Справа № 169/270/16-к
Провадження № 1-кп/169/44/16
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2016 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого-цивільного позивача ОСОБА_4

обвинуваченого цивільного відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бобли Турійського району Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
14 грудня 2015 року приблизно о 01 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, які раптово виникли, умисно наніс ОСОБА_4 удар кулаком руки в обличчя, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді гематоми обличчя, які згідно висновку експерта від 16 грудня 2015 року №329 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе в інкримінованому йому обвинуваченні визнав повністю та суду показав, що дійсно 14 грудня 2015 року приблизно о 01 годині 00 хвилин він, після вживання спиртних напоїв, в ході суперечки з ОСОБА_4 , яка раптово виникла, умисно наніс йому удар кулаком руки в обличчя.

У вчиненому ОСОБА_5 щиросердно розкаявся, просив суворо його не карати, так як він повністю відшкодував спричинену ним потерпілому матеріальну та частково моральну шкоду, а також згідний повністю відшкодувати процесуальні витрати та в розмірі, визнаному судом доведеним, моральну шкоду.

Потерпілий ОСОБА_4 у своїх показаннях підтвердив факт особистих неприязних стосунків, які раптово виникли 14 грудня 2015 року приблизно о 01 годині 00 хвилин між ним та обвинуваченим ОСОБА_5 , в результаті яких останній спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді гематоми обличчя.

Таким чином, наведені вище показання обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_4 є детальними, чіткими та послідовними і в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи, які, в свою чергу, ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

Не маючи підстав сумніватися у добровільності позиції, а також показань обвинуваченого, потерпілого, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження інших, окрім наведених вище, доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Тому, всесторонньо проаналізувавши матеріали кримінального провадження та ті обставини, що були встановлені в судовому засіданні, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і кваліфікує такі його дії як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров"я.

При обранні міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить щире каяття обвинуваченого у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

До обтяжуючих покарання обставин суд відносить вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Також суд враховує і те, що обвинувачений ОСОБА_5 є особою молодого віку, має постійне місце проживання та посередньо характеризується за даним місцем проживання.

З врахуванням наведеного суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів в даному випадку можливе без ізоляції його від суспільства і щодо нього слід обрати міру покарання, передбачену санкцією закону, за яким він повинен нести кримінальну відповідальність, а саме у виді громадських робіт, оскільки на даний час він не має офіційного місця роботи та зареєстрованого джерела доходу, однак є працездатним.

Що стосується цивільного позову, заявленого потерпілим ОСОБА_4 , то даний позов в частині стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково, урахувавши суть позовних вимог; характер діяння особи, яка заподіяла шкоду, її майновий стан і реальну можливість відшкодувати шкоду; фізичні та моральні страждання потерпілого.

Позов в частині стягнення процесуальних витрат слід задовольнити повністю.

Крім того, суд бере до уваги і те, що ОСОБА_5 до постановлення вироку добровільно передав потерпілому 900 гривень 00 копійок, з яких: 189 гривень 57 копійок як повне відшкодування матеріальної шкоди та 710 гривень 43 копійки як часткове відшкодування моральної шкоди і це стверджується письмовою розпискою ОСОБА_4 .

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, призначивши покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 3 000.00 грн. (три тисячі гривень 00 копійок) заподіяної моральної шкоди та 1 627.33 грн. (одну тисячу шістсот двадцять сім гривень 33 копійки) процесуальних витрат, а всього 4 627.33 грн. (чотири тисячі шістсот двадцять сім гривень 33 копійки).

В решті заявлених позовних вимог відмовити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Волинської області через Турійський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий