У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000071 за касаційною скаргою заступника прокурора Запорізької області на вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 07 квітня 2016 року та вирок Апеляційного суду Запорізької області від 11 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 07 квітня 2016 року
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком цього ж суду 24.02.2016 р. за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк
4 роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки,
засуджено:
- за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;
- за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, поглинувши повністю не відбуте покарання, призначене вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 24 лютого 2016 року у виді 4 років позбавлення волі, ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Цим же вироком
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком цього ж суду 24.02.2016 р. за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк
4 роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки,
засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, поглинувши повністю не відбуте покарання, призначене вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 24 лютого 2016 року у виді 4 років позбавлення волі, ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Ухвалено стягнути на користь ОСОБА_8 :
солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 13 440 грн матеріальної шкоди;
з ОСОБА_7 8755 грн матеріальної шкоди та 1000 грн моральної шкоди;
з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 1000 грн моральної шкоди.
Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 11 липня 2016 року зазначений вирок місцевого суду скасовано в частині призначеного ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України та постановлено:
на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;
вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;
вироки Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 24 лютого та 07 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виконувати самостійно.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винними і засуджено за те, що вони за обставин, викладених у вироку, протягом грудня 2015 року - січня 2016 року з гаража на території домоволодіння АДРЕСА_1 та будинку на території домоволодіння АДРЕСА_2 неодноразово повторно, за попередньою змовою групою осіб таємно викрадали майно ОСОБА_8 , причинивши останньому матеріальної шкоди на загальну суму 24 851 грн 08 коп.
Також ОСОБА_7 на початку грудня 2015 року та 15 січня 2016 року з гаража на території домоволодіння АДРЕСА_1 повторно, таємно викрав майно ОСОБА_8 , причинивши останньому матеріальної шкоди на загальну суму 8755 грн.
Крім того, ОСОБА_6 у вечірній час 01 лютого 2016 року, в приміщенні буд. АДРЕСА_3 незаконно придбав шляхом отримання безоплатного подарунку особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 81,56 г., який без мети збуту незаконно перевозив та зберігав у своїй курточці до 13.10 год. 03 лютого 2016 року, коли у м. Гуляйполі вказаний наркотичний засіб у ОСОБА_6 було вилучено працівниками поліції.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особам засуджених, внаслідок його м`якості, порушує питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Вважає, що резолютивна частина вироку апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 420 КПК України. Крім того, апеляційний суд, зазначивши про самостійне виконання вироків Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 24 лютого та 07 квітня 2016 року, не застосував положення ч. 4 ст. 70 КК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, за які їхзасуджено, та кваліфікація їх дій у касаційній скарзі прокурора не оскаржуються.
Посилання прокурора на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особам засуджених є необґрунтованими.
Так, за ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд із достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є тяжкими та середньої тяжкості, конкретні обставини провадження, особу винного, який має не зняті та не погашені судимості, негативно характеризується, думку потерпілого, обставини, які пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів), та відсутність обставин, які обтяжують покарання, а ОСОБА_7 ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є тяжкими, конкретні обставини провадження, особу винного, який має не зняті та не погашені судимості, негативно характеризується, думку потерпілого, обставини, які пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів), та відсутність обставин, які обтяжують покарання. За таких умов місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення засудженим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання в межах санкцій частин статей, за якими їх визнано винними та відсутність підстав для їх звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Апеляційний суд переглянув це кримінальне провадження і виніс мотивований вирок, яким правильно призначив ОСОБА_6 покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.
Крім того, призначаючи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів, апеляційний суд дотримався вимог ч. 4 ст. 70 КК Українита роз`яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Як видно з резолютивної частини вироку, апеляційний суд хоча й не послався на ч. 4 ст. 70 КК України, але правильно зазначив, що вироки Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 24 лютого та 07 квітня 2016 року мають виконуватись самостійно.
Отже, вимоги статей 50, 65 КК України дотримано. Призначене покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення засуджених і попередження вчинення ними нових злочинів.
Оскільки в касаційній скарзі прокурора не наведено переконливих доводів на обґрунтування твердження про невиправдану м`якість призначеного ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання, то скарга в цій частині задоволенню не підлягає.
Доводи прокурора про невідповідність вироку апеляційного суду вимогам ч.2 ст. 420 КПК України, оскільки в його резолютивній частині не зазначені рішення про визнанняОСОБА_6 та ОСОБА_7 винними у пред`явленому обвинуваченні, посилання на відповідну статтю (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність (ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України та ч. 3 ст. 185 КК України відповідно) та покарання, призначене по обвинуваченню, що визнане судом доведеним є безпідставними, оскільки апеляційним судом вирок місцевого суду було скасовано частково, лише в частині призначеного засудженим покарання за ч.ч. 1. 4 ст. 70 КК України.
Вирок апеляційного суду є достатньо мотивованим та таким, що повною мірою відповідає вимогам ст. 420 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування судових рішень, не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436438 КПК України, п. 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 07 квітня 2016 року та вирок Апеляційного суду Запорізької області від 11 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргузаступника прокурора Запорізької області без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3