печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого слідчої групи Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :
Слідчий ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим прокурором другого відділу процесуального керівництва

управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про арешт майна.

В обгрунтування клопотання слідчий вказує, що Генеральною прокуратурою України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000113 від 07.03.2014 за фактами незаконного заволодіння службовими особами ПАТ «Брокбізнесбанк», ПАТ «Реал банк», ПАТ «Банк «Демарк» державними коштами в особливо великих розмірах, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України.

Вказує, що 16.09.2014 уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Реал Банк» ОСОБА_5 звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення колишнім головою правління вказаного банку ОСОБА_6 кримінального правопорушення щодо зловживання ОСОБА_6 своїми службовими повноваженнями під час укладання договору купівлі-продажу автомобілів № 01-03/1 від 01.03.2014, що завдало збитків ПАТ «Реал Банк» на загальну суму 2 815 665, 18 грн.

Установлено, що рішення ФГВФО №10 про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Реал Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію було прийнято 28.02.2014, а договір купівлі продажу автомобілів №01-03/1 укладено 01.03.2014, тобто вже після призначення Уповноваженої особи Фонду та призупинення всіх повноважень керівництва ПАТ «Реал Банк», що є незаконним.

Слідчий вказує, що предметом даного договору купівлі продажу були автомобілі:

-Volkswagen Transporter, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 (інв. номер 3765);

- Volkswagen Transporter, номер кузова НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 (інв. номер 3685);

- Volkswagen Transporter, номер кузова НОМЕР_5 , державний номер НОМЕР_6 (інв. номер 3903);

- Volkswagen Caddy, номер кузова НОМЕР_7 , державний номер НОМЕР_8 (інв. номер 3466);

- Volkswagen Caddy, номер кузова НОМЕР_9 , державний номер НОМЕР_10 (інв. номер 3477);

- Volkswagen Amarok, номер кузова НОМЕР_11 , державний номер НОМЕР_12 (інв. номер 3855).

Слідчий вказує, що вказані автомобілі є предметом кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, відповідають критеріям ст. 98 КПК України, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому з метою забереження речових доказів, на автомобілі слід накласти арешт.

Заслухавши думку слідчого, який підтримав клопотання, просив його задовольнити, дослідивши матеріали клопотання, надходжу до наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається у тому числі з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як передбачено ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є, зокрема, предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Постановою старшого слідчого Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 від 01.04.2016 вказані автомобілі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000113.

Слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що майно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки було об`єктом кримінально-протиправних дій.

Таким чином, з метою запобігання можливості приховання, зникнення, втрати, відчуження майна, з метою забезпечення збереження майна як речового доказу, наявні підстави для задоволення клопотання.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття даного заходу забезпечення кримінального провадження, які б переважали інтереси держави, судовим розглядом не встановлено.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого слідчої групи Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на речовий доказ - транспортний засіб Volkswagen Transporter, номер кузова НОМЕР_5 , належний ОСОБА_8 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді.

Ухвала про арешт майна може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1