Кодимський районний суд Одеської області
____________________________________________________________________________________________
Справа №503/2529/16-к
Провадження №1-кп/503/28/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.04.2017 року м.Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області у складі

головуючого- судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кодими Одеської області кримінальне провадження, зареєстроване 05 червня 2016 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000344, відносно неповнолітнього:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Івашків Кодимського району Одеської області, жителя АДРЕСА_1 , студента 3 курсу державного навчального закладу «Одеський коледж транспортних технологій», українця, громадянина України, працездатного, не працюючого, раніше не судимого:

- по звинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КК України,

- за участі сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 04 червня 2016 року близько 23 години 30 хвилин, перебуваючи біля приміщення кафе-бару в с.Івашків Кодимського району Одеської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вчинив сварку з потерпілим ОСОБА_5 , жителем цього ж населеного пункту, в ході якої з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс удар кулаком правої руки у нижню щелепу потерпілого, в результаті чого спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи з права та з ліва, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи №85 від 26 липня 2016 року відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості.

В судовому засіданні ОСОБА_3 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся та пояснив, що дійсно 04 червня 2016 року під час сварки вдарив потерпілого ОСОБА_5 кулаком руки в обличчя, зламавши йому нижню щелепу.

Окрім визнавальних свідчень обвинуваченого ОСОБА_3 , його провина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами, визнаними судом належними та допустимими:

- свідченнями потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні підтвердив факт сварки з обвинуваченим ОСОБА_3 , в ході якої останній вдарив його в обличчя, зламавши йому нижню щелепу в двох місцях. Внаслідок вчиненого злочину йому спричинено майнову шкоду в розмірі 2300 грн., які він витратив на медичні обстеження, лікування та придбання ліків. Окрім цього, вчиненим злочином йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінив у 18000 грн., оскільки після отримання травми довгий час він не міг нормально спати, харчуватись, працювати та відпочивати;

- свідченнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які в судовому засіданні підтвердили факт сварки між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 , в ході якої обвинувачений вдарив потерпілого кулаком в обличчя, зламавши йому щелепу;

- протоколом слідчого експерименту від 09 листопада 2016 року в ході якого свідок ОСОБА_10 показав та розповів обставини спричинення обвинуваченим ОСОБА_3 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , зокрема показав, що під час сварки ОСОБА_3 кулаком вдарив потерпілого в обличчя;

- протоколом слідчого експерименту від 03 серпня 2016 року в ході якого потерпілий ОСОБА_5 показав та розповів обставини його побиття ОСОБА_3 , зокрема пояснив, що під час сварки ОСОБА_3 кулаком вдарив його в обличчя, зламавши щелепу;

- висновком судово-медичної експертизи №85 від 26 липня 2016 року відповідно до якого потерпілому ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження середнього ступеня важкості у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи з права та з ліва.

Отже, оцінивши кожний із перелічених вище доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення вироку у даному кримінальному провадженні, суд приходить до висновку про обґрунтованість висунутого проти ОСОБА_3 кримінального обвинувачення та доведеність стороною обвинувачення у ході судового розгляду факту вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України, зокрема спричинення потерпілому ОСОБА_5 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи зправа та зліва, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, його тяжкість, визначену відповідно до ст.12 КК України (середня тяжкість), обставини справи та наслідки вчиненого, визнання ним своєї провини, досудову доповідь органу мпробації, а також наявність обставин, що пом`якшують його покарання, якими суд визнає його неповнолітній вік, щире каяття у вчиненні злочину, активне сприяння його розкриттю шляхом надання послідовних визнавальних свідчень (п.п.1,3 ч.1 ст.66 КК України).

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.103 КК України при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

За таких обставин суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , запобігання вчиненню ним нових злочинів, можливе без його ізоляції від суспільства, а тому вважає можливим призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.122 КК України, від відбування якого на підставі ст.ст.75 та 104 КК України звільнити з випробуванням та встановленням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Суд вважає таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 .

Щодо заявленого потерпілим ОСОБА_5 цивільного позову.

Відповідно до ст.ст.55, 56, 61, 128 та 129 КПК України фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, вправі пред`явити до обвинуваченого цивільний позов, який розглядається судом у кримінальному провадженні.

У зв`язку з цим, потерпілим ОСОБА_5 у передбаченому ч.1 ст.128 КПК України порядку пред`явлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 2300 грн. в якості відшкодування завданих йому матеріальних збитків (витрати на медичне обстеження, придбання ліків) та 18000 грн. в якості відшкодування завданої моральної шкоди.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

У зв`язку з цим, заявлений потерпілим ОСОБА_5 цивільний позов у частині відшкодування завданих йому майнових збитків в сумі 2300 грн. підлягає задоволенню, оскільки ці витрати були понесені ними у зв`язку із ушкодження здоров`я, спричиненим обвинуваченим ОСОБА_3 .

Окрім цього, відповідно до ст.ст.23 та 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Така шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях та переживаннях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї (п.п.1, 2 ч.1 ст.23 ЦК України).
Згідно з роз`ясненнями, що є в п.п.3,17-1 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» особа, якій заподіяно моральну шкоду внаслідок незаконних дій, має право пред`явити позов про її відшкодування. Під моральною (немайновою) шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб, зокрема ушкодженням здоров`я.
Отже, враховуючи доведеність провини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, внаслідок якого потерпілому ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеня важкості у вигляді двобічного перелому щелепи, через що він змушений був тривалий час лікуватись, внаслідок чого був порушений звичний ритм його життя, суд визнає доведеним спричинення потерпілому внаслідок цього моральної (немайнової) шкоди.
При визначенні розміру моральної шкоди, суд відповідно до ч.3 ст.23, ст.ст.1167 та 1168 ЦК України, а також роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які є у п.9 постанови №4 від 31 березня 1995 року, враховує характер порушення прав потерпілого; характер та важкість спричинених йому тілесних ушкоджень; глибину його фізичних та душевних страждань і переживань; зусилля, необхідні для відновлення його попереднього стану; поведінку обвинуваченого до та після вчинення вказаних протиправних дій, а тому, виходячи із засад розумності та справедливості, вважає необхідним визначити розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодування, в сумі 4000 грн.
При цьому, з огляду на наявність у обвинуваченого ОСОБА_3 самостійного доходу у вигляді стипендії, яку він отримує в державному навчальному закладі «Одеський коледж транспортних технологій», суд у відповідності з вимогами ч.1 ст.1179 ЦК України покладає саме на нього обов`язок відшкодувати спричинені потерпілому ОСОБА_5 збитки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд ,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі статей 75 та 104 Кримінального кодексу України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на один рік, якщо він на протязі вказаного строку не вчинить нового злочину та виконає передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 та пунктом 2 частини 2 статті 76 КК України обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково: стягнути із засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 2300 грн. в якості відшкодування завданих майнових збитків та 4000 грн. в якості відшкодування завданої моральної шкоди. В задоволенні решти позову відмовити.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1