Провадження № 1-кс/344/3890/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року м.Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , яка підозрюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , в обгруниування якого покликався на те, що 18.09.2016 року, близько 04 год. 00 хв. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 знаходились у дворі будинку, АДРЕСА_1 де розпивали спиртні напої та розмовляли. В ході розпивання спиртних напоїв між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , на ґрунті ревнощів виник словесний конфлікт. Під час конфлікту ОСОБА_4 , обурившись на слова ОСОБА_6 , схопила ніж, який знаходився біля них на лавці, діючи умисно, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , цілеспрямовано нанесла останньому три удари ножем, який знаходився у її правій руці в ділянку живота. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 відносно ОСОБА_6 , останньому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної порожнини, яке згідно підпункту «к» пункту 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, в момент спричинення. Після вчинення протиправних дій, ОСОБА_4 залишила двір будинку та направилась за місцем проживання, а потерпілого ОСОБА_6 каретою швидкої медичної допомоги було доставлено до Івано-Франківської Міської клінічної лікарні № 1.

У клопотанні зазначено, що 18 вересня 2016 року о 21 год. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 19 вересня 2016 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, підозрювану та її захисника, які заперечили щодо вимог клопотання, вказавши на необгрунтованість наведених у ньому ризиків та просили застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, встановлено наступне.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Частиною 1 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В ході розгляду клопотання встановлено, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за вчинення якого відповідно до санкції ч. 1 ст. 121 КК України передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк до восьми років.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, однак наявність підстав, що існують ризики переховування підозрюваної від досудового розслідування, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, а також незаконно впливати на потерпілого чи свідків, не доведено в судовому засіданні.

Проте, враховуючи вагомість наявних доказів про можливу причетність підозрюваної до кримінального правопорушення, яке їй інкриміноване, можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, її вік, представлені дані про наявність місця проживання, вважаю, що у відповідності до ч.4 ст. 194 КПК України щодо підозрюваної слід обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши їй залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово без дозволу слідчого, прокурора, або суду та з покладенням на неї обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України. На переконання слідчого судді саме цей запобіжний захід надасть змогу забезпечити адекватне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та попередить вчинення нею дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно слідчий суддя приходить до переконання про відмову в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважає, що на підставі ч.4 ст. 194 КПК України слід застосувати до підозрюваної більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст.131, 132,176, 177,178,181,183,184,193,194,309, 395 Кримінального процесуального Кодексу України, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши їй залишати житло цілодобово за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду та при цьому покласти на підозрювану наступні обов`язки :

прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора або суду із визначеною періодичністю;

не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками;

не відвідувати бари, кафе, ресторани та інші місця, в яких продаються спиртні напої;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Обов`язки, покладені на підозрювану діють до 17.11.2016 року.

Строк дії ухвали шістдесят днів.

Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складено 21 вересня 2016 року.