АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/187/16 Справа № б/н Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2016 року м.Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2016 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, що зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

продовжено строк тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді від 05.02.2016 р. та негайне звільнення його підзахисного з-під варти.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді від 05.02.2016 р., зміну застосованого до нього запобіжного заходу на більш м`який та звільнення його з-під варти.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 був продовжений до трьох місяців, а саме до 17:00 годин 07.03.2016 р.

Обгрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що існує обгрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може впливати на потерпілих та свідків. Крім того, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Обгрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, захисник зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необгрунтованою та невмотивованою. Так, на етапі досудового розслідування ОСОБА_7 був формально оголошений у розшук, втім це мало місце без законних на те підстав, оскільки він від слідства не ухилявся та не переховувався, а сам розшук мав формальний характер і фактично не здійснювався.

Крім того, слідчий суддя суду першої інстанції, на думку захисника, не взяв до уваги, що клопотання слідчого всупереч вимогам ч. 3 ст. 199, п. п. 3-6 ч. 1 ст. 184 КПК України не містить обґрунтування обставин, що виправдовують продовження тримання підозрюваного під вартою, та безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про допит свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також не звернув уваги на те, що клопотання про продовження строку тримання під вартою було подане слідчим з пропуском строку, встановленого ч. 1 ст. 199 КПК України.

Також захисник зазначає, що рішення суду, викладене в оскаржуваній ухвалі, суперечить практиці Європейського суду з прав людини та не відповідає особі підозрюваного, який є раніше не судимим, працює, має постійне місце проживання, характеризується позитивно, має малолітніх дітей та двох непрацездатних батьків, один з яких є інвалідом.

Обгрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, підозрюваний ОСОБА_7 зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необгрунтованою та невмотивованою.

Так, ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.11.2015 р. раніше ухвалений відносно ОСОБА_7 вирок був скасований, кримінальну справу повернуто на додаткове розслідування. На думку апелянта, викладені у зазначеній ухвалі висновки суду щодо не встановлення слідством низки обставин, що мають значення, свідчать про недоведеність обгрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Також зазначає, що клопотання прокурора про продовження строку досудового розслідування було подане з порушенням строку, передбаченого ч. 3 ст. 295 КПК України, чим порушене його право на захист, а клопотання про продовження строку тримання під вартою було подане з порушенням строку, визначеного ч. 1 ст. 199 КПК України, втім суд залишив це поза увагою.

Крім того, на думку апелянта, слідчий суддя не взяв до уваги достатньою мірою обставини, що підлягають врахуванню згідно ст. 178 КПК України; обставини, що позитивно характеризують його особу, аналогічні наведеним в апеляційній скарзі захисника; те, що він перебуває під вартою вже чотири роки.

Також апелянт зазначає, що оскаржуване рішення суперечить практиці Європейського суду з прав людини, положенням Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не враховує можливості застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів та тягне порушення його право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який свою апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав, думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, пі д час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

1)виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2)виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що зазначені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні строку тримання ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону дотримався.

Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується низкою доказів, зокрема **********, які, на думку колегії суддів, достатньою мірою …

колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення обґрунтованості підозри ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення зважаючи на те, що вона достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами та не оспорюється стороною захисту.

Що стосується наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та можливості їх усунення у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання підозрюваного під вартою, то колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_13 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який санкцією ч. 2 ст. 289 КПК України передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Цей злочин є неумисним, втім спричинив смерть потерпілої ОСОБА_14 , а отже є підстави припускати, що у випадку визнання підозрюваного винним йому може бути призначене достатньо суворе покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, підозрюваний не має зареєстрованого місця проживання, не працює, не одружений та не має дітей, а отже не обтяжений вагомими соціальними зв`язками. Також колегія суддів приймає до уваги показання свідка ОСОБА_15 , допитаної у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, що дозволяють обґрунтовано припустити ймовірність незаконного впливу з боку підозрюваного на інших учасників кримінального провадження.

Аналізуючи вищенаведені обставини у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відносно ОСОБА_13 наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме що він може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому кримінальному проваджені, а також про те, що зазначені ризики не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання цього підозрюваного під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо перебування ОСОБА_13 на час вчинення кримінального правопорушення у тверезому стані, відшкодування ним у повному обсязі матеріальної та моральної шкоди одному з двох потерпілих, наявності в нього на праві власності садового будинку, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ці обставини у сукупності не усувають достатньою мірою ризики, визначені ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена щодо ОСОБА_13 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2016 року, якою строк тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено до 17:00 годин 07.03.2016 р., залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_16 ОСОБА_3