Справа № 128/3906/16-к
УХВАЛА
16 січня 2017 року м. Вінниця

колегія суддів Вінницького районного суду Вінницької області

в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження № 0001239 від 29.08.2016 року, відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України, відносно якого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні судом поставлено на вирішення питання, щодо доцільності продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою, оскільки вважає, що ризики, які стали підставою для обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зникли, просить врахувати, що скоєним є тяжкий та особливо тяжкий злочини та ту обставину, що обвинувачений не працевлаштований, проживає поряд з потерпілою, що не виключає можливості вчинення тиску, відносно неї, не має соціально-стримуючих факторів від вчинення нових злочинів та може уникнути виконання своїх процесуальних обов`язків обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_7 його захисник ОСОБА_6 заперечили проти продовження строку тримання під вартою. При цьому захисник ОСОБА_6 просить врахувати, що прокурором не доведено збереження жодного ризику, які стали підставою для взяття обвинуваченого під варту та не звернувся до суду із відповідним письмовим клопотання про продовження строку тримання під вартою, порушивши вимоги КПК України.

Заслухавши думку учасників кримінального процесу, суд враховує, що ч. 3 ст. 331 КПК України визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України та був продовжений за ухвалами суду.
Вирішуючи питання, щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.
При цьому, суд враховує, що злочини, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , віднесений відповідно до ст.12 КК України, до тяжких та особливо злочинів, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України від 4 до 6 років позбавлення волі та за ч. 3 ст. 187 КК України від 7 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що дає достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може, з метою уникнення від покарання, впливати на потерпілу та свідків, які підлягають виклику до суду, уникати явки до суду, та може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. При цьому суд враховує, що обвинувачений постійного місця проживання на території м. Вінниці та Вінницького району не має, житло на праві приватної власності в нього відсутнє, обвинувачений не має постійного офіційного місця роботи та доходу, раніше відбував покарання в місцях позбавлення волі, що свідчить про відсутність соціально-стримуючих факторів. Також суд враховує, обставини вчинення кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за скоєні злочини передбачені санкцією ч.2 ст. 186 та ч. 3 ст. 187 КК України, тому колегія суддів дійшла до висновку, щодо відсутності підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відтак, для запобігання вказаним ризикам, враховується суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року.
Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, - не встановлено.
У зв`язку із викладеним, на підставі ч.3 ст.331 КПК України, суд вважає, що підстав для зміни чи скасування міри запобіжного заходу немає, обвинуваченому слід продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк до 2 місяців.
Враховуючи вимоги норм розділу ІІ КПК України, зокрема, ст. ст. 177,183,199, а також вищевказані обставини, суд вважає, що більш м`які заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду даного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 331 КПК України, суд , -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України, строком до 2 місяців до 17 березня 2017 року включно.

Копію ухвали направити для виконання начальнику УВП№1 м. Вінниці.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3