Справа № 1-225/11
Провадження №1/227/18/12
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

08.02.2013 Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого (ї) судді Войнаревич М. Г.

при секретарі Сіваченко Л. В.,

за участю прокурора Новаківського О.Г.,

захисників - адвокатів ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільник справу про обвинувачення:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.27, ч.3 ст.135 КК України,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_6, раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.27, ч.3 ст. 135 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В ніч з 25 на 26.01.2009 року біля 1-ї години, ОСОБА_5, будучи розбудженим сторожем ПМК ОСОБА_4, який повідомив, що в орендованому ним гаражі, розташованому на території бувшого ПМК-39 по вулиці Миру в с. Уланів Хмільницького району, працює двигун автомобіля, прибіг до гаража, відкрив та побачив, що ОСОБА_6 закрившись, сидить в автомобілі ВАЗ-2108 з ввімкненим двигуном, а тому відкривши дверку автомобіля вигнав того з автомобіля. Після цього ОСОБА_3, намагаючись вигнати з гаража ОСОБА_7, яка була в безпорадному стані від сильного алкогольного спяніння (акт токсилогічного дослідження № 362 від 16.02.2009 року - виявлено алкоголь у концентрації 2,4 %), демонструючи зневагу до загальноприйнятих норм моралі, що регламентують правила співжиття та спів відносин між людьми, цінність та невідємність права кожної людини на життя, наніс їй кілька ударів палкою по сідницях та ногах, і так як остання не могла йти, то разом з ОСОБА_4 взявши її під руки перевели в холодне неопалюване приміщення прохідної ПМК, що розташоване біля вхідних воріт, положили на бетонну підлогу, де залишили на всю ніч голою, при температурі повітря на вулиці +1,5 градуса. Крім того, під погрозою та страхом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 загнали в дане приміщення ОСОБА_8, який через заподіяні йому тілесні ушкодження та стан сильного алкогольного спяніння не міг надати допомогу ОСОБА_7

Вранці 26.01.09 р. ОСОБА_6 з приміщення прохідної, в якому перебував з ОСОБА_7, скориставшись відкритими дверми, вийшов і пішов, а остання перебувала в безпорадному стані на бетонній підлозі до 9-ї години. Після чого ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 відвезли ОСОБА_7 до будинку ОСОБА_9, звідки остання була доставлена в реанімаційне відділення Хмільницької ЦРЛ, де померла.

Відповідно до висновку експерта №9/19 (09) від 07.05.09 року судово-медичної експертизи на трупі ОСОБА_7 були виявлені множинні садна на тулубі та кінцівках, множинні крововиливи в ділянках тулуба, кінцівок. Дані ушкодження виникли незадовго до смерті від дії тупих твердих предметів, одним з яких могла бути і палиця, мають ознаки легких тілесних ушкоджень та в причинному звязку зі смертю не стоять.

