АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1070/17 Справа № 202/911/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2017 року, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпро, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого, останній раз:

- 03.09.2014 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 3 років та 6 місяців позбавлення волі.,

засуджено :

-за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він, близько 05 години 00 хвилин 29 грудня 2016 року проходив повз гараж № НОМЕР_1 , розташованого біля будинку АДРЕСА_2 , який належить потерпілому ОСОБА_8 , де в нього раптово виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням у інше приміщення.
Діючи повторно, таємно, за допомогою гвинтового ключа, який він підготував заздалегідь та відімкнув гвинтовий замок, тим самим незаконно проник до вказаного гаражного приміщення з метою заволодіння майном, яке знаходилось в ньому. Побачивши автомобіль марки «SAMAND» д/н НОМЕР_2 , котрий на праві власності належить ОСОБА_8 , за допомогою викрутки, розбив скло задньої лівої двері вищезазначеного автомобіля, та заліз всередину автомобіля, звідки викрав навігатор марки «PRESTIGIO» вартістю 850 гривень, який поклав за пояс штанів, одягнених на ньому. В цей момент до гаражу підійшов потерпілий та відкрив двері, де побачив, що в ньому знаходиться ОСОБА_7 , якого він затримав на місці вчинення злочину. В результаті останній не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду в частині призначення покарання та застосувати до нього ст.ст. 69, 75 КК України.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_7 посилається на те, що судом, на його думку не звернуто належної уваги на ті обставини, що він вину у скоєному визнав у повному обсязі, допомагав слідству у розкритті злочину, що потерпіла сторона до нього жодних претензій не має. Крім того посилається, що у нього є мати яка виховує малолітню дитину, баба, яка є інвалідом ІІ групи та потребує постійного догляду. Звертає увагу на те, що він має постійне місце проживання та позитивно характеризується.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників які приймали участь в ході апеляційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також щодо кримінально-правової кваліфікації його дій, не учасниками кримінального провадження не оспорюються сторонами, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Що стосується тверджень обвинуваченого про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого то вони не ґрунтуються на матеріалах справи і не заслуговують на увагу.

Згідно з вимогами статей 65 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.

Виходячи з положень статті 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначене обвинуваченому покарання може бути визнано надмірно суворим, якщо конкретні обставини справи у своєї сукупності знижують суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення і не враховані при постановленні вироку, або дані, що свідчать про суворість призначеного покарання, представлені під час апеляційного розгляду в додаткових матеріалах.

Перевіркою матеріалів встановлено, що призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.

Як вбачається з вироку, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України, класифікується, як тяжкий злочин. Суд першої інстанції врахував дані про особу ОСОБА_7 , який раніше судимий за злочини проти власності, за місцем проживання характеризується позитивно, свою провину визнав повністю та у скоєному щиро розкаявся та вказав про відсутність обставин, які обтяжують покарання винного. Тобто, суд врахував ті обставини, на які посилався в апеляційній скарзі.

Що стосується доводів ОСОБА_7 , що в нього є донька та бабуся інвалід 2 групи, то вказане дійсно має місце, але самі по собі ці данні на дають підстав для пом`якшення покарання або застосування ст. 75 КК України.

У цьому кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_7 призначено із порушенням визначених у законі загальних засад.

Отже, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 , а доводи обвинуваченого про суворість призначеного покарання не знайшли свого підтвердження при апеляційній перевірці.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2017 року, відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, що тримаються під вартою, з дня вручення копії судового рішення.

Судді апеляційного суду: