Справа № 367/8170/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/211/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 10 13.02.2017

УХВАЛА
іменем України
13 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 10 січня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 153, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст.70 КК України до 11 років позбавлення волі.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 17.03.2016 року зараховано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 02.05.2009 року по 23.03.2011 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
07 листопада 2016 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 10 січня 2017 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 та звільнено умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 10.01.2011 року, з не відбутою частиною покарання 1 рік 5 місяців 1 день.
Не погоджуючись з даною ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та винести нову, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 . Вважає апелянт, що встановлений судом факт виправлення засудженого через сумлінну поведінку та ставлення до праці не відповідає фактичним обставинам справи. Зокрема, ОСОБА_7 за час відбування покарання отримав 16 стягнень, відбуває покарання за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, раніше був умовно-достроково звільнений.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Статтею 81 КК України визначено, що до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Становлення особи на шлях виправлення розцінюється як прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставлення до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування менш суворого покарання. При цьому висновок про становлення особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування невідбутої частини покарання більш м`яким, на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.
Разом з цим, під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених вироком на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку.
У відповідності п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, з матеріалів справи вбачається, що вироком Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 153, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до 11 років позбавлення волі. Строк покарання засудженому ОСОБА_7 рахується з 02.05.2009 року.
Застосовуючи до ОСОБА_7 положення ст. 81 КК України, суд першої інстанції послався на те, що засуджений відбув 3/4 строку покарання, а стягнення, що були до нього застосовано, погашено та знято керівництвом установи.
Разом з тим, приймаючи рішення таке рішення, суд першої інстанції не врахував, що засуджений ОСОБА_7 на даний час відбуває покарання за вчинення особливо тяжких та тяжких злочинів, передбачено ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 153, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України.
Згідно характеристики, наданої в.о. начальника Бучанської ВК № 85 від 16.11.2016 року, засуджений ОСОБА_7 з 14.04.2011 року по теперішній час відбуває покарання у Бучанській виправній колонії. Працевлаштований комірником житлової зони, до праці відноситься сумлінно, за що був 10 разів заохочений правами начальника установи. Разом з тим, згідно довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_7 ( а.с. 11 т. 1), останній мав 16 стягнень, які зняті та погашені в установленому законом порядку.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 81 КК України обов`язковою умовою для застосування умовно-дострокового звільнення є те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, на думку колегії судів, своєю поведінкою ОСОБА_7 не довів свого виправлення, а тому підстави для умовно-дострокового звільнення відсутні.
Зазначені обставини в сукупності свідчать про те, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання є передчасним.
Крім того, звільняючи ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання умовно-достроково, суд першої інстанції взагалі не вмотивував та не обґрунтував своє рішення, лише зазначивши, що ОСОБА_7 відбув 3/4 строку покарання, а стягнення, що були до нього застосовано, погашено та знято керівництвом установи.
Доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та безпідставне умовно дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на думку колегії, є обґрунтованими.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою необхідно відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури задовольнити.
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 10 січня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 10.01.2011 року.

Головуючий
Судді: