Справа № 1-кп/679/54/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2016 року Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000692 про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Славута Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , який перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, українця, громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

15 грудня 2015 року о 07 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , керуючи власним автомобілем «Mazda 626», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », рухався по проїжджій частині, що по вул.Будівельників в м.Нетішин, в напрямку просп.Незалежності.

Доїхавши до перехрестя вулиці Будівельників - проспекту Незалежності, яке розташоване неподалік КП НМР «Торговий центр», що по просп.Незалежності, 22 в м.Нетішин, яке регулюється дорожніми знаками та дорожньою розміткою, будучи інформованим, згідно встановленого дорожнього знаку 5.35.1 «Пішохідний перехід» про наявність попереду руху пішохідного переходу, не переконався у відсутності на ньому пішоходів, яким може бути створена небезпека, не вибрав безпечної для руху швидкості, не врахував дорожню установку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, проявив неуважність, в результаті чого скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які переходили проїжджу частину вулиці по не регульованому пішохідному переходу зліва направо відносно руху автомобіля.

Вищевказаними діями ОСОБА_7 порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме: п.1.5 згідно якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п.2.3 "б" згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.10.1 який передбачає, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.12.1 згідно якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п.12.2 який передбачає, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; п.12.3 згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п.18.1 згідно якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді забою лівого колінного суглобу, який відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та ушкоджень зв`язок лівого гомілково - ступеневого суглобу, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, а пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді синця задньо - внутрішньої поверхні правого передпліччя, забою пальців правої кисті, синця передньої поверхні правого колінного суглобу, садна передньої поверхні лівого колінного суглобу, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Невиконання водієм ОСОБА_7 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України перебуває в прямому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо - транспортної пригоди та наслідками, що настали.

В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, у скоєному розкаявся. Пояснив, що ранком 15.12.2015 року він поспішав на роботу, тому замерзле лобове скло свого автомобіля «Mazda 626» почистив не повністю, а лише з лівої сторони, де знаходиться сидіння водія. Після цього, сів в автомобіль і поїхав на роботу. Приблизно о 07 годині 30 хвилин рухався по вул.Будівельників в напрямку до просп.Незалежності. За декілька метрів від пішохідного переходу помітив 2 жінок, які збиралися переходити дорогу, тому зменшив швидкість руху. Співставитивши свою та їхню швидкість руху, вирішив, що вони встигнуть пройти пішохідний перехід, тому продовжив рух. Він спостерігав як жінки пройти за середину пішохідного переходу, однак не побачив, що вони ще не закінчили перехід дороги, оскільки права частина його лобового скла була замерзлою, і в цей час відчув удар та зрозумів, що збив пішоходів. Після цього зупинився, вийшов з автомобіля і побачив 2 жінок, одна з яких стояла, а інша лежала на проїжджій частині. Допоміг піднятися потерпілій, що лежала, посадив її в свій автомобіль, викликав швидку. Крім того обвинувачений зазначив, що хотів мирно вирішити питання щодо відшкодування шкоди потерплій ОСОБА_9 , при зустрічі остання сказала дати їй 2000 грн., але в нього на той час було лише 330 грн., які він їй віддав і сказав, щоб вона телефонувала, якщо потрібні будуть гроші на лікування. Однак вона до нього не зверталася. Не робив спроб вирішити питання про відшкодування шкоди ОСОБА_5 , оскільки вона не потерпіла фізично і в нього не було її даних. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 обвинувачений визнав частково: матеріальну шкоду на суму 1500 грн., а моральну - 5000 грн. Пояснив, що на час ДТП його автомобіль не був застрахований, оскільки закінчилася дія договору добровільного страхування.

Крім визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні кримінального правопорушення об`єктивно доводиться показаннями потерпілих та іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала, що 15.12.2015 року близько 07 години 30 хвилин вона йшла на роботу разом зі своєю колегою ОСОБА_5 по тротуару по просп.Незалежності в напрямку КП НМР "Тоговий центр". Підійшовши до пішохідного переходу на перехресті, вони подивилися праворуч і побачили, що по вул.Будівельників, доїжджаючи до автобусної зупинки, на невеликій швидкості рухаються декілька автомобілів. Оскільки автомобілі рухалися досить повільно, вони вдвох почали переходити проїжджу частину по пішохідному переходу. При цьому вона йшла з лівої сторони від ОСОБА_5 . Дійшовши майже до краю пішохідного переходу, вона побачила, що ОСОБА_5 підлетіла і впала, а сама в цей час відчула сильний тупий біль в ногах і також впала. В цей час автомобіль обвинуваченого наїхав їй на ліву ногу і зупинився. Після цього вона спробувала встати, але не змогла. Обвинувачений, потерпіла ОСОБА_5 та люди, що там були, підняли її з дороги і посадили в автомобіль ОСОБА_7 . Після цього приїхала швидка медична допомога, забрала її в лікарню, де їй надали медичну допомогу. В лікарню приїхав обвинувачений, цікавився станом її здоров`я і вони обмінялися номерами телефонів. Наступного дня на пропозицію ОСОБА_7 вона зустрілася з ним у вестибюлі свого будинку, де він запитав, що потрібно. У відповідь вона повідомила, що необхідно придбати взуття, бо нога розпухла, і гроші на лікування. На що він дав їй лише 316 грн., сказавши, що більше не має. Починаючи з наступного дня, стан її здоров`я став погіршуватися, після неодноразових звернень до лікарів та проведеного УЗД в м.Острог в неї діагностували розрив зв`язок. Обвинувачений не робив спроб відшкодувати їй заподіяну шкоду, лише обіцяв написати розписки, що потім заплатить.

Потерпіла підтримала заявлений цивільний позов, просила стягнути з ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 13604,73 грн., з яких: 878,73 грн. - вартість придбаних нею медикаментів; 200 грн. - витрати на користування послугами таксі, бо не могла ходити пішки; 120 грн. - вартість ультразвукового дослідження в м.Острог; 180 грн. - витрати на послуги таксі з м.Нетішин до м.Острог; 286 грн. - вартість нових чоботів вільного крою, оскільки через травму ноги не могла взути інше взуття; 480 грн. - вартість придбаного в м.Рівне ортопедичного бандажа; 60 грн. - вартість проїзду маршрутним таксі з м.Нетішин до м.Рівне і назад; 8400 грн. - середня вартість путівки на санаторно - курортне лікування тривалістю 12 днів, рекомендоване їй лікарською комісією в таких санаторіях як "Хмільник", "Синяк", "Медобори"; 3000 грн. - не отриманий нею, у зв`язку з перебуванням на лікарняному, додатковий заробіток від репетиторської діяльності, якою вона займається, як вчитель з історії та права, у вільний час. Крім того просила стягнути з ОСОБА_7 заподіяну їй моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 15000 гривень і яка полягає у перенесенні нею фізичного болю, емоційних та душевних стражданнях, хвилюваннях через ушкоджене здоров`я, порушенні звичного способу та ритму життя. Зазначила, що травма, отримала внаслідок ДТП та відношення обвинуваченого до скоєного, нанесли їй психологічну травму, що проявляється в приниженні її честі, гідності, достоїнства перед друзями, сусідами, колегами. ОСОБА_7 телефонував їй з погрозами, психологічно тиснув на неї, його дружина влаштовувала істерики з приводу порушення кримінального провадження. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень вона змушена була перебувати декілька тижнів на лікарняному, витрачати час на звернення в поліцію, проведення слідчих дій, не могла відвідувати заняття східними танцями, поїхати до матері, яка проживає на Вінничині, не змогла активно святкувати новорічні свята. Крім того потерпіла просила стягнути з обвинуваченого на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 4010 грн.

Потерпіла ОСОБА_5 підтвердила показання потерпілої ОСОБА_4 щодо часу, місця та обставин дорожньо - транспортної пригоди. Крім того показала, що дійшовши майже до краю пішохідного переходу відчула удар в правий бік, від якого вперлася руками в капот автомобіля. Як падала і піднімалася не пам`ятає. Дійшла до свідомості вже тоді, коли стояла на ногах. В цей час побачила, що ОСОБА_4 лежить на дорозі і допомогла посадити її в автомобіль обвинуваченого. Потерпіла пояснила, що оскільки явних тілесних ушкоджень в неї не було, вона пішла на роботу. Однак через деякий час їй стало погано, вона викликала швидку медичну допомогу, яка завезла її в лікарню, де їй надали медичну допомогу. Обвинувачений не звертався до неї з пропозиціями відшкодувати шкоду.

Обидві потерпілі просили призначити обвинуваченому максимальне покарання з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Згідно протоколу огляду місця події від 15.12.2015 року, фототаблиці та схеми до нього, встановлено місце дорожньо - транспорної пригоди, а саме: ділянка проїзної частини Т-подібного перехрестя вулиці Будівельників - проспекту Незалежності в м.Нетішин в районі магазину "Торговий центр", що по просп.Незалежності, 22. Ділянка дороги, де відбулося ДТП регулюється дорожніми знаками 2.1 "Дати дорогу", 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено", 5.35.1, 5.35.2 "Пішохідний перехід" та дорожньою розміткою 1.1. Об`єктів, що обмежують оглядовість на проїжджій частині, немає. Від правого переднього колеса до краю пішохідного переходу виявлено сліди гальмування довжиною 1,10 м. Біля краю колеса виявлено фрагмент підошви взуття.

а.кп.8 - 13

Згідно висновків судово-медичної експертизи № 195 від 21.12.2015 року, № 201 від 22.02.2016 року, № 108 від 24.06.2016 року, на основі аналізу даних медичних документів, рентгенологічного дослідження та огляду 21.12.2015 року, у ОСОБА_5 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця задньо - внутрішньої поверхні правого передпліччя, забою пальців правої кисті, синця передньої поверхні правого колінного суглобу, садна передньої поверхні лівого колінного суглобу, які походять від дії тупих твердих предметів, мають ознаки виникнення за ударним механізмом прикладанням травмуючої поверхні в поєднанні з тертям, за властивостями давності виникнення можуть відповідати часу вказаному в постанові про призначення експертизи, тобто 15.12.2015 року, і відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

На основі аналізу даних медичних документів, рентгенологічного дослідження та огляду 24.12.2015 року, даних матеріалів кримінального провадження №0000692, у ОСОБА_4 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді забою лівого колінного суглобу, синця передньої поверхні лівої гомілки у верхній третині, синця задньо зовнішньої поверхні правої гомілки в нижній третині, ушкодження зв`язок лівого гомілково ступеневого суглобу з підшкірною гематомою ступні, які походять від дії твердих предметів, які виникли як в результаті ударного локального прикладання травмуючих предметів, так і в результаті конструктивної дії внаслідок перегинання в гомілково ступеневому суглобі. Ушкодження лівого гомілково ступеневого суглобу відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за кваліфікуючим критерієм тривалого розладу здоров`я, а забій лівого колінного суглобу відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вищевказані тілесні ушкодження могли виникнути за обставин наїзду легкового автомобіля на праву бокову, задньо право бокову поверхню ніг пішохода, що може відповідати обставинам ДТП 15.12.2015 року, яка відображена в матералах кримінального провадження №0000692.

а.кп.41, 32-33,122-123

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 115А від 25.03.2016 року, в заданій дорожній ситуації водій автомобіля "Mazda 626" реєстраційний номер " НОМЕР_1 " ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог пп.12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України. В заданій дорожній ситуації швидкість руху автомобіля "Mazda 626" реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", яка відповідає залишеному на проїзній частині сліду гальмування довжиною 1,1 м., складає біля 17,1 18 км/год. В умовах даної пригоди, технічна можливість у водія автомобіля "Mazda 626" реєстраційний номер " НОМЕР_1 " ОСОБА_7 уникнути наїзду на пішоходів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які рухалися по нерегульованому пішохідному переході, залежала від виконання ним вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України. Тобто виконуючи вимоги вказаного пункту Правил дорожнього руху України водій автомобіля ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішоходів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які рухалися по нерегульованому пішохідному переході.

а.кп.50-52

Таким чином, дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за частиною 1 статті 286 КК України.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , у відповідності до вимог ст.ст.65, 66, 67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного - те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має на утриманні двох малолітніх дітей, пом`якшуючі покарання обставини визнання вини у вчиненні злочину, активне сприяння у його розкритті, каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також думку потерпілих, які просять призначити йому максимально суворе покарання передбачене ч.1 ст.286 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі наведеного, приймаючи до уваги обставини, характер та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

На думку суду, призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Вирішуючи заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 13604,73 грн. та моральної шкоди в розмірі 15000 гривень, суд вважає, що його слід задоволити частково.

Так, суд вважає, що ОСОБА_7 повинен відшкодувати ОСОБА_4 вартість придбаних нею медикаментів - в сумі 878,73 грн., вартість ультразвукового обстеження в сумі 120 грн., вартість придбаних чобіт в сумі 286 грн., що становить 1284,73 грн. Однак враховуючи те, що обвинувачений добровільно надав потерпілій на відшкодування шкоди кошти в сумі 316 грн., з нього слід стягнути на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 968,73 грн. (1284,73 грн. - 316 грн).

Водночас, суд не вбачає підстав для стягнення з обвинуваченого витрат на користування послугами таксі, придбання ортопедичного бандажа, витрат на проїзд маршрутним таксі, середньої вартості санаторно - курортного лікування, оскільки потерпіла ОСОБА_4 не надала суду жодних належних та допустимих доказів в підтвердження того, що вона понесла зазначені витрати, а в квитках на проїзд з м.Нетішин до м.Рівне і назад не зазначено вартість такого проїзду. Відсутні також підстави і для стягнення суми неотриманого додаткового доходу від репетиторства, оскільки позивачкою не надано жодних доказів того, що вона надає такі послуги, на підставі чого і яка їх вартість.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то враховуючи характер і обсяг фізичних та душевних страждань, переживань та хвилювань, яких зазнала потерпіла, внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, обставини вчинення правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного та його поведінку після вчиненого, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню в розмірі 10000 гривень. Крім того з обвинуваченого на користь потерпілої слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 4010 грн.

Керуючись ст.ст.369, 370, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 286 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 968 гривень 73 копійки, моральну шкоду в розмірі 10000 гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 4010 гривень, а всього: 14978 гривень 73 копійки.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення судової автотехнічної експертизи в сумі 527 гривень 76 копійок.

Речові докази: автомобіль марки «Mazda 626», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », що переданий на зберігання власнику ОСОБА_7 - йому ж повернути.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через Нетішинський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Головуюча: