У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

судді-доповідача ОСОБА_5.,

суддів: ОСОБА_6, ОСОБА_7.,

розглянувши в судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 жовтня 2016 року щодо нього Верховним Судом України,

в с т а н о в и л а:

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська вироком від 4 грудня 2015 року засудив ОСОБА_3 за частиною другою статті 125 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі пункту 2 частини першої статті 49 КК ОСОБА_3 звільнено від покарання у зв'язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 500 грн.

Апеляційний суд Дніпропетровської області ухвалою від 13 квітня 2016 року вказаний вирок щодо ОСОБА_3 змінив: виключив з мотивувальної частини посилання на вчинення ним злочину у стані алкогольного сп'яніння та відповідну обставину, що обтяжує покарання. У частині вирішення цивільного позову потерпілої вирок скасував та призначив новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. У решті вирок залишено без змін.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах від 10 жовтня 2016 року на підставі пункту 2 частини другої статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3

У заяві ОСОБА_3 порушує питання про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 445 КПК. На підтвердження наявності такої підстави посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 квітня 2014 року, 4 червня 2013 року, 14 лютого 2013 року, 26 травня 2016 року. Просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 жовтня 2016 року, а справу направити на новий касаційний розгляд. При цьому ОСОБА_3 фактично висловлює свою незгоду з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій щодо обґрунтованості його засудження. Вважає, що ухвала касаційного суду не відповідає вимогам статті 433 КПК.

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, перевірила доводи заяви та дійшла висновку про таке.

Згідно зі статтею 444 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Визначений у статті 445 КПК перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Підстава, передбачена пунктом 1 частини першої статті 445 КПК, на яку у заяві посилається заявник, визначає необхідність здійснення ним порівняння судових рішень на предмет однаковості/неоднаковості застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, що повинно бути відображено в ухвалах касаційного суду у різних справах, і ця норма має бути по-різному реально застосована судом касаційної інстанції під час розгляду справ за касаційною процедурою.

Натомість, додані до заяви копії ухвал касаційного суду від 4 червня 2013 року, 14 лютого 2013 року, 26 травня 2016 року, на які посилається заявник як на обґрунтування підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України, не є остаточними рішеннями у справі й не містять правового висновку суду касаційної інстанції щодо застосування норми КК, яка застосована неоднаково.

Статтею 448 КПК передбачено вимоги до заяви про перегляд судових рішень Судом, у тому числі щодо обґрунтування підстав для перегляду судового рішення, передбачених статтею 445 КПК.

У заяві ОСОБА_3 як на підставу своїх вимог послався на неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, а саме статті 125 КК, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. Одночасно зазначив, що згідно з вироком суду його засуджено за умисне заподіяння потерпілій легких тілесних ушкоджень.

Разом з тим, заявник не конкретизував у чому саме полягає неоднаковість застосування вказаної норми. Мотивування заяви не ґрунтується на засадах закону України про кримінальну відповідальність. Фактично ж доводи заяви зводяться до того, що суд касаційної інстанції не перевірив у повному обсязі правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, та не дав правильну правову оцінку усіх обставин події.

За змістом наданого для порівняння рішення Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 квітня 2014 року скасування вироку та закриття провадження щодо ОСОБА_2 касаційний суд мотивував тим, що відповідальність за заподіяння легких тілесних ушкоджень наступає лише тоді, коли вони спричинені умисно. А оскільки фактично судами факту було встановлено наявність у ОСОБА_2 необережної форми вини, то в її діянні відсутній склад кримінального правопорушення.

Наведене свідчить, що ОСОБА_3 у заяві належним чином не обґрунтував неоднаковість застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

У зв'язку із викладеним колегія суддів дійшла висновку, що заява ОСОБА_3 є необґрунтованою, і не вбачає підстав для допуску справи до провадження.

Керуючись статтями 445, 450, 451 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску справи до провадження за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 жовтня 2016 року щодо нього Верховним Судом України.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7