АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11 кп /796/1705/2016 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 185, ч.2, КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
При секретареві ОСОБА_5
За участю прокурора ОСОБА_6
розглянула матеріали кримінального провадження № 0002028 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_8 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 3 серпня 2016 року, якою обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні повернуто прокуророві.

Розглянувши апеляційну скаргу та матеріали кримінального провадження, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 3 серпня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002028 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України повернуто прокуророві.

На обґрунтування суд першої інстанції вказав, що в обвинувальному акті невірно вказано анкетні відомості щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема його місце проживання. Так, в обвинувальному акті вказано місце проживання ОСОБА_7 : АДРЕСА_1 , а також засіб зв`язку: тел. № НОМЕР_1 , однак, за викликом суду обвинувачений не з`являвся, направлені повістки зі зворотними повідомленнями він не отримав, а привід в судове засідання не здійснено. Крім того, судом встановлено, що вказаний в обвинувальному акті номер телефону, не належить обвинуваченому.

При цьому, суд наголосив, що під час досудового розслідування, незважаючи на те, що ОСОБА_7 , раніше неодноразово судимий, з врахуванням характеру вчиненого ним злочину, відносно нього взагалі не обирався будь-який запобіжний захід.

Не погодившись зі вказаним рішенням суду, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Київської місцевої прокуратури № 7 міста Києва ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 03 серпня 2016 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування прокурор зазначає, що в обвинувальному акті, відповідно до положень п. 2 ч.2 ст. 291 КПК України, зазначено адресу місця проживання обвинуваченого, за якою він проживав під час досудового розслідування ( АДРЕСА_1 ).

Крім того, наголошує прокурор, що у порушення вимог КПК України, підготовче судове засідання судом першої інстанції проведено за відсутності обвинуваченого.

Підсумовуючи доводи апеляційної скарги, прокурор вважає, що на момент надходження обвинувального акту до суду та призначення підготовчого судового засідання обвинувальний акт містив вірну адресу проживання обвинуваченого, тобто повною мірою відповідав вимогам п. 2 ч.2 ст. 291 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримку апеляційних вимог, провівши судові дебати, в ході яких прокурор залишився на своїй правовій позиції, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги в сукупності з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів визнає наступне.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 291 КПК України, з поміж інших відомостей в обвинувальному акті необхідно вказати анкетні відомості обвинуваченого, у тому числі й місце його проживання.

Як слушно зауважує в апеляційній скарзі прокурор, в цьому конкретно обвинувальному акті було вказане місце проживання обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме, - АДРЕСА_1 , а також місце його реєстрації, - АДРЕСА_2 .

Будь-яким чином перевірити ці відомості на час отримання обвинувального акту суд першої інстанції позбавлений можливості.

Кримінальне провадження направлене до районного суду 31 травня, отримане судом 2 червня 2016 року і вже того ж дня прийнято рішення про призначення підготовчого засідання на 1400 годину 5 липня 2016 року.

9 червня 2016 року, одночасно з повістками на адресу прокурора та представника потерпілого направлені відповідні судові повістки.

В призначений час обвинувачений в судове засідання не прибув, а направлена повістка повернулася без виконання з відміткою відділення зв`язку про повернення за скінченням терміну зберігання.

У зв`язку з викладеним підготовче засідання було відкладене на 0930 годину 12 липня 2016 року, 5 числа того ж місяця направлені повторні повістки, однак в засідання суду ОСОБА_7 повторно не прибув, а повістка повернулася з відміткою про повернення у зв`язку зі скінченням терміну зберігання.

Така ж судова повістка була видана на руки прокуророві у кримінальному провадженні для вручення ОСОБА_7 17 липня 2016 року з викликом на 1250 годину 21 числа того ж місяця, а в засіданні від 12 липня 2016 року прокурор прямо зобов`язаний надати інформацію про місце проживання обвинуваченого.

В засіданні від 27 липня 2016 року прокурор повідомив, що обвинувачений, за відомостями, отриманими від сусідів, проживає на вулиці, за вказаною адресою не мешкає та заявив клопотання про здійснення приводу обвинуваченого, яке було судом задоволене і підготовче засідання призначене на 1415 годину 3 серпня 2016 року.

В ухвалі про здійснення приводу суд вказав місце реєстрації ОСОБА_7 та зазначене обвинувальному акті місце його проживання.

В ході підготовки до підготовчого засідання, як видно з довідки, секретар судового засідання зателефонувала за вказаним як засіб зв`язку з ОСОБА_7 в обвинувальному акті номером мобільного телефону та пересвідчилась, що цей номер мобільного телефону належить не ОСОБА_7 , а іншій особі.

Тим часом до суду надійшла характеристика від сільського голови за місцем реєстрації ОСОБА_7 , відповідно до якою охарактеризувати його неможливо, бо за згаданою адресою він лише зареєстрований, але не проживає, а рапортом оперативного уповноваженого ВКП Подільського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_9 встановлено, що родина ОСОБА_7 квартиру, яка зазначена як місце його проживання, а саме - АДРЕСА_1 , продала близько трьох-чотирьох років тому, на час спроби виконання приводу ОСОБА_7 цю квартиру орендує стороння особа, сусіди повідомляють, що ОСОБА_7 може мешкати у невідомих їм своїх знайомих, або й на вулиці, теперішнє місце проживання його нікому не відоме.

Таким чином, твердження прокурора проте, що в обвинувальному акті правильно встановлене фактичне місце проживання ОСОБА_10 не відповідає дійсності.

Відповідно до чинного процесуального законодавства, підготовче засідання, на якому вирішується питання про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду, повинно відбуватися тільки за участю обвинуваченого, а цю участь прокурор не спромігся забезпечити, оскільки фактичне місце проживання ОСОБА_7 в обвинувальному акті не встановлене.

Пропозиція в апеляційній скарзі прокурора щодо можливості забезпечення явки ОСОБА_7 в підготовче засідання шляхом виконання положень ч.1 ст. 323 КПК України юридично неспроможне, оскільки реальне місце перебування ОСОБА_7 не відоме, про що вказують і результати спроби виконання ухвали суду про його привід, а рішення щодо накладення на нього грошового стягнення в порядку, передбаченому главою 11 КПК України суд першої інстанції був позбавлений можливості прийняти, бо прокурор сам не виконав вимоги ст. 145 КПК України, тобто не звернувся встановленим порядком до суду з відповідним клопотанням, до того ж, неможливе і ухвалення такого рішення по суті за відсутності будь-яких достовірних відомостей щодо причин невиконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, відповідно до положень ст. 144 КПК України.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що прокурором не встановлено в обвинувальному акті достеменно місце фактичного проживання ОСОБА_7 , можливості для забезпечення явки обвинуваченого судом першої інстанції в підготовче засідання вичерпані, з урахуванням також того, що, не зважаючи на попередні судимості ОСОБА_7 , запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні щодо нього не обирався, і відтак прийшов до правильного висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та повернення його з цієї підстави прокуророві, переконливо обґрунтував і вмотивував прийняте рішення, а тому воно є законним, обґрунтованим, вмотивованим і справедливим, отже апеляційні вимоги прокурора задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_8 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 3 серпня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002028 відносно ОСОБА_7 повернуто прокуророві залишити без задоволення, а вказану ухвалу суду першої інстанції, - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: