УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
В С Т А Н О В И В:
Слідчий Дніпровського УП ГУП Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням погодженим прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи наявність у провадженні обставин, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України.
У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні двох тяжких злочинів, за один із яких передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від 3 до 7 років, раніше був судимий за аналогічні злочини, на даний час має не зняту та не погашену в установленому порядку судимість та будучи обізнаним про міру покарання за злочини, у вчиненні яких підозрюється, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, також може незаконно впливати на потерпілих і свідків у даному кримінальному провадженні, офіційно не працює, у зв`язку з чим не має постійного доходу та перебуваючи на волі, може продовжити злочинну діяльність, яка спрямована на вчинення інших корисливих злочинів. Викладене вище свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. У зв`язку із тим, що злочин вчинений із застосуванням насильства, прокурор просив не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.
Підозрюваний у судовому засіданні, відмовившись від послуг захисника, просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до нього інший запобіжний захід (у вигляді особистого зобов`язання), пояснивши, що він проживає разом із батьками у Київській обл., на даний момент співпрацює зі слідством, а тому такий запобіжний захід здатен забезпечити усі ризики.
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України, а саме у тому, що він 19.09.2016 року приблизно о 14 год. 30 хв. ОСОБА_4 знаходився біля будинку №19 вулиці Кібальчича м. Києві, та побачив раніше незнайому йому малолітню ОСОБА_7 , яка прямувала додому зі школи із мобільним телефоном в руках. В цей момент у ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння даним телефоном із застосуванням погроз насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи те, що його дії носять протиправний характер ОСОБА_4 підійшов до малолітньої ОСОБА_7 , яка на той момент була біля кута будинку АДРЕСА_3 та діставши з кишені ніж, погрожуючи застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я малолітньої ОСОБА_7 , і приставивши ніж до тулубу останньої наказав їй віддати йому мобільний телефон, що був у неї в руках. Побоюючись застосування насильства малолітня ОСОБА_7 віддала ОСОБА_4 свій мобільний телефон Samsung Galaxy Core Prime, IMEI: НОМЕР_1 , вартістю 2999 грн, у якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку Vodafone, абонентський номер НОМЕР_2 , вартістю 30 грн. та на рахунку якого були гроші в сумі 26,6 грн., та карткою флеш-пам`яті типу Micro SD об`ємом 16 Гб, вартістю 200 грн., з яким ОСОБА_4 втік з місця події, завдавши малолітній ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 3 255 грн. 60 коп.
Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування такого насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 187 КК України.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 20.09.2016 близько 20 год. 40 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту, що за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, б. 38 побачив раніше не знайомих йому двох дівчат, які фотографувалися на мобільний телефон. В цей момент у нього виник умисел відкрито заволодіти даним телефоном. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи протиправно, повторно та умисно з корисливих мотивів, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_8 та вихопив у неї з рук мобільний телефон NOMI 5001, вартістю 2 000,00 грн, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку Lifecell, вартістю 30 грн., із грошовими коштами на її рахунку в сумі 30 грн, та сім-картка оператора мобільного зв`язку Vodafone, вартістю 30 грн, з яким втік з місця події та викраденим почав тікати з місця події, проте був помічених стороннім перехожим, який затримав його та ОСОБА_4 таким чином вчинивши усі дії, які вважав необхідними для завершення злочину до кінця, проте з причин, що не залежали від нього злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив закінчений замах на відрите викрадення чужого майна, вчинений повторно, тобто, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України
20.09.2016 року о 20 год. 40 хв. ОСОБА_4 був затриманий за ст. 208 КПК України.
21.09.2016 року ОСОБА_4 було оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України.
22.09.2016 року подано до слідчого судді клопотання про обрання запобіжного заходу, яке отримано підозрюваним 22.09.2016 р. о 10-03 год.
Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.
В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України.
Слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:
?Протоколом прийняття заяви про вчинене правопорушення від ОСОБА_9 від 19.09.2016 року;
?Протоколом огляду місця події від 19.09.2016 року;
?Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 20.09.2016 року;
?Протоколом допиту малолітньої потерплої ОСОБА_7 від 20.09.2016 року;
?Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 21.09.2016 року;
?Рапортом ОСОБА_10 від 20.09.2016 року;
?Протоколом прийняття заяви про вчинене правопорушення від ОСОБА_11 від
20.09.2016 року;
?Протоколом огляду місця події від 20.09.2016 року;
?Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 20.09.2016 року;
?Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 20.09.2016 року;
?Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 20.09.2016 року;
?Протоколом затримання ОСОБА_4 ;
?Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 21.09.2016 року;
?Протоколом проведення слідчого експерименту від 21.09.2016 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.
Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є як наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, так і наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Враховуючи характер правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 фактичні обставини справи, встановлені станом на день розгляду клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність застосування до нього запобіжного заходу.
Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і визначений вичерпний перелік випадків можливості застосування такого заходу.
При цьому відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути обраний зокрема до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Обираючи вид заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , - у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років та від 3 до 7 років відповідно; наявні в матеріалах клопотання дані, що характеризують особу підозрюваного, зокрема, те, що ОСОБА_4 у 2003 році та у 2010 році був засуджений за вчинення аналогічних злочинів, судимість на даний момент є непогашена; офіційно не працює, розлучений, тобто, не має стійких соціальних зв`язків, і приходить до висновку про те, що більш м`який запобіжний захід, окрім виняткового у вигляді тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а саме:
- спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду (наявність таких ризиків обумовлена обізнаністю підозрюваного про міру покарання за вчинення злочинів);
- спробам вчинити інше кримінальне правопорушення (наявність таких ризиків обумовлена вчиненням аналогічних злочинів підозрюваним раніше, а також тим, що підозрюваний офіційно не працює у зв`язку із і не має постійного доходу)
У судовому засіданні не було надано допустимих доказів, які б свідчили про відсутність ризиків, наведених стороною обвинувачення, у зв`язку з чим слідчий суддя, враховуючи позицію ЄСПЛ в частині того, що наявність певного ризику/ризиків, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)) вважає, у даному конкретному випадку доведено наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у цьому провадженні, з числа регламентованих ст. 177 КПК України.
З огляду на наведене, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого про застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.
У той же час, частина 4 статті 183 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Керуючись положеннями вказаної норми, оцінюючи обставини справи у їх сукупності, тяжкість кримінальних правопорушень, в якому підозрюється ОСОБА_4 , наявність обгрунтованої підозри про вчинення злочинів із погрозою застосування насильства до малолітнього потерпілого, слідчий суддя приходить до висновку про недоцільність визначення розміру застави у кримінальному провадженні.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 192-194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління поліції Національної поліції в м. Києві ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 15 листопада 2016 року включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: