Справа № 443/988/16-к
Провадження № 1-кп/442/97/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження №0000541 від 31.05.2016 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новий Розділ Львівської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України

з участю прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

В ніч з 12 на 13 травня 2016 року ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_9 перебуваючи у м.Ходорів Жидачівського району Львівської області по вул..Стрілецькій, шляхом вільного доступу таємно умисно викрали шляхом демонтажу із каналізаційного колодязя телефонний кабель марки ТППепЗ 200*2*0,4 довжиною 80 метрів, який належить ТзОВ «Квант», чим завдали матеріальної шкоди ТзОВ «Квант» на суму 7200гривень.

Крім цього, в ніч з 15 на 16 травня 2016 року ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , перебуваючи у м.Ходорів Жидачівського району Львівської області по вул..Стрілецькій та вул..Шептицького, шляхом вільного доступу таємно умисно повторно викрали шляхом демонтажу із каналізаційного колодязя телефонний кабель марки ТППепЗ 200*2*0,4 довжиною 150 метрів, який належить ТзОВ «Квант», чим завдали матеріальної шкоди ТзОВ «Квант» на суму 13100гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України , тобто таємне викрадення чужого майна ( крадіжку) за попередньою змовою групою осіб повторно.

В судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, пославшись на обставини, викладені у обвинувальному акті. У вчиненому щиросердечно розкаюється, обіцяє в майбутньому більше кримінальних правопорушень не вчиняти, просить суворо не карати. Разом з тим, цивільний позов визнав.

Представник потерпілого ОСОБА_7 щодо обрання обвинуваченому міри покарання поклався на думку суду, просив позовну заяву задовольнити, позовні вимоги підтримав в сумі 17935гривень.

Крім повного визнання своєї винності обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

При цьому, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення. Його дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно за попередньою змовою групою осіб на загальну суму 20300 грн.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

В даній справі, суд, призначаючи покарання ОСОБА_3 , при виборі останньому заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

При цьому до обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї винуватості, каяття та активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику, те, що на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Також суд ураховує те, що обвинувачений усвідомлює про настання наслідків, які завдані кримінальним правопорушенням.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, аналізу особи винного як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, встановлених судом конкретних обставин події, оцінки поведінки обвинуваченого після вчинення злочину, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів у майбутньому.

Крім того, ОСОБА_3 до постановлення вироку вчинив новий злочин , за який засуджений вироком Миколаївськогорайонного суду Львівської області від 14.09.2016року.

Згідно ч. 1,4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.. Таким чином , суд визначає остаточно до відбуття покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

У кримінальному провадженні заявлено цивільний позов ТзОВ «Квант» про стягнення з обвинуваченого 36702гривень матеріальної шкоди.
У позовній заяві вказано, що після викрадення кабелю ТзОВ «Квант» придбало матеріальні цінності та проведено будівельно-монтажні роботи по відновленню зв`язку на суму 34619 грн. згідно Локального кошторису на будівельні роботи №2-1-8 та 19187грн. згідно Локального кошторису на будівельні роботи №2-1-9 . Таким чином, вказаним злочином ТзОВ «Квант» заподіяно матеріальної шкоди на суму 53806 гривень та просять стягнути з ОСОБА_3 частково заподіяну ним шкоду в сумі17935гривень.
Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З абз.1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна»(з наступними змінами) та абз.1 п.2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір .

Відповідно до ч.І ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.
Згідно положень ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що цивільний позов слід задовольнити в межах підтриманих в судовому засіданні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 100, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за цим вироком та вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 14.09.2016 року, визначити остаточне до відбуття покарання ОСОБА_3 у виді 3 (трьох) років 8 (вісьми) місяців позбавлення волі.
Цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Квант» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків, завданих злочином, задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Квант» шкоду в розмірі 17935 гривень

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1