провадження за скаргою та кримінального провадження № 0017198, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0017198, 22.12.2013 року близько 17 години 30 хвилин на вул. Бальзака, 14 в м. Києві водій ОСОБА_12 , керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter» д/н НОМЕР_1 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який отримав тілесні ушкодження. Відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР слідчим Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_19 23.12.2013 року за попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.286 КК України.

Доводи про наявність у діях ОСОБА_12 ознак кримінального правопорушення були предметом ретельної перевірки слідчих.

Однак, як встановлено під час досудового розслідування, дорожньо-транспортна пригод відбулась внаслідок порушення пішоходом ОСОБА_10 вимог п.п.4.1, 4.7, 4.10, 4.14 «а», «б», «г» ПДР, що знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП та її наслідками.

Вказані обставини об`єктивно підтверджуються даними, які містяться в протоколі огляду місця пригоди від 22.12.2013 року та схемі, показаннях свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 очевидців пригоди, свідка ОСОБА_12 водія автомобіля, протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_12 , висновку автотехнічної експертизи.

Також слідчий допитав ОСОБА_10 , провів за його участю слідчий експеримент і призначив судово-медичну експертизу з метою встановлення тяжкості і характеру тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому. Однак показання потерпілого про обставини ДТП не знайшли свого підтвердження.

Так, за висновком автотехнічної експертизи № 218/ат від 30.04.2014 року показання ОСОБА_10 в частині розташування вказаного ним місця наїзду під час слідчого експерименту в межах нерегульованого пішохідного переходу на відстані 2 метри за ближньою межею розмітки та на відстані 3,15 метри від правого краю проїзної частини (відносно напрямку руху автомобіля «Volkswagen Transporter») визнані технічно неспроможними, оскільки вони спростовувалися об`єктивною слідовою інформацією, зафіксованою в схемі ДТП, розташуванням окремих предметів, що знаходились в момент наїзду у пішохода, розташуванням ділянок розсіювання уламків скла транспортного засобу, що відокремилися при ударі від транспортного засобу, кінцевим розташуванням транспортного засобу, у зв`язку з чим експерт прийшов до висновку, що місце наїзду на пішохода відносно напрямку руху автомобіля знаходиться перед місцем кінцевого розташування автомобіля та перед початком розлиття рідини та уламками битого скла, тобто поза межами нерегульованого пішохідного переходу, в повздовжньому напрямку на відстані більше ніж 4,7 метри перед переходом, в поперечному напрямку на відстані близько 5,4 метри від правого краю проїзної частини.

За цим же висновком в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «Volkswagen Transporter» ОСОБА_12 повинен був керуватися вимогами п.п.12.2, 12.3 ПДР, не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для його руху, і в його діях не вбачається невідповідностей вимогам вказаних пунктів ПДР. Оцінка ж дій пішохода не пов`язана з використанням спеціальних знань експерта-автотехніка, і дане питання може бути вирішене за допомогою розділу 4 ПДР.

Постановою слідчого СВ Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 05.06.2014 року вказане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Після скасування ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 07.08.2014 року цієї постанови з тих підстав, що вона винесена слідчим без належної перевірки доводів потерпілого, адже не встановлено свідків пригоди, і є невмотивованою, слідчий допитав свідка ОСОБА_20 , який входив до складу бригади швидкої медичної допомоги, що виїжджала на місце пригоди, і підтвердив наявність слідової інформації до пішохідного переходу, додатково допитав потерпілого і провів слідчі експерименти за його і ОСОБА_12 участю, залучив експерта-автотехніка, доручивши проведення автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи іншій експертній установі, і отримав висновок № 5386/13422/15-52 від 31.07.2015 року, яким, знову ж таки, зазначене водієм місце наїзду на пішохода було прийнято до розгляду в дослідженні, а показання ОСОБА_10 відкинуті, оскільки не узгоджувалися із зафіксованою в схемі слідовою та речовою інформацією.

Крім того, за клопотанням представника потерпілого ОСОБА_9 слідчий допитав свідка ОСОБА_21 ( ОСОБА_16 ), який не був очевидцем пригоди, однак проїжджав поруч через невеликий проміжок часу після наїзду на пішохода і показав, що схема ДТП і фототаблиця відповідають тій обстановці, яку він бачив на місці події, пішохід точно лежав не на пішохідному переході.

Слідчим було вжито заходів для виклику як свідків ОСОБА_17 , медичних працівників, які здійснювали виїзд на ДТП, подано клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю і перебувають у ПрАТ «МТС Україна», а саме, документів, що містять дані про абонента з мобільним терміналом з сім-картою НОМЕР_2 , у виді роздруківки, в тому числі з інформацією про абонентів, з якими відбувалося з`єднання, у задоволенні якого слідчий суддя відмовив.

Таким чином в ході досудового розслідування слідчим було здійснено достатній обсяг слідчих дій з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, що спростовує доводи в апеляційній скарзі про протилежне.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що при складанні протоколу огляду місця ДТП і схеми пригоди слідчий помилково послався на п.1.14.2 ПДР при деталізації дорожньої розмітки є слушними, однак на схемі зображена дорожня розмітка згідно з п.1.14.1 ПДР «зебра», яка позначає саме нерегульований пішохідний перехід, і дослідження експертами проводилися з урахуванням вихідних даних саме про наявність на даній ділянці проїзної частини нерегульованого пішохідного переходу.
Те, що слідчий не з`ясував причини, з яких свідки ОСОБА_14 і ОСОБА_15 не зазначені у вказаних процесуальних документах, а так само обставини проходження ОСОБА_12 медичного огляду на стан сп`яніння, не є предметом доказування в даному кримінальному провадженні, тим більше, що наявність ОСОБА_14 в салоні автомобіля під час пригоди ні у кого не викликала сумнівів.

Надуманими, на переконання колегії суддів, є і доводи про зміну свідком ОСОБА_12 показань та наявність істотних суперечностей між показаннями цього свідка та свідка ОСОБА_14 . Свої показання ОСОБА_12 лише уточував, і вони були покладені в основу висновків експертів, про що у висновках наведено відповідне мотивування. Свідок ОСОБА_14 також наполягала на тому, що наїзд на пішохода відбувся до пішохідного переходу, і дала показання про обставини пригоди так, як вона їх сприймала.

Що стосується тверджень в апеляційній скарзі про те, що водій міг фальшувати слідову інформацією, про, можливо, недостовірний висновок про відсутність у ОСОБА_12 стану сп`яніння, сумніви в оригінальності і достовірності світлин, долучених до протоколу та схеми ДТП, суб`єктивної оцінки показань свідків, сумнівів у наявності на місці пригоди свідка ОСОБА_15 з огляду лише на те, що він родом з Сумської області, як і водій, то вони є виключно припущеннями представника потерпілого, жодними об`єктивними даними не підтверджуються, а тому у слідчого не було підстав їх перевіряти.

Щодо клопотання про зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, що є негласною слідчою (розшуковою) дією і втручанням у приватне спілкування, слід зазначити, що згідно з ч.2 ст.246 КПК України така слідча дія проводиться виключно у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, до яких злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, не відноситься.

Згідно з п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Встановивши такі обставини, старший слідчий Деснянського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_11 прийняв вмотивовану постанову про закриття кримінального провадження.

Розглядаючи скаргу ОСОБА_9 на рішення слідчого відповідно до вимог ст.303 КПК України, слідчий суддя дав належну оцінку матеріалам кримінального провадження і обґрунтовано дійшов до висновку про те, що слідчим дотримано вимоги кримінального процесуального закону, зокрема, положення ст.284 КПК України, а прийнята постанова відповідає вимогам ст.110 КПК України з огляду на те, що відомості у матеріалах кримінального провадження достатніх даних, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_12 ознак складу кримінального правопорушення, не містять.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстави для її скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 2 листопада 2016 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 на постанову старшого слідчого Деснянського УП ГУНП в м. Києві від 15 вересня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0017198 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3