У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2016 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділу слідчого управління військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_7 , погодженого з прокурором відділу військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Рені, Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не одружений, на момент вчинення кримінальних правопорушень працював прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 28 та ч. 1 ст. 121, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання слідчого СВ СУ Військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000562 від 17.03.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 376, ч.1 ст. 377 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він брав участь в організованій групі (далі група), в яку крім нього увійшли ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , у складі якої вчинив наступні злочини:

У ніч з 04.07.2016 на 05.07.2016 члени групи ОСОБА_9 , ОСОБА_15 та ОСОБА_10 у м. Чорноморську на автомобілі БМВ, грубо порушуючи правила дорожнього руху, під`їхали до кіоску на вул. Парковій, 10, де на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків вчинили бійку з невстановленими слідством особами, після чого на вказаному транспортному засобі зникли у невідомому напрямку.

05.07.2016 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , задля зміцнення авторитету членів організованої групи після вчиненої бійки, зі спільним умислом та за попередньою змовою між собою, з метою помсти, здійснювали пошуки учасників вказаного конфлікту по вул. Парковій м. Чорноморська, в ході яких зустріли та побили ОСОБА_18 , 1993 р.н., спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку тяжкого ступеню, в результаті чого потерпілого ОСОБА_18 було госпіталізовано в тяжкому та небезпечному для життя стані до медичної установи, вчинивши тим самим злочин, передбачений ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене організованою групою.

- 31.07.2016 о 20:55 в м. Чорноморську члени групи ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, з метою ствердження авторитету усіх членів організованої групи, зі спільним умислом та за попередньою змовою між собою, декілька разів вистрілили з пристроїв для відстрілу патронів, споряджених снарядами несмертельної дії, які кожен з них мав при собі, в громадянина ОСОБА_19 , завдавши йому тілесних ушкоджень у вигляді вогнепальних поранень в область правого стегна та черевної порожнини зліва, вчинивши тим самим злочин, передбачений ч. 3. ст. 28, ч. 4 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, із застосуванням вогнепальної зброї, вчинене організованою групою.

- У період часу з 01.08.2016 до 13.08.2016, члени організованої групи ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , за спільним умислом та за попередньою змовою між собою, з чітким розподілом ролей між собою, шляхом підшукування засобів та знарядь для таємного проникнення у житло та приховування злочину, здійснили підготовку до його вчинення, а саме таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникнення у житло за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_20 .

В ніч з 13.08.2016 на 14.08.2016 ОСОБА_9 (точного часу слідством не встановлено) спільно з членами групи ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 таємно проникли до житла, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_20 , звідки викрали належне останньому майно, а саме золоті вироби, ноутбук марки «Леново», норкову шубу та грошові кошти, чим завдали потерпілому матеріальну шкоду на суму 165000 грн., вчинивши тим самим злочин, передбачений ч. 5 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна, вчинене організованою групою, поєднане з проникненням у житло.
19.09.2016 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складено повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28 та ч. 1 ст. 121, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 296 КК України.

20.09.2016 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 28 та ч. 1 ст. 121, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 296 КК України, однак отримувати повідомлення про підозру він відмовився, про що слідчим, у присутності понятих, зроблено відповідний запис на повідомлені про підозру.

20.09.2016 року ОСОБА_4 затримано на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 19.09.2016 року про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання в повному обсязі, та просив обрати щодо ОСОБА_21 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Підозрюваний заперечив проти задоволення клопотання та вказав, що йому повідомлення про підозру не вручено, на даний час, він не має статусу підозрюваного, злочинів не вчиняв, був незаконно затриманий із порушенням його права на захист.

Захисники заперечили проти задоволення клопотання, та вказали, що ОСОБА_4 повідомлення про підозру не отримував, та на даний час немає жодного процесуального статусу, обирати запобіжний захід щодо нього є порушенням права особи на свободу. Підозра не обґрунтована, ризики зазначені у клопотанні є надуманими, та не відповідають дійсності. ОСОБА_4 має позитивні характеристики, стійкі соціальні зв`язки та є законослухняним громадянином. Крім того, розглядати клопотання про обрання запобіжного заходу Приморський районний суд м. Одеси не може, оскільки заявником у даному кримінальному провадженні є голова Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_22 .

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, заслухавши думку учасників судового засідання, приходжу до висновку про наступне.

Доводи захисника, щодо неможливості розгляду клопотання у Приморському районному суді м. Одеси, слідчий суддя розцінює як безпідставні, оскільки по епізодах, які ставляться у підозру ОСОБА_4 заявниками є інші особи, та не стосуються діяльності даного суду. Крім того, у відповідності до ст. 184 КПК України, клопотання слідчого чи прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого суду, в межах якого здійснюється досудове розслідування, чи знаходиться орган, який уповноважений проводити досудове розслідування, в даному випадку суд, який уповноважений розглядати такі клопотання є Приморський районний суд м. Одеси.

При цьому, у ст. 32 КПК України, немає обмежень, щодо здійснення кримінального провадження судом, заявником по якому виступає голова конкретного суду. Положення ст. 34 КПК України, стосуються тільки судового розгляду обвинувального акта.

Відповідно до ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру , однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Із долучених документів, вбачається, що 20.09.2016 року, у присутності двох понятих, слідчий вручив повідомлення про підозру ОСОБА_4 , однак, отримувати повідомлення про підозру останній відмовився. В судовому засіданні ОСОБА_4 , підтвердив, що слідчий вручив йому копію ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 19.09.2016 року про дозвіл на затримання, та намагався йому вручити повідомлення про підозру, однак він відмовився оскільки був відсутній його захисник.

Згідно зі ст. 52 КПК України, участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину. Участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

О 16.20 год. 20.09.2016 року, слідчим слідчої групи військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_23 , у присутності двох понятих, захисника та ОСОБА_4 складено протокол про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання з метою приводу від 19.09.2016 року, роз`яснено права та обов`язки підозрюваного, про що ОСОБА_4 поставив свій підпис.

Тобто, посилання ОСОБА_4 на те, що він не є підозрюваним та не отримував повідомлення про підозру, слідчий суддя розцінює як спосіб самозахисту, що є правом особи, передбаченим ст. 63 Конституції України, однак порушень прав на захист, на даному етапі слідчим суддею не встановлено, оскільки ОСОБА_4 з моменту затримання, (складення протоколу про затримання), тобто набрання статусу підозрюваного, був забезпечений захисником, і на далі всі слідчі дії були проведені за участі захисника.

Також, посилання сторони захисту, на те що ОСОБА_4 не ознайомлений із текстом підозри, теж є надуманими, оскільки у своїх поясненнях ОСОБА_4 сам зазначає, що не згоден із фактичними обставинами зазначеними в підозрі, що свідчить про те, що він із ними ознайомлений.

Наведене, дає слідчому судді право прийти до висновку, що в даному випадку ОСОБА_4 скориставшись своїм правом, відмовився від отримання повідомлення про підозру, в той же час, слідчим вимоги ст. 276-278 КПК України було виконано, тому порушень в діях слідчого органу досудового розслідування, слідчий суддя не вбачає.

В судовому засіданні, встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 та ч. 1 ст. 121, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 296 КК України, максимальна санкція за вчинення яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, та відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджуються: протоколом огляду документів від 15.09.2016 року, витягом з протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, витягами з ЄРДР, протоколами обшуку.

Метою застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчинені ним вищевказаних кримінальних правопорушень, та на даний час є всі підстави вважати, що підозрюваний, будучи раніше співробітником правоохоронного органу, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, тобто може вчинити дії передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, слідчий суддя, враховує той факт, що ОСОБА_4 відповідно до клопотання, проживає за адресою: АДРЕСА_2 . У чинному законодавстві України, встановлений обов`язок кожної особи реєстрації місця проживання, дане положення є обов`язковим, не тільки з точки зору формування соціальної політики в конкретній адміністративно-територіальній одиниці, а і з метою забезпечення дотримання вимог законності, збереження правопорядку, та забезпеченням належної роботи правоохоронної системи, розшуком злочинців, осіб, які ухиляються від виконання судових рішень, таким чином, відсутність зареєстрованого місця проживання свідчить про наявність ризику передбаченого п.1ч.1 ст. 177 КПК України.

При цьому, слідчий суддя враховує заперечення підозрюваного, однак вважає, що на даному етапі досудового розслідування, завдання кримінального провадження, наявність вищевказаних ризиків та суспільний інтерес у здійсненні ефективного та законного кримінального провадження виправдовують застосування найсуровішого запобіжного заходу.

Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ("Летельє проти Франції").

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.

В той же час, слідчий суддя враховує обставини зазначені в ст. 178 КПК України, сімейний стан та стійкість соціальних зв`язків, тяжкість покарання що загрожує відповідній особі у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, розмір матеріальної шкоди у завданні якої підозрюється ОСОБА_4 , та характеру вчинених кримінальних правопорушень, не зважаючи на позитивні характеристики із місця роботи, ОСОБА_4 на даний час, ставляться у підозру вчинення не тільки корисливих злочинів а і злочинів проти життя та здоров`я особи, проти громадського порядку, що він, як представник правоохоронного органу повинен був захищати.

З урахуванням вище викладеного, приходжу до висновку про неможливість жодного із більш м`яких запобіжних заходів забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, тому застосування тримання під вартою, на даному етапі є виправданим.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Зважаючи на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, вважаю за необхідне розмір застави не обирати,оскільки, злочин що ставиться у підозру ОСОБА_4 вчинений із застосуванням насильства.
Таким чином, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 187, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України,слідчий суддя -

У Х В А Л И В:
Клопотання старшого слідчого СВ СУ військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят днів) і обчислюється з моменту фактичного затримання особи, тобто з 20.09.2016 року.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 18.11.2016 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1