АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 662/413/16-к Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/791/164/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: примусові заходи виховного
У Х В А Л А
іменем України
15 лютого 2017 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

малолітнього ОСОБА_9 ,

представника органу опіки та піклування ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000006 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах малолітнього ОСОБА_9 на ухвалу Новотроїцького районного суду Херсонської області від 06 грудня 2016 року про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього, що не досяг віку кримінальної відповідальності,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , учня 3-го класу Новотроїцької гімназії; що обвинувачується у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,-

в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою до ОСОБА_9 , який не досяг віку притягнення до кримінальної відповідальності, застосовано примусовий захід виховного характеру у виді застереження.

Контроль за виконанням цієї ухвали покладено на відділ районної державної адміністрації службу у справах дітей за місцем проживання ОСОБА_9 ..

Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.

Згідно ухвали суду, 06.01.2016 року біля 13-00 години ОСОБА_9 , перебуваючи в коридорі квартири АДРЕСА_2 , умисно, керуючись корисливими мотивами, відкрито, шляхом ривку, вихопив гаманець ОСОБА_11 , вартість якого становить 57 грн., в якому знаходилися грошові кошти в сумі 200 грн., та втік з місця події, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Не погоджуючись з рішенням суду, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах малолітнього ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру. В обґрунтування доводів указує, що висновок суду ґрунтується на доказах, одержаних незаконним шляхом та припущеннях. Зазначає, що показання потерпілої ОСОБА_12 є непослідовними, вона в судовому засіданні впевнено не підтвердила, що саме ОСОБА_9 вчинив щодо неї злочин. У порушення вимог закону для впізнання за фотознімками їй було надано дві фотокартки, протокол складено за відсутності понятих. Зауважує, що показання свідка ОСОБА_13 є недопустимим доказом, оскільки між ним та сім`єю ОСОБА_14 існують неприязне стосунки. На досудовому розслідуванні було порушено вимоги ст. 228 КПК України, що стосуються проведення слідчих дій та складання протоколів за їх результатами, зокрема, пред`явлення особи для впізнання.

Заступник прокурора Херсонської області відмовився від апеляційної скарги прокурора на ухвалу суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 ..

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 , законного представника ОСОБА_8 , малолітнього ОСОБА_9 , представника органу опіки та піклування ОСОБА_10 , які підтримали апеляційні вимоги захисника та просили їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вчинення ОСОБА_9 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, за встановлених і викладених в ухвалі обставин, обґрунтовані дослідженими під час судового розгляду доказами, яким дано належну оцінку, і відповідають фактичним обставинам провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_9 показав, що протиправних дій не вчиняв і 06.01.2016 року у квартирі потерпілої ОСОБА_11 не був, знаходився вдома по АДРЕСА_1 .

Ці заперечення ОСОБА_9 про те, що він не вчиняв суспільно небезпечного діяння, були предметом перевірки у судовому засіданні і спростовуються наступними доказами.

Зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_12 про те, що 06.01.2016 року у Святвечір до неї в квартиру прийшли посівати два хлопця ромської національності, які повели себе зухвало, без дозволу забрали яблука, а один з них ОСОБА_15 вихопив у неї гаманець з грошима, коли вона замірювалася їм подарувати по одній гривні. Коли вона розповіла про це мешканцям села, в тому числі ОСОБА_13 , то вони пояснили, що знають цих хлопців. Під час досудового розслідування вона впізнала за фотографіями ОСОБА_9 , який заволодів її гаманцем з грошима. Через деякий час ОСОБА_8 - бабуся ОСОБА_16 відшкодувала їй 200 гривень і новий гаманець. Остання просила її забрати заяву з поліції, при цього не заперечувала, що її онук ОСОБА_17 вчинив суспільно небезпечне діяння щодо неї (потерпілої).
Ці показання потерпілої суд обґрунтовано визнав достовірним джерелом доказів, оскільки вони підтверджуються іншими доказами.
Свідок ОСОБА_13 показав, що знає сім`ю ромської національності ОСОБА_14 , які раніше побили його брата, але це не впливає на правдивість його показаній. 06.01.2016 року опівдні він перебував на роботі по вул. Садовій у смт Новотроїцьке, де не дозволив посівати хлопцям ромської національності, а саме ОСОБА_18 , якого добре знає. Останні пішли і вчинили пограбування бабусі - сусідки ОСОБА_12 .. Він бачив, як вони тікали, один з них був ОСОБА_15 .
Із протоколу огляду місця події від 06.01.2016 року вбачається, що потерпіла ОСОБА_12 показала місце вчинення протиправного діяння щодо неї. (а.п.131,132)
Згідно із протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, потерпіла ОСОБА_12 впізнала ОСОБА_16 , як особу, що вихватила в неї гаманець з грошима в сумі 200 гривень. (133 -135)
Як убачається з характеристики на ОСОБА_9 , за місцем проживання він характеризується негативно, як схильний до порушень шкільної дисципліни.
Оскільки викладені докази узгоджуються між собою щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_9 суспільно небезпечного діяння, у суду не було підстав ставити під сумнів їх належність, допустимість, достовірність і достатність, які у своїй сукупності викривають останнього у вчиненні інкримінованого суспільно небезпечного діяння, які обґрунтовано покладено в основу ухвали.
Тому доводи захисника про те, що висновки суду ґрунтуються на доказах, одержаних незаконним шляхом та припущеннях, а також непослідовних показаннях потерпілої, колегія суддів визнає голослівними та такими, що суперечать наведеним доказам.
Безпідставними є твердження захисника про те, показання свідка ОСОБА_13 є недопустимим доказом, оскільки між ним та сім`єю ОСОБА_14 існують неприязні стосунки, оскільки захисник не навів переконливих причин, з яких свідок міг обмовити ОСОБА_19 ..

Сам по собі факт неприязних стосунків свідка із сім`єю ОСОБА_14 не є безумовною підставою для визнання показаній свідка ОСОБА_13 необ`єктивними та недостовірними.

Також є необґрунтованими доводи захисника про те, що впізнання ОСОБА_9 за фотознімками проведено з порушенням вимог ст. 228 КПК України та є недопустимим доказом, оскільки ця слідча дія проведена з дотриманням вимог ч.6 ст. 228 КПК України за участю понятих, під час якої потерпілій було пред`явлено 4 фотознімка, серед яких був фотознімок ОСОБА_9 , якого вона впевнено впізнала як особу, що вчинила суспільно небезпечне діяння щодо неї. (а.п.133-135)

Врахувавши всі обставини справи, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги показання ОСОБА_9 про його непричетність до вчиненого суспільно небезпечного діяння, на що посилається захисник в апеляційній скарзі, оскільки вони суперечать встановленим обставинам вчиненого суспільно небезпечного діяння та дослідженим у справі доказам.
Аналіз викладених доказів переконливо свідчить про те, що ОСОБА_9 вчинив суспільно небезпечне діяння викрите викрадення чужого майна (грабіж).
Відповідно до встановлених фактичних обставин вчиненого суспільно небезпечного діяння та доведеності його вчинення ОСОБА_9 , суд першої інстанції правильно кваліфікував його діяння за ч.1 ст. 186 КК України.
Отже, викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, слід визнати такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.
Підстав для скасування ухвали та ухвалення нової ухвали про відмову в застосуванні примусового заходу виховного характеру, як про це ставить питання захисник в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Примусовий захід виховного характеру у виді застереження застосовано до ОСОБА_9 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, відповідно до вимог ч.2 ст. 105 КК України.
Даних про те, що в справі неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотні порушення кримінального процесуального закону, які можуть бути підставами для скасування чи зміну ухвали, колегією суддів не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги захисника відсутні.

Керуючись ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах малолітнього ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Новотроїцького районного суду Херсонської області від 06 грудня 2016 року щодо ОСОБА_9 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 15 лютого 2017 року
Ухвала набрала законної сили 15 лютого 2017 року

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2