Справа № 317/3585/16-к
№/п 1-в/317/1155/2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2016 р. м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відео конференції подання начальника Біленьківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№99) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Дніпропетровськ, до арешту мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, засуджений: 05.09.2008 р. Апеляційним судом Дніпропетровської області за п. 6, 12, ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ст. ст. 304, ст. 70 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацію майна,
В С Т А Н О В И В:
25 серпня 2016 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання начальника Біленьківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№99) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Представник адміністрації в судовому засіданні подання підтримав, вважає, що засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення та заслуговує на застосування до нього умовно-дострокового звільнення.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання.
Захисник засудженого, адвокат ОСОБА_3 , подання підтримав, вважає, що засуджений довів своє виправлення та заслуговує на застосування до нього умовно-дострокового звільнення.
Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні подання підтримав, просив суд його задовольнити.
Суд, розглянувши клопотання засудженого, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що у задоволенні клопотання має бути відмовлено з наступних підстав:
Відповідно до вимог ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосоване до особи, яка відбуває покарання у тому числі у виді позбавлення волі, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох четвертей строку покарання, призначеного судом за особливо тяжкий злочин, а також покарання призначеного особі, яка раніше звільнялась умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Як вбачаться з матеріалів справи ОСОБА_6 , був засуджений та відбуває покарання у вигляді 13 років позбавлення волі з конфіскацію майна за скоєння умисного особливо тяжкого злочину. На день розгляду подання засуджений дійсно відбув більш ? строку покарання, що згідно ст.81 КК України свідчить про наявність формально-юридичної підстави для умовно-дострокового звільнення.
Проте, розглядаючи подання, суд також враховує, що згідно з положеннями ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов для звільнення засудженого. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
У відповідності з ч. 2 ст.81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.
За змістом ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Судом встановлено, що засуджений з 25.05.2016 року відбуває покарання в Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області №99, допустив 5 порушення установленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має 10 заохочень.
Крім того, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_6 , суд з`ясував, що засуджений свою провину у скоєному злочині не визнавав. Згідно вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області, свою провину у скоєному злочині, засуджений визнав тільки для того щоб пом`якшити покарання.

Також, з особової справи засудженого вбачається, що засудженого ОСОБА_6 неодноразово (148 а.с. та 170 а.с.) було притягнуто до дисциплінарної відповідальності правами начальника колонії за вживання та зберігання алкогольних напоїв. Враховуючи, що злочин засудженим було скоєно в стані алкогольного сп`яніння, суд приходить до висновку про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

За вироком суду має позов у сумі 125,20 грн.
17.07.2014 року комісією Біленківськоїї виправної колонії № 99 було відмовлено в застосуванні заохочувальної норми у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації, як особі що не що не стає на шлях виправлення (199 а.с).
25.02.2016 року комісією Біленківськоїї виправної колонії № 99 було відмовлено в застосуванні заохочувальної норми передбаченої ст. 82 КК України, у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, за заявою засудженого (230 а.с).
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставленню до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.
Саме по собі відбуття засудженим 3/4 частини покарання не зобов`язує суд звільнити таку особу від подальшого відбування ним покарання, оскільки це є перш за все правом, а не обов`язком суду.
Отже, встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності переконують суд в тому, що поведінка ОСОБА_6 за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, засуджений не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
За вищенаведених підстав суд дійшов висновку, що в задоволенні подання в.о. начальника Біленьківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№99) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 - необхідно відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, п.2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
У задоволенні подання начальника Біленьківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№99) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення, а для засудженого, який тримається під вартою, з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1