Смерть ОСОБА_7, згідно вказаного висновку настала в наслідок загальної дії низької температури, комбінованої з гострим алкогольним отруєнням. Настанню смерті могло сприяти перебування ОСОБА_7 на протязі тривалого часу у холодному приміщенні.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину в скоєнні вказаного злочину, відповідно до зміненого обвинувачення визнав повністю та суду показав, що було це здається 25 січня у неділю, точно не памятає, здається був день Тетяни. В той день у вечері він прибирав в гаражі і побачив, що пропало декілька інструментів. У нього закінчилися сигарети і він поїхав у бар купив сигарети і пляшку горілки. Зустрів ОСОБА_10, він попросив підвести його додому, сів до нього у машину і запропонував випити. Він сказав, що має пляшку, вони заїхали у гараж, випили по 50 грам горілки. З ними був ще його однокласник ОСОБА_11, який заснув у машині і вони його відвезли додому. Їдучи у машині він сказав до ОСОБА_10, що у нього пропали інструменти, а перед тим по території ПМК ходив ОСОБА_12. Вони поговорили і вирішили поїхати до ОСОБА_12. Його не було вдома і вони вирішили поїхати пошукати його до ОСОБА_7, так як вони завжди у неї збиралися випити горілки. Вони підїхали, у хаті світилося, вони постукали в хату, там був ОСОБА_6 і ОСОБА_7. Вони привітались, ОСОБА_7 він добре знав, з нею був в хороших стосунках, знав її сина. Запитав чи не було у них ОСОБА_12, вона сказала, що ні, він може бути в старій хаті на другій частині села у родичів, і сказала, що його шукав дільничний. Сказала, що може показати за могорич, де ОСОБА_12. Він сказав, що поїхали. Але вона сказала, що давай випємо по сто грам. Він сказав, що в нього є могорич в гаражі і вони туди можуть заїхати випити, бо там тепло, а у неї в хаті холодно. Він, ОСОБА_7 та ОСОБА_13 заїхали в гараж, вона запитала де ОСОБА_6 і сказала, щоб його забрали теж, щоб він з ними випив по сто грам. Вона зайшла в гараж, бо там було тепло, а він повернувся за ОСОБА_6. Потім вони випили в гаражі приблизно по 100 грам горілки. Вони ще до того пили біля груби, нагрілися і він бачив, що вони уже добре пяненькі були та залишилися в гаражі. ОСОБА_13 попросив відвести його додому. Вони ще раз заїхали до ОСОБА_12, але його не було, потім у них заглохла машина. ОСОБА_13 залишився у машині, а він пішов до ПМК узяти акумулятор. Про ОСОБА_7 та ОСОБА_6 він уже й забув. Він пішов у дальню кімнату в сторожку і заснув. Потім до нього вночі прибіг сторож ОСОБА_4 і каже, що вставай і йди до гаража, бо з нього йде дим. Він з ним прибіг до гаража, який на той час не закривався. Гараж був повністю в диму, ОСОБА_6 завів машину, яка належить ОСОБА_14. Він за дверку у машині шарпнув, а права ручка була поломана, він попробував ліву ручку машини, але ОСОБА_6 її закрив з середини. Він через багажник заліз, відкрив машину, заглушив її та вигнав ОСОБА_6 на двір. Потім відкрив ворота, щоб дим вийшов з гаража, а ОСОБА_7 спала на тапчані. Він їх хотів з гаража вигнати, щоб провітрити гараж, ОСОБА_6 вийшов, а ОСОБА_7 постійно поверталася назад. Він узяв різку товщиною як палець та вдарив ОСОБА_7 цією різкою по ногах і сідницях, по голові не бив її жодного разу. Вони з ОСОБА_4 завели її на прохідну та залишили у сторожці, щоб вона проспалась. То була квадратна прохідна, вона не опалювалася, там була стеля, вікна, на підлозі була штукатурка, тирса, куфайки. То був січень місяць, але на дворі було тепло. Він їх перевів у ту сторожку десь у три години ночі. Він не відвіз ОСОБА_7 додому, бо не було на чому відвезти. Та машина, яку завів в гаражі ОСОБА_6 не їхала. Там було темно, він не дивився у чому була ОСОБА_7 одягнена. Він не знає хто завдав ОСОБА_7 тілесні ушкодження. Гараж на замок він не закривав. Двері лише прикривали, бо на дворі була зима, а в гаражі палилося у грубці. Потім він заснув. Вранці ОСОБА_4 сказав, що ОСОБА_6 вже не має, а ОСОБА_7 ще спить. Він сказав, що треба уже її будити, бо скоро почнуть сходитися на роботу і скажуть, що вони притон розвели. Вони її розбудили, вона ще попросила випити, потім він її спитав куди її завезти, вона сказала, щоб він завіз її до ОСОБА_9. Вони з ОСОБА_4 помогли їй сісти у машину до ОСОБА_15, бо вона була ще пяненька і завезли до ОСОБА_9. Там були ОСОБА_16 та ОСОБА_17. Він пояснив їм ситуацію та сказав, що привіз ОСОБА_7 до них, бо у неї у дома було нереально жити. Наташа сказала, що нехай іде. Вони відкрили дверку помогли їй вийти з машини, підвели до хати. ОСОБА_17 в цей момент закрив двері перед ними і сказав, що вона пяна, не треба її вести в хату та ще й матері немає удома. Вони її залишили біля дверей, вона там присіла, а вони поїхали. Ніхто ОСОБА_7 з ОСОБА_6 в гаражі не закривав та ніхто їх не змушував пити горілку. Гараж ніколи не закривався, бо там були нормальні сторожі і він сам частенько там уночі машини робив. Він ОСОБА_7 ніяких тілесних ушкоджень не наносив. На ній був байковий халат. Куфайки на ній не було. ОСОБА_7 з ОСОБА_6 при ньому випили по пів пластикового стакана горілки, це десь по 70 грам. Коли він їх виганяв з гаража, то вони уже були дуже пяні і її не можна було ще залишати там. Він не змушував ОСОБА_7 пити горілку, вона сама його попросила дати їй горілки за те, що покаже де живе ОСОБА_12. У неї помер син та чоловік і вона почала вживати спиртні напої. Він і сторож також в ту ніч теж знаходилися у неопалювальному приміщенні. На території ПМК опалювався лише його і ОСОБА_18 гараж, бо він у своєму ґрунтував і красив машини, а так більше жодне приміщення на території ПМК не опалювалося. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 випили по пів стакана горілки звечора, а зранку вони знову пили, бо у пляшці ще залишалася горілка, коли він їх залишив. Замок на другий день повісив ОСОБА_14 і купив він його сам з своєї ініціативи за свої кошти і на тому замку ще навіть і ціна була, а повісив він його тому, що там у гаражі стояла його машина, от тому цей замок і фігурує у кримінальній справі. Він завів ОСОБА_7 у підсобне приміщення, бо вона лягала на землю на дворі, а земля була мокра. Він сказав ОСОБА_12, що якщо проснуться, то нехай ідуть додому. Ніхто потерпілих не заливав горілкою і не тягнув в гараж. ОСОБА_6 на другий день сам проспався і пішов собі додому коли захотів. Він не завіз ОСОБА_7 в лікарню, бо вона просто була пяна, для неї це були звичайні речі, якби вона сказала, що її щось болить, голова чи ще щось, то тоді б він її завіз, а так нічого не казала, просто пяна була. Перших три дні, коли його затримали, працівники міліції що хотіли те й писали, вони йому підсунули два протоколи на підпис, але він їх не читав. У квітні він уже мав захисника і він давав такі покази, як зараз.

Підсудний ОСОБА_4 свою вину в скоєнні вказаного злочину визнав повністю та суду показав, що приблизно біля першої години вони приїхали, до ОСОБА_7 та ОСОБА_6. До цього він їх не знав. Він зайшов у ОСОБА_12 гараж, випив, а потім пішов собі у сторожку, а вони там залишилися усі троє. Потім прийшов ОСОБА_12 і сказав, що ляже віддихне. Він йому сказав, щоб лягав. Через деякий час він почув, що гавкала собака. Він вийшов на двір і почув, що заведена машина в гаражі газує, а двері у машині закриті. Він побіг до ОСОБА_3 і сказав, що у гаражі завели машину і закрили двері. Вони прибігли з ним удвох у гараж і ОСОБА_3 заліз у машину задньою лядою відкрив двері машини, потім вони вивели на двір ОСОБА_6 і жінку. ОСОБА_7 вони взяли за руки і виводили, бо в гаражі було багато диму. Вона рухала ногами та прямо біля гаража лягала. Сама вона іти не могла. Вона потім навіть зранку не могла сама іти. З гаража вночі вони її вивели у сторожку, це була бувша прохідна. В сторожці вона присіла і сиділа, там був трап, а вони пішли. Вона там сиділа з ОСОБА_6 О, який міг сам іти. Вони удвох там лишилися. А зранку він прийшов і побачив, що двері у прохідній відкриті, ОСОБА_6 немає, а ОСОБА_7 лежить. Він пішов узяв матрац і куфайки та положив її на них. Вона була одягнута в халаті. Він не бачив, щоб її роздягав ОСОБА_3. О 9 годині ранку приїхав ОСОБА_15 та вони вивели її у машину та завезли її додому, як він пізніше дізнався до ОСОБА_9 Він не знав де ОСОБА_7 живе, бо не знав її. То був січень місяць, але було уже тепло, сніг розтав. Вони її не завели у будинок до ОСОБА_19, бо вони закрилися, а вона сказала залишіть мене, мене зараз все одно заберуть. І вони поїхали. ОСОБА_3 при ньому не наносив потерпілій тілесні ушкодження. Його гараж ніколи не зачинявся. Він не робив зауваження на свої протоколи допиту, але підпис у них належить йому. Захисник у нього був. Він на ПМК працював не офіційно, без трудової книжки. ОСОБА_3 там орендував гараж, він з ним був в хороших відносинах і тому дивився за його гаражем, йому за це грошей не платили.

Він не лишав ОСОБА_7 на вулиці, бо не хотів людину покинути на асфальті, вона у сторожці сіла на стелажі, вони думали посидять протверезіють і підуть. ОСОБА_6 пішов, а вона залишилася, він дав їй матрац. Йому ніхто не казав, що вона в безпорадному стані знаходиться і не казав, що їй було погано, він просто бачив, що вона пяна була. Він міг її лишити на дворі, але не лишив, а завів у сторожку. Він її горілкою не заливав та з ним вона не пила горілку. У міліції він був без окулярів, йому протокол допиту слідчий читав, він особисто його не читав і на слідстві був без захисника. ОСОБА_7 з машини до хати ОСОБА_9 не могла іти, вони її виводили. Він вважає, що не був зобовязаний піклуватися про особу, яку до того бачив пів години.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_20 із зміненим обвинуваченням відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 27, ч.3 ст. 135 КК України погоджується, суду показав, що останні два місяці перед тим, як стався злочин, мати жила у нього на Васильківщині, допомагала доглядати дитину, бо він був зайнятий на роботі. Він не помічав, щоб вона вживала спиртні напої, тому йому це дико чути. Подзвонив його дядько Марчук і сказав, що мама ОСОБА_7 лежить у реанімації в лікарні, що її збив ОСОБА_3 машиною. Коли мати уже померла в реанімації, це було 26 січня 2010 р. він подзвонив ОСОБА_3, але той говорив не внятно, бо був пяний. Коли він уже приїхав, то дізнався, що матір забрали з дому і довели її до смерті. Відмовляється від заявленого цивільного позову, оскільки йому повністю відшкодована завдана матеріальна та моральна шкода, просить суворо не карати підсудних, та не позбавляти їх волі.

Потерпілий ОСОБА_6 із зміненим обвинуваченням відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 27, ч.3 ст. 135 КК України погоджується, суду показав, що 25 січня 2010 р. він зайшов до ОСОБА_7. Він часто ходив до неї дрова порубати, бо ніхто ні син ні брат не могли їй допомогти. В той день вона попросила його вибити лід з підлоги. У хаті у ОСОБА_7 на підлозі кухні був замерзлий лід, бо там вода з крану протікала і той лід він з хати виносив. Товщина льоду була десь 20 сантиметрів. Він до неї часто приходив дрова порубати для того, щоб вона могла їсти зварити і вони разом вживали спиртні напої. У неї вдома ніякої їжі не було, вона у магазині купувала сир і ковбасу. До цього вона жила у ОСОБА_19, бо у хаті було холодно. Він викинув лід, порубав дрова, вона пішла в магазин взяла пляшку, це було вдень. Перед тим вона була у брата, але він її вигнав і не дав ні дров, ні чого взагалі. Вона купила горілку сирок, ковбасу. Вони з перцем випили трохи горілки. Він знав, що до цього вона жила у ОСОБА_19. Вони сиділи пили, вона щось розповідала. Біля 8-ї години вечора він сказав, що піде додому дивитися кіно, але вона просила, щоб він ще посидів, бо їй не було з ким поговорити, і він залишився. Потім двері відкрилися, хтось зайшов, на той момент він його не знав і побив його. Потім він почув як машина завелася і поїхала. Він зайшов в хату, присів. Думав, що хазяйка удома, але її не було, світло у хаті горіло. Він посидів десь 5-10 хвилин, а потім приїхали той, хто його побив і ОСОБА_3. Вони сказали, щоб він сідав з ними у машину і кудись поїхав. То була машина темного кольору. Приїхали вони в приміщення і він побачив, що там уже сидить ОСОБА_7. Його посадили поряд з нею біля грубки. Памятає, що дуже було жарко. Потім налили по сто грамів і випили. Вона ще з ОСОБА_3 говорила, і він зрозумів, що вони знайомі. Вони випили, потім вона заснула, він посидів трохи, подивився по сторонах і побачив машину. Він в неї сів і почав шукати як розкласти сидіння, щоб лягти. Побачив ключі в машині, завів її. Потім хтось зайшов, почав кричати. Він розгубився. Потім ОСОБА_3 заліз через задню дверку, а він вийшов на двір. ОСОБА_7 не виходила, її ніби вивели. Він не знав де знаходиться, бо коли їхали, то йому не до того було. Він хоч і часто бував в с. Уланові, але у цьому місці не був. Він міг спокійно відкрити двері і піти звідти, але він не знав де знаходиться і куди йому йти. Потім ОСОБА_7 сама уже пішла у ту будівлю і лягла, а він сів на підвіконнику. Потім він сказав, щоб йому дали курточку. Йому щось кинули. На дворі тепло було, снігу не було. Потім під ранок він встав, підійшов до ОСОБА_7 і сказав, що він зараз піде і скаже щоб хтось прийшов до неї. Він вийшов і почув, що десь поблизу була дорога. Він відразу ж зорієнтувався і пішов звідти. Він слідчому говорив одне, а вони писали інше і казали йому розписатись. Він добровільно ставив свій підпис, на нього ніякого тиску не чинили. Він довіряв правоохоронним органам. Його ніхто не заставляв пити горілку. Його ніхто насильно не тримав. Він міг би піти в любий час, якщо б захотів, але не пішов, бо не знав де знаходиться. Якби він вийшов з прохідної, то знав би куди йому йти. ОСОБА_7 була в халаті одягнута і в светрі. У тому приміщенні куди їх перевели полу деревяного не було, було бетонне покриття. Потерпіла спала на ганчірках. Він не бачив, чи потерпіла була одягнута, він ще на неї светр свій накинув і пішов. Він не бачив її оголеною. Він не намагався відкрити двері гаража, його ніхто не настроював, ніхто не погрожував та грошей не давав. До підсудних претензій немає. Він писав на слідчого Барабаша А. скаргу, бо він йому погрожував, бо він одне казав, а той інше хотів чути. Він не бачив на ОСОБА_7, коли з нею обідав у неї удома побої, але точно не памятає. Здається над правою бровою у неї була ссадина. Він не помічав щоб вона кульгала, як ішла в магазин, також не памятає у чому вона була взута. Він не бачив, хто побив ОСОБА_7. Машину він завів заради цікавості, бо бачив, що там були ключі. До підсудних немає будь яких претензій та просить їх не карати.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що 25 січня 2009 року близько 23 години 30 хвилин він був в кафе Оазис з ОСОБА_11 і зустрів ОСОБА_3. У ОСОБА_3 була пляшка 0,7 л горілки. Він сказав, що треба для могоричу та запропонував випити. Вони поїхали до нього в гараж на ПМК і випили. Потім він сказав, що йому потрібно знайти ОСОБА_12, бо він украв у нього інструменти. Вони приїхали до ОСОБА_12, його дома не було, потім вони поїхали до будинку ОСОБА_7, там горіло світло. У будинку сиділи випивали ОСОБА_6 і ОСОБА_7. ОСОБА_6 почав виражатися нецензурними словами. Він сказав, щоб він заспокоївся і запропонував вийти на вулицю розібратися. Вони вийшли на вулицю він йому наніс удари по різним частинам тіла. В той момент ОСОБА_12 виходив з хати з ОСОБА_7. Вони сіли в машину і поїхали на територію ПМК. На ПМК ОСОБА_7 запитала, де ОСОБА_6 і сказала, щоб вони за ним повернулися. Вони повернулись і його забрали. Потім вони ще раз поїхали до ОСОБА_12, але його не було вдома. Коли вони повертались у ОСОБА_3 заглохла машина. Він сказав, що піде візьме акумулятор. Він залишився в машині і там заснув, коли проснувся викликав таксі і поїхав додому. ОСОБА_7 здається була одягнена в плащ чи халат. То був січень місяць, на дворі було тепло. Він не вживав з гаражі спиртні напої, але спиртні напої там були. Вони гараж не закривали, коли їхали шукати ОСОБА_12, бо він не закривався. Він не бачив навісного замка. В гаражі ніхто ОСОБА_7 не наносив ударів. Він не знайомився з показами на досудовому слідстві, а підписувати їх мусів. Зауважень до своїх пояснень він не робив, дії слідчого Сторожука не оскаржував. На ОСОБА_7 був одягненій халат, він не бачив чи були у неї синці, садини чи крововиливи на обличчі. Він не знає хто ОСОБА_7 наносив тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що 25 січня 2009 року ввечері він поставив свій автомобіль ВАЗ 21-08 в орендованому ОСОБА_3 гаражі, потім на другий день прийшов уранці, гараж був відкритий. Він забрав автомобіль в 11:00 годин і поїхав по своїх справах. Від дільничого інспектора дізнався, що трапилося. 27 числа так, як не було ОСОБА_3, він забрав свій автомобіль, купив навісний замок і закрив гаража, щоб ніхто нічого не покрав. Гараж який орендував ОСОБА_3 був відкритий, замка не було. Це висів його новий замок, він його купив сам для того, щоб усе не рознесли, бо ОСОБА_3 уже був на той час закритий у міліції. ОСОБА_3 не було, тому він і боявся, що усе рознесуть.

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що їй відомо хто привіз покійну ОСОБА_7. Вона зранку прийшла в гості до тітки ОСОБА_19, там сидів її син. Вони сиділи, взяли пляшку, трохи випили. Потім привезли потерпілу на машині ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та висадили її біля вікна. Вона бачила їх коли вони заходили до хати самі, а з ОСОБА_7 вони до хати не заходили, вони її під верандою залишили. Коли її привезли син побачив в вікно і каже, що пішли заберемо її до хати. Вони кинули на підлогу матрац і поклали її на нього. ОСОБА_4 їй ще поповнив з карточки рахунок в телефоні. Сергій з Валіком ОСОБА_3 щось сперечалися. ОСОБА_7 була одягнута в халат, який був до пояса розстебнутий, а спідньої одежі на ній не було. На ногах взуття також не було. Може ОСОБА_4 з ОСОБА_3 і хотіли завести її до хати, але вона цього не бачила. Вона їх самих побачила тоді, коли вони зайшли до хати. ОСОБА_7 залишили біля дверей веранди. То була зима, пройшов сніг і розтанув, була слякоть. ОСОБА_7 уся була сильно замурзана. У неї на лобі була кров і на ногах були смуги. Вона не говорила, а лише щось гукала. Вона не могла самостійно рухатися. Вона стверджує, що крім халата на ОСОБА_7 нічого з одежі не було. Потім приїхали працівники міліції, підійшли до неї штурхнули ногою, вона не відповідала, забрали їх у відділок, а потім уже прийшла тітка ОСОБА_19, напевно то вона викликала швидку. Швидку викликали без неї. Коли вона повернулася, то швидка уже була і її уже кололи укол. Вона їй не допомогла і не викликала швидку тому, що її забрали працівники міліції у відділок. Вони її забрали до хати. Вона на вулиці лежала не довго - пару хвилин. До того, як приїхала швидка вона десь у хаті була до обіду. Працівники міліції сказали, що так, як вона пє, то напевне пяна. Працівники міліції на її синці не звернули уваги. Вона теж подумала, що та пяна.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що працював на ПМК з 9-00 до 18-00 години, а ОСОБА_3 працював там постійно. Його гараж був поряд з гаражем ОСОБА_3. Він займався у своєму гаражі авторемонтом. Свій гараж він зачиняв, коли ішов додому. Там на території ПМК був охоронець. Їхні гаражі стояли один біля одного на відстані метрів пять. Він пізніше приходив на роботу ніж ОСОБА_3 і раніше за нього йшов додому, тому не знає чи закривався його гараж на замок чи ні. Він не може стверджувати, що на момент тих подій числа 20 чи 25 гараж був закритий. Той гараж можна було легко відкрити, там виходить, що дві брами трималися на одній клямці, на чесному слові. Людина, яка знала могла відкрити цей замок із зовні.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що ніяких інструментів у ОСОБА_3 не брав. Він знав ОСОБА_7, вона приятелювала з його матірю. Він не ходив до неї в гості, він знав її сина і ходив колись до нього. Він перший раз зявився на ПМК десь 15 травня. Він нікуди не ходив, ніде не був і не знає чи був закритий на замок гараж ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_21 суду показав, що 26.01.2009 року він чергував у відділенні реанімації Хмільницької ЦРЛ. Близько 16 години до реанімаційного відділення лікарні була доставлена без свідомості в непритомному стані ОСОБА_7, з діагнозом мозкова кома, набряк мозку, отруєння сурогатами алкоголю. З приймального відділенні хворих передають до реанімації. В приймальному відділенні її привели в належний порядок. На її тілі були ссадини, на больові реакції не реагувала, пульс прощупувався тільки по кардіограмі. Вона перебувала на апараті штучного дихання. Не зважаючи на реанімаційні дії, стан хворої не покращився та в цей же день була констатована її біологічна смерть.

Свідок ОСОБА_22 суду показав, що з кінця 2008 року до кінця 2009 року він працював охоронником на ПМК-39, з підсудними та потерпілими перебуває нормальних стосунках. Він не знає, що там трапилося, та як заступав на чергування наступного дня. Він не памятає, які давав покази на досудовому слідстві, так, як це було дуже давно. Він не памятає чи гараж взагалі зачинявся, він заходив у гараж щоб зігрітися. Замок на гаражі висів, але він ніколи не закривався на засув, двері відкривалися окремо і брама відкривалась теж окремо, брама складалися з двох половин, вона не закривалися на замок і людина, яка знаходилася на території ПМК могла звідти вийти. Коли він заступив на чергування, то ні жіночого одягу ні спідньої білизни на території ПМК він не бачив. За той період коли він працював охоронником на ПМК-39, ніяких крадіжок не було.

Свідок ОСОБА_23 суду показав, що обставини, які відбувалися на той час він точно не памятає, пригадує, що ОСОБА_3 ще з однією людиною відвезли ОСОБА_7 на територію ПМК, однак з якою метою він не знає. На території ПМК також був ОСОБА_6 Також вказує на те, що ОСОБА_7 перебувала в стані сильного алкогольного спяніння, про те він не бачив якісь сліди побиття, тому не знав чи потребувала вона сторонньої допомоги, оскільки постійно перебувала в такому стані, тому було не зрозуміло, чи потрібна була їй допомога. Вона була чимось вкритою але точно не оголеною.

Свідок ОСОБА_24 суду показав, що ніяких слів, які б міг сприйняти ОСОБА_6 як залякування він не висловлював, психологічний та фізичний тиск на потерпілого ОСОБА_6 не здійснювався.

Свідок ОСОБА_25 суду показав, що потерпілий ОСОБА_6 при здійсненні його допиту давав кожен раз різні покази, тиск на нього не здійснювався, обвинувачення на його свідченнях не базувалося. Щодо кількості нанесених тілесних ушкоджень ОСОБА_7, при твердженні ОСОБА_3, що їй було нанесено тільки три удари, то було в повній мірі зясовано, при огляді її тіла було явно видно, що ударів будо десь біля восьми.

Крім повного визнання своєї вини підсудними ОСОБА_3 та ОСОБА_4, їх вина у вчиненні злочину, передбаченому ст.. 27 ч.2, 135 ч. 3 КК України, повністю доведена показами потерпілих ОСОБА_20 та ОСОБА_6, допитаних в судовому засіданні, показами свідків ОСОБА_10, ОСОБА_16, ОСОБА_21, ОСОБА_23, а також матеріалами справи.

Протоколом огляду території ПМК від 27.01.2009 року(т.1 а.с. 18-31) з якого вбачається, що при вїзді на територію ПМК, що в с. Уланів по вулиці Миру справа розташована одноповерхова цегляна будівля на правій лутці дверей якої, на металевій скобі висить навісний замок. На території ПМК знаходяться гаражі, перший з яких орендує ОСОБА_3 та який на момент огляду закритий на навісний замок.

Протоколом огляду домогосподарства № 3 по вулиці Жовтневій с. Уланів від 27.01.2009 року(т.1 а.с. 33-40).

Протоколом огляду автомобіля ВАЗ 2106 державний номерний знак АЕ 0839 від 27.01.2009 року (т.1 а. с. 42-48).

Протоколами огляду речових доказів та приєднанням їх до кримінальної справи від 02.02.2009 року, 07.02.2009 року (т.1 а.с. 66-69, 112).

Висновком експерта № 9/19 (09) від 07.05.2009 року судово-медичної експертизи, згідно якого при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_7 були виявлені наступні тілесні ушкодження механічного характеру: множинні садна на обличчі, тулубі на кінцівках, множинні крововиливи в ділянках тулуба кінцівок, рана правого передпліччя, крововиливи в мякі тканини голови в правій скроневій та потиличних ділянках. Дані ушкодження виникли незадовго до настання смерті від дії гупих твердих предметів, одним з яких могли бути і палиця, як на це вказує ОСОБА_3, мають ознаки легких тілесних ушкоджень та в причинному звязку зі смертю не стоять. Смерть ОСОБА_7, згідно вказаного висновку настала в наслідок загальної дії низької температури, комбінованої з гострим алкогольним отруєнням.

Виявлені при секційному дослідженні трупа ОСОБА_7 характерні морфологічні дані, також лабораторні дані-концентрація алкоголю в крові - 2,4%, даних гістологічного дослідження, ознак швидконасталої смерті та порушення органного кровообігу у вигляді насичених трупних плям, повнокрівя внутрішніх органів, набряку головного мозку та легень, та клінічні дані (холодна шкіра, температура тіла 35,4*С при надходженні до стаціонару), дають підставу стверджувати, що смерть настала внаслідок загальної дії низької температури, комбінованої з гострим алкогольним отруєнням. Настанню смерті могло сприяти перебування ОСОБА_7 на протязі тривалого часу у холодному приміщенні (т.1 а.с. 216-217).

Оскільки в ході судового слідства не було здобуто достатніх доказів, які б вказували на те, що в діях ОСОБА_3 наявні ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, державним обвинувачем було змінене обвинувачення, даний епізод виключено з обвинувачення та дії ОСОБА_3 перекваліфіковані з ч. 2 ст. 146, ч.2 ст.27, ч.3 ст.135 КК України на ч.2 ст.27, ч.3 ст.135 КК України.

