Справа № 748/2375/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/196/2017
Категорія - ч. 2 ст. 286 КК. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула в судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000105,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка Желєзногірського району Курської області, Російської Федерації, громадянина України, з неповною вищою освітою, працюючого дозиметристом на ДСП Чорнобильської АЕС, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований та проживаючий у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладені обов`язки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 5 280 грн. в рахунок відшкодування процесуальних витрат.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як встановив суд, обвинувачений ОСОБА_6 , 12 червня 2016 року близько о 15 годин 35 хвилин, керуючи автомобілем марки «Renault-25» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху по автодорозі «під`їзд до с. Мньов» з боку автодороги Чернігів-Славутич у напрямку с. Мньов Чернігівського району та області, на 1 км + 500 м, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, що склалася, не зреагував на її зміну, при виникненні перешкоди для руху, а саме пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які рухались в попутному з автомобілем напрямку, і яких водій об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та виїхав на зустрічну смугу руху, де не дотримався безпечного інтервалу та вдарився в мопед марки «XGJAO-XGJ50Q-2А», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 .

У результаті ДТП водій мопеда ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми: травми правої нижньої кінцівки з обширною рвано-забійною раною, багатоуламковими переломами великогомілкової та малогомілкової і стегнової кісток, розім`яттям м`язів та судин, закритий уламковий перелом правої ліктьової кістки, черепно-мозкової травми з крововиливами у м`які тканини голови, множинних синців та саден кінцівок, від яких помер на місці пригоди.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_6 грубо порушив вимоги Правил Дорожнього Руху України: пункт 2.3 б) (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатись від керування цим засобом у дорозі), пункт 12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди), пункт 13.3 (під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху), що стало причиною та умовою виникнення дорожньо-транспортної події та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням наслідків.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичні обставини та кваліфікацію кримінального правопорушення, просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України призначити покарання 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити від основного покарання з іспитовим строком на 2 роки та покласти обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтись на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції. З мотивувальної частини вироку виключити посилання про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд не врахував, що вчинений ним злочин є тяжким, від його дій настала смерть потерпілого. Робота обвинуваченого не пов`язана з керуванням транспортними засобами, автомобіль ним використовувався лише для вирішення побутових питань. Наведені у вироку мотиви, чому не призначене додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, вважає недостатніми.

Звертає увагу, що у мотивувальній частині суд вироку помилково зазначив, що обвинувачений притягувався до адміністративної відповідальності, що не відповідає встановленим у судовому засіданні даним.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив про ухвалення вироку з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 2 роки, при застосуванні положень ст. 76 КК України, покласти додатково обов`язок періодично з`являтись на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції, виключити з мотивувальної частини посилання про притягнення до адміністративної відповідальності, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти доводів сторони обвинувачення в частині призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 в порушенні правил безпеки дорожнього руху, що призвели до смерті потерпілого ОСОБА_11 , в апеляційній скарзі не оспорюються, розгляд провадження в суді першої інстанції відбувався за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з чим колегією суддів не перевіряються.

Призначаючи покарання, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає основне покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років та додаткове покарання з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

При альтернативній санкції статті кримінального закону щодо додаткового покарання, суд першої інстанції врахував, обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вчинив злочин з необережності, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, думку потерпілої сторони.

Доводи прокурора про необхідність призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами по причині тяжкості наслідків, що настали внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки настання смерті потерпілого є саме тим наслідком, який утворює об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Порушення Правил дорожнього руху через злочинну необережність також є складовою частиною об`єктивної сторони злочину, пов`язаного з порушенням правил безпеки дорожнього руху і не може бути підставою для призначення додаткового покарання.

В апеляційній скарзі прокурор звертає увагу на помилку суду, що обвинувачений вперше притягується до адміністративної відповідальності, зазначаючи, що ОСОБА_6 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, в той час як просить призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що згідно довідки Славутицького відділення поліції Броварського відділу поліції ГУНП в Київській області, ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності не притягувався (а.п. 84).

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КК України, додаткове покарання у виді позбавлення спеціального права може бути застосоване, якщо з урахуванням характеру вчиненого злочину, особи обвинуваченого та інших обставин справи суд прийде до висновку про неможливість чи недоцільність збереження за засудженим цього права.

Згідно пояснень, наданих обвинуваченим в суді апеляційної інстанції, автомобіль він використовує не тільки для побутових питань, а й по роботі, коли необхідно виїхати на віддалені від Чорнобильської АЕС об`єкти для здійснення замірів, йому виписують тимчасовий пропуск на автомобіль і він виїжджає на десятки кілометрів від основного місця роботи.

У даному кримінальному провадженні обвинувачений як водій перебував у тверезому стані, не врахував дорожню обстановку, щоб не наїхати на двох пішоходів, які рухалися по проїжджій частині, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з мопедом. Завдану шкоду потерпілим повністю відшкодував, раніше Правил дорожнього руху не допускав, зайнятий суспільно-корисною працею, має родину, неповнолітню дитину, потерпіла сторона йому пробачила, а тому колегія суддів не вбачає законних підстав для застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Разом з тим, вирок суду підлягає зміні, в частині обов`язків, які повинні бути покладені на засудженого та органу, якому доручається здійснення контролю за виконанням вироку, а також в мотивувальній частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, в редакції Закону України від 07 вересня 2016 року № 1492-УІІІ, що була чинною на момент ухвалення вироку, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Також може покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, що передбачено п. 2 ч. 2 названої статті кримінального Закону.

У будь - якому випадку, органи кримінально-виконавчої інспекції, станом на 10 листопада 2016 року, контроль за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, не здійснювали.

В силу ч.2 ст. 76 КК України, в редакції Закону України № 1254-УІ від 14 квітня 2009 року, такий контроль покладався на кримінально - виконавчу інспекцію, а не на органи, як помилково зазначив прокурор в апеляційній скарзі.

З урахуванням того, що положення ст. 76 КК України, були змінені, покладення додаткового обов`язку у виді періодичної явки на реєстрацію, не погіршує становища обвинуваченого, тільки сприяє контролю за його поведінкою, а тому вирок суду в цій частині необхідно змінити та виконати положення кримінального закону.

З мотивувальної частини вироку підлягає виключення посилання на те, що обвинувачений вперше притягується до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 в мотивувальній частині та резолютивній частині щодо покладення обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, змінити.

Протягом іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу з питань пробації.

Вживання вислову в мотивувальній частині вироку, що обвинувачений вперше притягується до адміністративної відповідальності, виключити.

В решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення. На неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14