Справа №295/9387/16-к

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.08.2016 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
слідчого Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3
директора ТОВ "Грінкос" ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінкос" про скасування арешту, накладеного на земельну ділянку, -
Мотивуючи вимоги про скасування арешту земельної ділянки заявник вказує, що слідчим суддею арешт на майно, яке належить ТОВ «Грінкос», накладено безпідставно, оскільки земельна ділянка не є тимчасово вилученим майном, не відповідає критеріям ст. 167 КПК України, ТОВ «Грінкос» не має жодного процессуального статусу в кримінальному провадженні та жодній особі в товаристві не повідомлено про підозру у вчиненні злочину.
Вважає, що при розгляді клопотання слідчого про накладення арешту на земельну ділянку не дотримано вимоги ст. 172 КПК України, в судове засідання не було викликано власника майна, не перевірено наявність підстав, передбачених ст. 132, 173 КПК України, для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Заявник та його представник в судовому засіданні підтримали клопотання з підстав, викладених у ньому. Директор ТОВ "Грінкос" пояснив, що земельна ділянка використовується за цільовим призначенням, будівельні роботи на ній проводяться на підставі відповідних дозвільних документів.
Слідчий Житомирського районного відділення поліції ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти скасування арешту майна. Вважає, що арешт накладено обгрунтовано, органом досудового розслідування розслідується кримінальне провадження з ч. 1 ст. 240 КК України, арешт на земельну ділянку накладено з метою забезпечення речових доказів в кримінальному провадженні згідно ст.ст. 98, 170 КК України, оскільки корисні копалини, які видобуваються на даній земельній ділянці, є предметом злочину у кримінальному провадженні. На даний час по кримінальному провадженні призначені будівельно-технічна та екологічна експертизи, планується призначення також земельно-технічної експертизи. В кінці 2015 року в межах кримінального провадження була призначена комплексна експертиза, але повернута судовими експертами без виконання, а відтак в подальшому було призначено окремі експертизи. Вважає, що скасування арешту є неможливим.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 08.04.2016 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на вказану вище земельну ділянку, тимчасово позбавлено її власників, володільців, третіх осіб можливості відчуження, розпоряджання, використання, проведення на ній будь-яких робіт, у тому числі, зняття верхнього рослинно-грунтового шару, видобування корисних копалин-піску, грунтосуміші на вказаній земельній ділянці з метою забезпечення збереження речових доказів та припинення незаконного псування земель, видобутку, вивезення копалин та грунтосуміші.
Підставою накладення арешту на вказану земельну ділянку слідчим суддею наведено викладені вище обставини, а також те, що вона є матеріальним об`єктом, який зберіг на собі сліди злочину, а також безпосереднім предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України, та, будучи речовим доказом, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а згідно ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України (в редакцій Закону України від 18.02.2016 року №1019-УІІІ) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
За правилами ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Частиною 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Директор ТОВ «Грінкос» в судовому засіданні вказував, що будівництво ставу на належній товаристу земельній ділянці здійснюється на підставі правовстановлюючих та дозвільних документів, затверджених в установленному законом порядку, а відтак в діях товариства відсутні ознаки будь-якого злочину, а тому арешт накладено безпідставно.
Відповідно до розпорядження голови Житомирської райдержадміністрації № 1029 ТОВ «Грінкос» надано дозвіл на розробку проектно-кошторисної документації на розташування водойми для рибогосподарських потреб на власній земельній ділянці на території Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області.
ТОВ «Грінкос» замовило Робочий проект будівництва водойми для ведення сільського зеленого туризму на землях ТОВ «Грінкос» на території Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Докази, що вказаний Робочий проект був відповідним чином затверджений слідчому судді не надано.
20.06.2011 року ФГ «ГрінАгро», а не ТОВ «Грінкос», зареєстровано Декларацію про початок виконання будівельних робіт щодо будівництва водойми на землях Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області.
Крім того, згідно п. 3 ст. 35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»зареєстрована декларація про початок виконання підготовчих робіт не дає права на виконання будівельних робіт. Відповідно до ст. 37 дозвіл на виконання будівельних робіт видається органами державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що заявник в судовому засіданні не надав достатніх доказів, які б підтверджували законність проведення будівельних робіт з будівництва ставу ТОВ «Грінкос» на землях Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області.
Доводи представника ТОВ «Грінкос» ОСОБА_4 , що під час розгляду клопотання про арешт майна слідчим суддею порушено права власника на участь в судовому засіданні не заслуговують на увагу, оскільки власник майна має право скористатись правом на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна, якщо вважає, що арешт накладено необґрунтовано. Разом з тим, положення ч. 2 ст. 172 КПК України надають повноваження слідчому судді розглянути клопотання про арешт майна без участі власника або іншого володільця майна.
За наведених обставин, враховуючи, що майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям ст. 98 КПК України, є речовим доказом у кримінальному провадженні та безпосереднім предметом вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України, арешт на нього накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 08.04.2016 року обґрунтовано, оскільки необхідність у накладенні арешту полягає в збереженні речових доказів, що передбачено ч. 2 ст. 170 КПК України. На даний час у кримінальному провадженні призначені ряд експертиз, а відтак скасування арешту земельної ділянки унеможливить подальше проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню, а тому слідчий суддя вважає, що потреба у застосуванні арешту на вказану земельну ділянку не відпала, підстави для скасування арешту відсутні.
Керуючись ст. ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,
Відмовити в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінкос" про скасування арешту, накладеного відповідно до ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 08.04.2016 року, на земельну ділянку, яка розташована на території Левківської сільської ради.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1