Так, будучи допитаним в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 дав наступні показання, що двері в гаражі, який він орендує на навісний замок не закривались, так як територія ПМК охороняється, крім того, двері прохідної, куди вони завели ОСОБА_7 також не замикаються.

Мети незаконного позбавлення волі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у нього не було, він залишив їх на території ПМК у звязку із тим, що вони були в стані сильного алкогольного спяніння та фактично самостійно пересуватися не могли.

Аналогічні показання в судовому засіданні дав підсудний ОСОБА_4, свідок ОСОБА_13, потерпілий ОСОБА_6

В частині того, що гараж не замикався на навісний замок доведено показами свідків ОСОБА_26, ОСОБА_14, ОСОБА_18.

Таким чином дії підсудного ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.27 та ч. З ст. 135 КК України виконавець завідомого залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані внаслідок безпорадного стану, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, кваліфікуючою ознакою якого являється настання смерті потерпілого.

При обранні виду та міри кримінального покарання підсудному ОСОБА_3 у відповідності із ст. 65 КК України суд враховує характер, обставини, наслідки та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, його вік, сімейні обставини, те, що у нього на утриманні пристарілі батьки, інваліди 1-ї та 2-ї групи, та неповнолітня дитина, стан його здоровя, матеріальне становище, разом з тим враховує, що він раніше не судимий обставини, що характеризують поведінку підсудного після вчинення злочину, його відношення до подій, що відбулися та їх наслідків, позитивно характеризується по місцю проживання, повне відшкодування, заподіяної внаслідок злочину шкоди, потерпілі не наполягають на суворій мірі покарання та просять призначити покарання, яке б не було повязане з реальним позбавленням волі. Обставиною, що помякшує покарання є добровільне повне відшкодування завданої шкоди. Обставиною, що обтяжують покарання є вчинення злочину в стані алкогольного спяніння ( п.13 ч.І ст. 67 КК України).

Враховуючи викладене, суд вважає, що його виправлення можливе в умовах без ізоляції від суспільства, з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробовуванням, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Дії підсудного ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.27 та ч. З ст. 135 КК України співвиконавець завідомого залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані внаслідок безпорадного стану, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, кваліфікуючою ознакою якого являється настання смерті потерпілого.

При обранні виду та міри кримінального покарання підсудному ОСОБА_4 у відповідності із ст. 65 КК України суд враховує характер, обставини, його участь у вчиненому, наслідки та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, його вік, сімейні обставини, стан його здоровя, матеріальне становище, те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, його відношення до подій, що відбулися та їх наслідків, те, що потерпілі просять суворо не карати. Обставини, що помякшують покарання відсутні. Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

З урахуванням наведеного суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе в умовах без ізоляції від суспільства, з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробовуванням, при чому саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для виправлення підсудного.

Потерпілий ОСОБА_20 від заявленого цивільного позову відмовився.

Речові докази по справі, які знаходяться на зберігання в кімнаті речових доказів підлягають знищенню, автомобіль ВАЗ 2106 підлягає поверненню ОСОБА_3.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним за ч.2 ст.27, ч.3 ст.135 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки шість місяців .

В силу ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом вказаного судом іспитового строку, терміном 2 роки, не вчинить нового злочину та в силу ст.76 КК України виконає покладені на нього обовязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд.

ОСОБА_4 визнати винним за ч.2 ст.27, ч.3 ст.135 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

В силу ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом вказаного судом іспитового строку, терміном 1 рік 6 місяців, не вчинить нового злочину та в силу ст.76 КК України виконає покладені на нього обовязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд.

Речові докази по справі: жіночі панчохи, спідня жіноча білизна та один валянок, зіскоби пятна бурого кольору відібрані зі стіни приміщення сторожки, зіскоби пятна бурого кольору відібрані з дверей приміщення сторожки, деревяна дверна ручка зі слідами бурого кольору вилучена під час ОМП 27.01.2009 року з приміщення сторожки, яка розташована на території бувшого ПМК в с. Уланів Хмільницького району, які знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Хмільницького МВ УМВС України у Вінницькій області знищити. Автомобіль ВАЗ 2106 д.н. АЕ 0839, який належить ОСОБА_3, який зберігається на штрафному майданчику Хмільницького МВ УМВС України у Вінницькій області повернути у власність ОСОБА_3.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя Войнаревич М. Г.