№ 336/1844/17
пр. № 1-кс/336/303/2017
УХВАЛА
Іменем України
04 квітня 2017 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № 0001081 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, проживає у АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 2 КК України,
ВСТАНОВИВ:

У провадженні слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження № 0001081 відносно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 2 КК України, за наступних обставин.

20 березня 2017 року о 12.20 годині ОСОБА_4 , діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в торгівельному залі магазину «Економ плюс», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Авраменка, 4, шляхом вільного доступу таємно викрав одну пляшку коньяку «Клінков VSOP» об`ємом 0,5 літрів вартістю 206,25 гривень та одну пачку кави «Lavazza» вагою 250 грамів вартістю 117,90 гривень, після чого під курткою намагався винести з торгового залу магазину вказане майно, чим міг спричини шкоду ТОВ «ТК «Економ плюс» матеріальну шкоду на суму 324,15 гривень, але не довів свій злочинний умисел до кінця, так як був затриманий працівниками охорони вказаного магазину.

24.03.2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 2 КК України.

Слідчий Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_6 за згодою процесуального прокурора у справі прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків являтися до слідчого, прокурора, судді на виклик у встановлений термін, не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання, посилаючись, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину, а також існують ризики, визначені ст. 177 КПК України, а саме те, що він є раніше судимим, не працює, може ухилятися від явки до слідчого, прокурора або суду або скоїти інший злочин.

Захисник в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, вказуючи, що слідчим та прокурором не доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у скоєнні злочину саме повторно, оскільки на момент злочину, у якому підозрюється ОСОБА_4 , він був таким, що є раніше не судимим.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника, вказуючи додатково, що будь-якого наміру ухилятися від слідства чи суду він не має.

При вирішенні клопотання суддя виходить в наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового слідства не доведено наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, у скоєнні якого він підозрюється, а також і невідповідність клопотання про обрання запобіжного заходу вимогам чинного законодавства, у зв`язку з наступним.

Статтею 184 КПК України визначені вимоги до клопотання про обрання особі запобіжного заходу.

Так, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, і повинно містити:

1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа;

2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу;

5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів;

7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

До клопотання додаються:

1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання;

2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу;

3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Натомість, вищевказаним нормам КПК України клопотання слідчого, погоджене прокурором, не відповідає.

Так, у клопотанні правова кваліфікація дій ОСОБА_4 надана як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), але незакінченого з причин, які не залежали від його волі за ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 1 КК України.

Таким чином, при визначенні правової кваліфікації дій ОСОБА_7 не застосовано кваліфікуючої ознаки повторність, натомість у повідомленні про підозру така кваліфікуюча ознака застосована.

Отже у клопотанні про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 правова кваліфікація його дій не відповідає тій, що вказана у повідомленні про підозру. При цьому далі по тексту клопотання зазначено, що дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 2 КК України.

Враховуючи вищевикладене, клопотання містить істотні суперечності.

Крім того, у клопотанні взагалі відсутні виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, а також немає і обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Таким чином, у цілому клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 не відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Крім того, слідчий суддя вважає слушними і зауваження захисника щодо відсутності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_4 з застосуванням кваліфікуючої ознаки повторність, виходячи з наступного.

В обґрунтування наявності повторності в діях ОСОБА_4 прокурор посилався на те, що вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2011 року ОСОБА_8 був засуджений за скоєння злочину, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України до штрафу, натомість штраф сплачений ним не був, та 26.04.2013 року покарання у виді штрафу ОСОБА_4 було замінено громадськими роботами строком 50 годин. Покарання у вигляді громадських робіт ОСОБА_4 відбув у 2013 році, що підтверджується його поясненнями та відповідною довідкою, яку слідчий суддя самостійно витребував з архіву суду, оскільки слідчим та прокурором такі відомості не перевірялись в установленому порядку.

Далі у зв`язку з засудженням ОСОБА_4 вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.10.2013 року за скоєння злочину, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі, від відбування якого ОСОБА_4 був звільнений з застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням строком на 3 роки, строк погашення судимості за вироком суду 2011 року перервався та його відлік розпочався спочатку.

Слідчий суддя повністю розділяє таку думку прокурора щодо переривання строку погашення судимості, оскільки вона ґрунтується на вимогах ст. 90 ч. 5 КК України, натомість слідчий суддя не може погодитись з думкою прокурора, що строк погашення судимості за вироком суду від 2011 року повинен розпочинати свій відлік з 2016 року, тобто після закінчення терміну випробування за вироком 2013 року, оскільки такі висновки прокурора на вимогах закону не ґрунтуються.

Строк покарання та строк випробування, який застосується на підставі ст. 75 КК України, не є аналогічними поняттями та не можуть підмінятись одне одним.

Так, статтею 90 ч. 5 КК України визначено, що якщо особа, що відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить злочин, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново. У цих випадках строки погашення судимості обчислюються окремо за кожний злочин після фактичного відбуття покарання (основного та додаткового) за останній злочин.

Таким чином, законодавець вказує, що початком строку, від якого слід рахувати початок строк погашення судимості є дата фактичного відбуття покарання.

Натомість, за вироком суду від 15.10.2013 року ОСОБА_4 покарання не відбував, оскільки був звільнений від його відбуття з визначенням терміну випробування, який благополучно відбув та був звільнений від відбування покарання ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.11.2016 року.

За таких обставин підлягають застосуванню положення ст. 90 ч. 3 КК України за аналогією закону.

Так, статтею 90 ч. 3 КК України визначено, що якщо особу було достроково звільнено від відбування покарання, то строк погашення судимості обчислюється з дня дострокового звільнення її від відбування покарання (основного та додаткового).

У строк судимості, як правило, включається час від вступу вироку в законну силу до початку виконання (відбування) покарання. Якщо покарання з якихось причин взагалі не звертається до виконання, то особа вважається судимою з моменту набуття чинності вироком і до спливу строку давності виконання обвинувального вироку.

Таким чином, строк судимості за вироком суду 2011 року розпочинає свій відлік у 2013 році, коли ОСОБА_4 було звільнено від відбування покарання за новим вироком суду, а не у 2016 році, коли ОСОБА_4 закінчив випробувальний термін.

Отже слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину повторно оскільки правових підстав вважати так, виходячи з наданих до клопотання документів, немає.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

За таких обставин, слідчий суддя не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_4 будь-яких заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, і застосування запобіжного заходу, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання належить відмовити у зв`язку з не доведенням стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, а також у зв`язку з невідповідністю клопотання вимогам КПК України.

Керуючись ст. 193, 194 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № 0001081 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 2 КК України залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1