Справа № 478/3/16-к Провадження № 1-кс/478/54/2016
У х в а л а

В с т а н о в и л а:
У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 просили задовольнити подану скаргу.
Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Зміст постанови слідчого від 26.01.2016 року про закриття кримінального провадження зводиться до того, що дійсно 05.09.2015 року близько 19 год. ОСОБА_7 перебуваючи на території садиби громадянки ОСОБА_8 , розташованої по АДРЕСА_1 , наніс присутній там же потерпілій ОСОБА_3 декілька ударів рукою в обличчя, чим заподіяв останній легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. При цьому, посилаючись на положення ч.1 ст.36 КК України (необхідна оборона) слідчий вважає, що у вказаному діянні відсутній склад злочину, оскільки ОСОБА_7 вчинив описані дії з метою захисту своєї дружини ОСОБА_9 , щоб припинити протиправні посягання ОСОБА_3 , не допустивши при цьому перевищення меж необхідної оборони.
Слідчим зазначено, що наведенні вище дані підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 .
Однак, з такими висновками слідчого не можна погодитись виходячи з наступного.
Потерпіла ОСОБА_3 стверджує, що нанесення їй з боку ОСОБА_7 декілька ударів в обличчя мало місце не під час конфлікту (інциденту) з його дружиною ОСОБА_9 , що мав місце на території садиби ОСОБА_8 , а вже після його завершення, в той час коли вона вже покинула території садиби останньої, і перебувала за її межами на вулиці проходячи повз розташованого поруч домоволодіння ОСОБА_7 (а.п.9)
Про те, що насильницькі дії щодо потерпілої ОСОБА_3 були вчинені ОСОБА_7 за межами садиби ОСОБА_8 , зазначає у своїх показаннях і свідок ОСОБА_11 , яка при цьому не являється близьким родичем та членом сім`ї зазначених осіб (а.п.40).
Крім того, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що громадянин ОСОБА_7 , дії якого потерпіла вважає протиправними, так і не був допитаний слідчим на протязі всього строку досудового розслідування, що не завадило слідчому вирішити питання про перекваліфікацію його дій з ч.1 на ч.2 ст.125 КК України (а.п.28) та прийти висновку про те, що останній діяв в межах необхідної оборони, тоді як отримані від ОСОБА_7 пояснення (а.п.21) згідно до вимог ч.8 ст.95 КПК України не є джерелом доказів.
Показання свідка ОСОБА_8 , на території садиби якої мав місце конфлікт між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , і яка була безпосереднім очевидцем цього конфлікту, не містять в собі даних як про втручання в даний конфлікт її зятя ОСОБА_7 , так і про нанесення ним ударів в обличчя ОСОБА_3 під час перебування останньої на території садиби (а.п.19).
У своїх показаннях свідок ОСОБА_12 (не є близьким родичем та членом сім`ї ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_3 ) також не згадує про втручання в конфлікт на подвір`ї ОСОБА_8 ні її зятем ОСОБА_7 , а ні його дочкою ОСОБА_10 (а.п.20).
За таких обставин висновки слідчого про законність дій громадянина ОСОБА_7 є безпідставно-передчасними, що свідчить про невжиття ним передбачених законом заходів щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження обставин кримінального провадження, а отже подана заявником скарга щодо скасування оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.303, 306, 307 КПК України,
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя