АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

16 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року,

за участю прокурора ОСОБА_5
власника майна ОСОБА_6
представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000465 від 16.12.2016 р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, було відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС 2-го відділу 1 управління Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 , погодженого із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , про арешт майна підозрюваного ОСОБА_6 в рамках вказаного кримінального провадження.

Постановляючи ухвалу, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що 23.12.2016року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, разом з тим ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.01.2017 року за наслідками розгляду клопотання слідчого ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000465 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України встановлено, що підозра оголошена останньому є необґрунтованою, на підставі чого підстави для накладення арешту на його майно є необґрунтованими, отже клопотання задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого з ОВС 2-го відділу 1 управління Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 , погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно ОСОБА_6 , яке було вилучено 04.01.2017 року під час проведення обшуку за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а саме грошові кошти в сумі 4000 (чотири тисячі) доларів США.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги прокурор вказує на те, що санкцією ч. 1 ст. 111 КК України передбачене додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, у зв`язку з чим у слідства наявні достатні підстави для звернення до суду для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна підозрюваного.

Також, на переконання сторони обвинувачення, відмовляючи у задоволенні клопотання про накладення арешту на грошові кошти, слідчий суддя не врахував вимоги ч. ч. 1, 2, 5 ст. 170 КПК України. Крім того, на думку прокурора в даному кримінальному провадженні арешт майна виправдовує обмеження прав власника майна та відповідає меті забезпечення кримінального провадження враховуючи встановлені обставини справи.

Звертає увагу на те, що судом не враховано протокол обшуку від 04.01.2017 року за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого, крім вилучених грошових коштів, які належать підозрюваному ОСОБА_6 вилучено також документи з грифом "таємно", які відповідно до експертизи від 26.01.2017 року під №319/22/35/1 являються документами, в яких містяться відомості, що становлять державну таємницю.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив задовольнити його апеляційні вимоги, власника майна та представника власника майна, які заперечували проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000465 від 16.12.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

05.01.2017 року старший слідчий з ОВС 2-го відділу 1 управління Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було вилучено 04.01.2017 року під час проведення обшуку за місцем його проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме грошові кошти, 40 купюр доларів США, номіналом по 100 кожна на загальну суму 4000 (чотири тисячі) доларів США.

19.01.2017 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку, слідчий суддя суду першої інстанції послався на вимоги ст. ст. 98, 170 КПК України та вказав, що слідчим застосована підстава для арешту, що передбачена у ч. 2 ст. 170 КПК України, зокрема, як можлива конфіскація майна як виду покарання. При цьому, частиною четвертою цієї ж статті визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягає спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Тобто, для накладення арешту з підстав, на які посилається слідчий необхідно наявність процесуального статусу - підозрюваного, обвинуваченого, засудженого. Формально така підозра є оголошеною, що підтверджується додатками до матеріалів кримінального провадження.

Разом з тим, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.01.2017 року за наслідками розгляду клопотання слідчого ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000465 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України встановлено, що підозра оголошена ОСОБА_6 є необґрунтованою. Отже, при таких обставинах, коли підозра ОСОБА_6 у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 111 КК України є необґрунтованою, слідчий суддя вважає, що підстави для накладення арешту на його майно є необґрунтованими, а тому у задоволенні клопотання належить відмовити.
З таким висновком колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам статті 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися. Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Вказана норма також узгоджується з статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. Разом з цим жодних об`єктивних підстав вважати, що арешт майна відповідає вимогам ст. 170 КПК України за матеріалами судової справи не вбачається.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі та доповненнях до неї доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000465 від 16.12.2016 р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, якою було відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС 2-го відділу 1 управління Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 , погодженого із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , про арешт майна підозрюваного ОСОБА_6 в рамках вказаного кримінального провадження, залишити без змін.

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12 и б а к