Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/163/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.03.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіровограда кримінальне провадження № 0001076 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2015 року.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Херсон, українка, громадянка України, з базовою загальною середньою освітою, яка не працює, не одружена, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не має судимості,

визнана винуватою та засуджена:

за ч. 2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі;

за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 3 (трьох ) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного їй покарання звільнено з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки та з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ст.76 КК України.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Крім того, прокурор подав апеляційну скаргу на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2015 року, якою виправлено описку у вироку Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2015 року, а саме перший абзац резолютивної частини вироку викладено в такій редакції:

« ОСОБА_7 визнати винною у скоєнні злочинів, передбачених за ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України і призначити їй покарання: за ч. 2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.»

Кримінальне провадження розглянуто з участю: прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнана винуватою і засуджена за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у сховище; таємного викрадення чужого майна (крадіжка), повторно; замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, поєднаного з проникненням у сховище, за таких обставин.

06 червня 2015 року, приблизно о 10.15 годині, ОСОБА_7 з метою крадіжки, через отвір в стіні проникла у приміщення складу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , звідки таємно викрала належні ОСОБА_9 10 кг кукурудзи вартістю 3,17 грн. за 1 кг, на загальну суму 31,70 грн., після цього з місця вчинення злочину зникла.

Продовжуючи реалізовувати свій умисел на крадіжку зерна кукурудзи, 09 червня 2015 року, приблизно об 11.00 годині, ОСОБА_7 знову прийшла до вищевказаного складу та шляхом злому скоби навісного замка на бокових дверях проникла у приміщення, звідки таємно викрала належні ОСОБА_9 40 кг зерна кукурудзи вартістю 3,17 грн. за 1 кг, на загальну суму 126, 80 грн., після чого з місця скоєння злочину зникла.

Продовжуючи реалізовувати свій єдиний умисел на крадіжку зерна кукурудзи, 27 червня 2015 року приблизно о 10.00 годині ОСОБА_7 знову прийшла до вищевказаного складу та через отвір в стіні проникла у приміщення, звідки таємно викрала належні ОСОБА_9 20 кг зерна кукурудзи вартістю 3,17 грн. за 1 кг на загальну суму 63, 40 грн., після чого з місця скоєння злочину зникла, викраденим розпорядилася на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 221, 90 грн.

Крім того, 06 червня 2015 року, приблизно об 11.00 годині, ОСОБА_7 перебуваючи на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , повторно таємно викрала з двору алюмінієвий бідон об`ємом 40 л, вартістю 665 грн., що належить ОСОБА_10 . З місця вчинення злочину зникла, викраденим розпорядилася на власний розсуд.

Крім того, 07 липня 2015 року приблизно о 12.40 годині, ОСОБА_7 з метою крадіжки, через отвір в стіні проникла у приміщення складу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де назбирала у заздалегідь заготовлені мішки, сумку та відро, 60 кг зерна кукурудзи вартістю 3,17 грн. за 1 кг, на загальну суму 190,20 грн., що належить ОСОБА_9 , а також належні ОСОБА_11 9 кг зерна кукурудзи вартістю 3,17 грн. за 1 кг, на загальну суму 28, 53 грн. Однак завершити свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_7 не змогла, оскільки була затримана на місці скоєння злочину власниками зерна, тим самим з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин та кваліфікацію дій обвинуваченої, просить вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2015 року скасувати повністю у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Скасувати ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2015 року про виправлення описки у вироку у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною та призначити покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання ОСОБА_7 звільнити з іспитовим строком на 2 роки.

Вимоги апеляції мотивовані тим, що суд першої інстанції призначаючи покарання ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України застосував більш м`яку міру покарання ніж передбачено санкцією даної статті, без посилання на ст. 69 КК України. Обґрунтування вказаного рішення у вироку відсутнє, що також свідчить про призначення занадто м`якого покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Крім того, вказує на незаконність ухвали суду про виправлення у вироку описки, оскільки цим рішенням суд фактично змінив покарання ОСОБА_7 , що є порушенням ст. 374 КПК України.

Також, вказує, що суд в порушення вимог ст. 70 КК України, без врахування роз`яснення в п. 21 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначив однакові за видом і розміром покарання за сукупністю злочинів із застосування принципу поглинення покарання.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити, обвинувачену, яка не заперечила проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, ухвала про виправлення описки скасуванню повністю, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового, з таких підстав.

Під час апеляційного розгляду і в суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_7 свою винуватість визнала пояснивши, що крадіжки вчинила при обставинах, викладених у обвинуваченні.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які її засуджено, крім визнання нею винуватості, підтверджені зібраними доказами, що містяться у матеріалах провадження, які досліджені у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і в апеляційній скарзі не заперечуються. Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Отже, при розгляді доводів апеляційної скарги колегія суддів відповідно до, ч. 2 ст. 394, ст. 404 КПК України виходить із фактичних обставин провадження, встановлених судом першої інстанції.

Перевіркою доводів апеляційної скарги встановлено, що судом першої інстанції порушено загальні засади призначення покарання.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу.

В порушення зазначених вимог закону України про кримінальну відповідальність суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, тоді як мінімальна межа санкції ч. 3 ст. 185 КК України передбачає три роки позбавлення волі.

Рішення відповідно до ст. 69 КК України про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, судом не приймалось, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Поряд з цим, виявивши неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, суд з власної ініціативи ухвалою від 30 листопада 2015 року прийняв рішення про виправлення описки у вироку Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2015 року, а саме виклав у новій редакції перший абзац резолютивної частини вироку призначивши ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Однак, таким рішенням, тобто через інститут виправлення описки, суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 374 КПК України фактично ухвалою призначив нове покарання, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, є підставами для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

За таких обставин ухвала від 30.11.2015 року підлягає скасуванню як незаконна у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а вирок від 25.11.2015 року скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність з ухваленням в цій частині нового вироку.

При призначенні ОСОБА_7 покарання колегія суддів відповідно до ст. 65 КК України враховує тяжкість кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, є середньої тяжкості та тяжким злочинами.

Характеризуючи особу обвинуваченої, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 має повних 59 років, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, згідно характеристики з місця проживання, сільська рада компрометуючими матеріалами стосовно ОСОБА_7 не володіє (аркуш к.п. 106).
Хоча в 1989 році та 1996 році ОСОБА_7 притягувалась до кримінальної відповідальності, проте вказані судимості відповідно до ст. 89 КК України погашені, а тому не враховуються колегією суддів при призначенні покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 є повне визнання нею вини, щире каяття, часткове повернення викраденого.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують, і відсутність обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів приходить до висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України з урахуванням вимог ст. 68 КК України та за сукупністю злочинів відповідно до ст. 70 КК України із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Поряд з цим, вік обвинуваченої та її щире каяття, незначний розмір викраденого, більша частина з якого повернута потерпілим, відсутність цивільних позовів, на думку колегії суддів істотно знижують суспільну небезпечність вчиненого, а тому колегія суддів приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства зі звільненням її від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ст.76 КК України.

Апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, так як покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, яке прокурор в апеляції просить призначити ОСОБА_7 , з огляду на встановлені вище обставини, колегія суддів вважає надто суворим.

Крім того, апеляційна вимога скасувати повністю вирок суду першої інстанції суперечить положенням ч. 2 ст. 394 КПК України, оскільки прокурор як під час судового розгляду так і в апеляційній скарзі фактичних обставин справи та кваліфікацію дій обвинуваченої не оспорював, а по суті апеляції посилався лише на порушення під час призначення судом першої інстанції покарання. Також, кримінальне провадження судом першої інстанції розглянуто відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому в апеляційному порядку вирок переглядався лише в частині призначеного покарання.

На підставі викладеного та керуючись статтями 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2015 року, якою виправлено описку у вироку Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2015 року.

Вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2015 року стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання:

за ч. 2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці;

за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три ) роки 3 (три) місяці.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного їй покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 : не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

У решті вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2015 року залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4