11-кп/775/317/2017(м)
222/138/17

Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Доповідач ОСОБА_2
Категорія ч. 4 ст. 407 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2017 року м. Маріуполь
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Липецьке Котовського району Одеської області, громадянина України, з середньо освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2013 р.н., військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , займає посаду техніка гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, у військовому званні сержант, не судимого в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2
визнано винним за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України призначено покарання у вигляді позбавлення волі на 1 рік.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.
ОСОБА_7 01.02.2016 року призвано на військову службу за контрактом у Збройні Сили України до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 30.09.2016 року № 122-РС сержанта ОСОБА_7 призначено на посаду техніка гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 .
Проходячи військову службу, сержант ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, будучи направленим 26.10.2016 року на обстеження до військової частини НОМЕР_2 (мобільний шпиталь), 27.10.2016 року не з`явився вчасно на службу до місця дислокації підрозділу, що розташований в АДРЕСА_3 , перебуваючи до 10.01.2017 року за межами військової частини за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , де обов`язки військової служби не виконував та проводив час на власний розсуд, чим ухилився від військової служби в умовах особливого періоду.
На зазначений вирок захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , який діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подали апеляційну скаргу, в якій вказують, що вирок суду незаконний та необґрунтований. Вважають, що суд не вмотивовано не застосував вимоги ст. 75 КК України при призначенні обвинуваченому покарання. Також при призначенні покарання не було враховано особу обвинуваченого та при розгляді справи безпідставно застосовано положення ч. 3 ст. 349 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 не мав наміру ухилитись від військової служби. Просять вирок суду скасувати та направити справу на новий судовий розгляд або вирок суду змінити та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 вимоги ст. 75 КК України.
На зазначену апеляційну скаргу прокурор подав заперечення, в яких вказує, що вирок суду є законним та обґрунтованим, а доводи сторони захисту є надуманими, безпідставними та такими що не підлягають задоволенню. Суд першої інстанції всебічно та повно дослідив особу обвинуваченого та відповідно з законом при розгляді справи застосував вимоги ст. 349 КПК України. Просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, думку прокурора, який заперечував проти апеляції, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за наступних підстав.
Доводи апеляційної скарги про суворість призначеного покарання та про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, на думку колегії суддів, є безпідставними, тому що покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, вчиненому й особі обвинуваченого.
При цьому суд першої інстанції врахував відсутність обставин, що обтяжують покарання, та обставини, що його пом`якшують, дані про особу обвинуваченого і призначив покарання з застосуванням положень ст. 69 КК України.
Таким чином з наведених мотивів до ОСОБА_7 не може бути застосований інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням.
За таких обставин колегія судів дійшла висновку, що призначене ОСОБА_7 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів, а підстави для звільнення від відбування покарання відсутні.
Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції положень ст. 349 ч. 3 КПК України спростовуються матеріалами провадження.
Так, вивченням матеріалів провадження встановлено, що під час розгляду даного провадження судом першої інстанції обвинуваченому та всім учасникам провадження було роз`яснено положення ст. 349 ч. 3 КПК України, з`ясовано чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Дану обставину обвинувачений підтвердив і під час апеляційного розгляду.
Тому порушень ст. 349 КПК України судом першої інстанції не допущено. Що стосується пояснень обвинуваченого стосовно того, що «він не мав наміру ухилитись від військової служби», то колегія суддів відмічає, що вчинення певних дій саме «з метою ухилитися від військової служби» є кваліфікуючою ознакою для визнання особи винною за ст. 408 КК України. Проте ОСОБА_7 обвинувачення за цією статтею КК України не висувалось, та, відповідно, не могло розглядатися судом першої інстанції.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду ухвалений законно і обґрунтовано і підстав для його скасування або зміни немає, апеляційна скарга є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Вирок Володарського районного суду Донецької області від 15 травня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку в Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня проголошення.

Судді: