Справа № 1-кс/331/2632/2016
331/5108/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2016 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 , про продовження строку тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0001424, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2013 року, відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Новополтавка Чернігівського району Запорізької області, українця, громадянина України, має середню освіту, не працює, до затримання мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений: 1)21.07.1977 року вироком Чернігівського районного суду Запорізької області за ч. 2 ст. 140 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, звільненого 23.01.1978 року по відбуттю покарання; 2)14.06.1978 року вироком Чернігівського районного суду Запорізької області за ч. 2 ст. 81 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого 15.05.1981 року по відбуттю покарання; 3)28.03.1983 року вироком Комунарського районного суду Брянської області за ст. 206 КК РСФСР до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; 4)04.07.1985 року вироком Омутнинського районного суду Кіровської області за ч. 2 ст. 224-1, ч. 3 ст. 96, ст. ст. 40, 41 КК РСФСР до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; 5)20.02.1991 року вироком Чернігівського районного суду Запорізької області за ч. 2 ст. 141 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого 14.12.1993 року по відбуттю покарання; 6)14.02.1995 року вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 222 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, звільненого 26.08.1995 року по відбуттю покарання; 7)22.10.1997 року вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 106, ч. 2 ст. 144, ст. 198, ст. 42 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільненого 06.11.1999 року по відбуттю покарання; 8)06.06.2003 року вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільненого 04.07.2005 року умовно-достроково на підставі постанови Роменського міського суду Сумської області від 24.06.2005 року на невідбутий строк 1 місяць 9 днів; 9)23.12.2008 року вироком Чернігівського районного суду Запорізької області за ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, звільненого 11.10.2012 року умовно-достроково на підставі постанови Вільнянського районного суду Запорізької області від 03.10.2012 року на невідбутий строк 2 роки 1 місяць 29 днів,

- у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Прокурор Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0001424, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2013 року, відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні органу досудового розслідування зазначено, що приблизно в першій декаді березня 2013 року ОСОБА_6 , маючи відомості про те, що в будинку АДРЕСА_2 можуть зберігатися великі суми грошей і цінності, маючи умисел на заволодіння чужим майном, вступив у попередню змову з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з метою нападу на мешканців зазначеного домоволодіння і відкритого викрадення майна з його приміщень.

Крім цього, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , прийняли рішення залучити до вчинення кримінального правопорушення мешканця м. Запоріжжя ОСОБА_10 , якому заздалегідь не повідомляли про свої дійсні злочинні наміри, а просили за грошову винагороду надати послугу перевезення з м. Запоріжжя до с. Новопетрівка Бердянського району Запорізької області та назад на автомобілі Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Плануючи вказане кримінальне правопорушення, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 допускали, що хто-небудь з осіб, які проживають в будинку АДРЕСА_2 в момент проникнення і перебування співучасників в будинку, можуть виявити факт злочинного посягання і чинити опір або викликати допомогу.

З метою убезпечити себе від активних захисних дій потерпілих, а також для придушення їх волі шляхом залякування і заподіяння їм тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 заздалегідь приготували засоби нападу: пістолет невстановленої моделі, револьвер SCHMEISSER model 430 Cal. 4mm Randz, споряджений кулями несмертельної дії, ніж, а також предмет, який за зовнішнім виглядом потерпілі сприймали б як гранату.

Вказаними предметами, подібними до вогнепальної та холодної зброї, а так само предметом, який за зовнішнім виглядом потерпілі сприймали як гранату, співучасники розраховували залякувати потерпілих заподіянням смертельних поранень, викликаючи страх за життя і здоров`я.

Крім того, з метою маскування зовнішності, співучасники заздалегідь приготували маски, а також планували використовувати елементи свого одягу, з метою приховати обличчя і позбавити потерпілих можливості їх надалі впізнавати.
Реалізуючи свій злочинний умисел, приблизно о 21 годині 11.03.2013 ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 прибули на автомобілі Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_2 під управлінням ОСОБА_10 на АДРЕСА_2 .

При цьому ОСОБА_6 дав вказівку ОСОБА_10 очікувати його та інших співучасників в автомобілі на відстані приблизно 300 метрів від будинку АДРЕСА_2 .

Продовжуючи свої злочинні дії, співучасники пройшли на територію домоволодіння будинку АДРЕСА_2 , де приховавши обличчя масками та елементами одягу, дочекалися виходу з приміщення його власника ОСОБА_13 у двір.

Після чого, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у дворі вказаного домоволодіння спільно напали на ОСОБА_13 , застосовуючи до нього насильство, небезпечне для життя чи здоров`я, завдали йому чисельних ударів руками та ногами по голові, у тулуб та по кінцівках, а також вогнепальних поранень з пістолета та револьвера, подолали опір потерпілого, після чого проникли до житлового приміщення будинку АДРЕСА_2 і напали на потерпілу ОСОБА_14 .

Позбавивши ОСОБА_13 і ОСОБА_15 , можливості чинити опір, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_16 стали обшукувати будинок з метою виявлення грошей і цінностей.

При цьому співучасники постійно погрожували потерпілим насильством, небезпечним для життя і здоров`я, висловлюючи явну готовність застосування пістолета, ножа та гранати, що були при них для нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , вимагаючи вказати місце зберігання грошей та матеріальних цінностей.

В результаті насильства, застосованого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до ОСОБА_13 , згідно до висновків судово-медичної експертизи, йому заподіяно не менше десяти ударно-травматичних ушкоджень, у вигляді ран та саден в області підборіддя з ліва, в області підборіддя з права, в області надбрівної дуги, в області правого тім`яного бугра, на задній поверхні шиї з права на межі росту волосся, забій головного мозку, які у сукупності кваліфікуються, як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, які не є небезпечними для життя, але такі, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я, а також рани на передній поверхні грудної клітини з права по передній пахвовій лінії в області 5 ребра, на боковій поверхні живота з ліва, на боковій поверхні лівого колінного суглобу, які в сукупності кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином в ході розбійного нападу ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 заволоділи майном ОСОБА_13 і ОСОБА_14 спричинивши тим самим потерпілим матеріальний збиток на загальну суму 36937 грн.

Після чого, співучасники зникли на автомобілі Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під управлінням ОСОБА_10 , виїхали за межі с. Новопетрівка Бердянського району Запорізької області та в подальшому розділили між собою викрадене майно.

За даним фактом 11.03.2013 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001424 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 187 КК України.

ОСОБА_6 , як особа, що раніше вчинила розбій, діючи повторно, з корисливих мотивів, маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вступив у попередню змову із ОСОБА_8 , з метою заволодіння ювелірними виробами ОСОБА_17 .

Так, 11.04.2013 ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , яким стало відомо, що ОСОБА_17 здала до ломбарду свої ювелірні золоті вироби з правом викупу, але не задоволена їх оціненою вартістю і отриманими від продажу коштами, вирішили використати цю обставину на свою користь та шляхом обману заволодіти майном потерпілої.

Для цього діючи спільно, через свого знайомого, співмешканця ОСОБА_17 - ОСОБА_18 , ОСОБА_6 і ОСОБА_8 повідомили потерпілій, що вони зможуть вигідніше для неї, за більшу ціну, перепродати її ювелірні вироби і запропонували передати це майно їм.

13.04.2013 приблизно о 12 годині, зустрівшись зі співучасниками шахрайства на перехресті вулиць Анголенка та Горького у м. Запоріжжі, ОСОБА_17 , сприймаючи ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , як знайомих ОСОБА_18 та довіряючи їм, погодилась на вказану пропозицію і передала ОСОБА_8 свої золоті сережки з діамантами вагою 11 грамів, золоту каблучку з діамантами вагою 4 грами та золотий кулон з діамантами вагою 4 грами загальною оціненою вартістю 5150 грн.

Насправді ОСОБА_6 та ОСОБА_8 умов домовленості із ОСОБА_17 не дотримались, грошей від продажу ювелірних виробів їй не передали, та шляхом обману і зловживання довірою вказані цінності привласнили.

За даним фактом 27.07.2013 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002008 внесені відомості за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, 13.04.2013, у вечірній час, ОСОБА_6 діючи повторно, вступив у попередню змову з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_19 , з метою незаконного заволодіння автомобілем «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

У вказаний день, приблизно о 21 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_19 на автомобілі Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 , який не був повідомлений про їх злочинні наміри, прибули у двір будинку АДРЕСА_3 , де співучасниками була призначена зустріч з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Ця зустріч була організована ОСОБА_6 та ОСОБА_8 під приводом повернення грошей від продажу реалізованих ювелірних виробів ОСОБА_17 , і які насправді співучасники привласнили і передавати потерпілій не збирались.

Перебуваючи у вказаному місці, з метою використання автомобіля «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_3 , у власних цілях проти волі володільців, для поїздки за межі м. Запоріжжя, діючи спільно, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 і ОСОБА_20 підійшли до вказаного транспортного засобу, в якому знаходились ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_21 .

Після цього ОСОБА_8 тримаючи у руці предмет, який за зовнішнім виглядом потерпіла та очевидці злочину сприймали як гранату, висмикнув з неї запобіжну чеку, погрожував її вибухом, тобто застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я осіб, що зазнали нападу, наблизився впритул до автомобіля «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_3 та зажадав від ОСОБА_17 , ОСОБА_18 і ОСОБА_21 залишити транспортний засіб.

Потерпіла ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_21 , які знаходилися в салоні автомобіля, усвідомлюючи реальну загрозу їх життю та здоров`ю, підкорилися незаконним вимогам ОСОБА_8 та вийшли із салону вищевказаного автомобіля.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_22 ши ОСОБА_23 заволодів ключами від автомобіля «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_3 і передав їх ОСОБА_24 , наказавши йому та ОСОБА_25 , діяти згідно заздалегідь розробленого злочинного плану.

На виконання вказаного плану ОСОБА_9 та ОСОБА_20 , на незаконно здобутому транспортному засобі направитись до смт. Комишуваха Оріхівського району Запорізької області, а ОСОБА_6 і ОСОБА_8 зникли з місця вчинення злочину.

Так, в результаті вищевказаних злочинних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ОСОБА_8 та ОСОБА_20 , незаконно заволоділи транспортним засобом «ВАЗ 21093» реєстраційний номер НОМЕР_3 , спричинивши потерпілій ОСОБА_17 матеріальної шкоди на загальну суму 33835,50 гривень.

За даним фактом 14.04.2013 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001024 внесені відомості за ознаками злочину, передбаченого ч. З ст. 289 ЮС України.

21.05.2013 та 29.07.2013 перелічені кримінальні провадження об`єднані під загальним номером №0001424.

14.04.2013 року ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

15.04.2013 року Жовтневим р/с м. Запоріжжя йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

07.06.2013 року Жовтневим р/с м. Запоріжжя строк тримання під вартою ОСОБА_26 продовжено до 14.07.2013р. 12.07.2013 року Жовтневим р/с м. Запоріжжя строк тримання під вартою ОСОБА_26 продовжено до 14.08.2013.

Під час судового розгляду зазначеного провадження ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2015 року оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_27 та матеріали кримінального провадження відносно обвинуваченого виділені в окреме провадження, яке зупинено до його розшуку.

Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.10.2015 року обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_28 , ОСОБА_12 були визнані винуватими у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень та їм призначено покарання у виді позбавлення волі.

14.01.2016 року, під час знаходження в Запорізькому слідчому ізоляторі УДПтС України в Запорізькій області помер обвинувачений ОСОБА_28 .

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 28.03.2016 року вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.10.2015 року відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_28 та ОСОБА_12 скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду, яким ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 15.04.2016 року визначено Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

Підставою для скасування вироку суду першої інстанції стало порушення прав обвинуваченого ОСОБА_12 , який є громадянином Російської Федерації та недостатньо володіє державною мовою.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 травня 2016 року обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0001424, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 повернуто до Запорізької місцевої прокуратури № 1 для усунення невідповідності вимогам КПК України. Одночасно судом вирішено питання щодо продовження строку тримання підозрюваних під вартою, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , - залишено без змін та продовжено на 60 (шістдесят) днів до 24 липня 2016 року.; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_12 - залишено без змін та продовжено на 60 (шістдесят) днів до 24 липня 2016 року.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 08.07.2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу колегії суддів Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24.05.2016р.

19 липня 2016 р. строк досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0001424 продовжено першим заступником прокурора Запорізької області старшим радником юстиції ОСОБА_29 до 6-ти місяців, тобто до 27 серпня 2016 року.

20 липня 2016 року о 17 год. 50 хв. підозрюваний ОСОБА_6 від отримання та від підпису копії клопотання про продовження строку тримання під вартою та матеріалів, якими воно обґрунтовується, в присутності захисника ОСОБА_30 відмовився у присутності понятих.
22 липня 2016 року о 11 год. 58 хв. захисник ОСОБА_4 отримав копію клопотання про продовження строку тримання під вартою та матеріали, якими воно обґрунтовується.
22 липня 2016 року о 14 год. 15 хв. підозрюваний ОСОБА_6 повторно від отримання та від підпису копії клопотання про продовження строку тримання під вартою та матеріалів, якими воно обґрунтовується, в присутності захисника ОСОБА_4 відмовився у присутності понятих.
Прокурор у судовому засідання внесене клопотання про продовження строку тримання під вартою підтримала та просила його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник, кожен в окремості, проти задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою заперечували, просили у задоволенні клопотання відмовити.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання слідчого, та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні прийшов до наступного.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 15.04.2013 р. підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідно до якої, підставою для застосування до підозрюваного зазначеного запобіжного заходу стала наявність передбачених п. 1, 3 , 5 ч.1 ст.177 КПК України ризиків, які дають достатні підстави вважати що підозрюваний може здійснити наступні дії: переховуватиметься від органу досудового розслідування; незаконно впливатиме на потерпілих та свідків; вчинить інше кримінальне правопорушення.
Крім того, наявність перелічених ризиків також встановлена ухвалами слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, Жовтневого районного суду м. Запоріжжя та Апеляційного суду Запорізької області.
Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування.

Для повного, об`єктивного та всебічного дослідження всіх обставин справи та завершення досудового слідства у кримінальному провадженні виникла необхідність у виконанні наступного: 1. Продовжити строки тримання підозрюваних ОСОБА_6 та ОСОБА_31 під вартою; 2. Залучити перекладача ОСОБА_12 , який є громадянином Російської Федерації та недостатньо володіє державною мовою України; 2. Скласти обвинувальний акт та реєстр досудового розслідування; 3. Провести переклад обвинувального акту та реєстру досудових розслідувань з державної мови України на державну мову Російської Федерації та вручити ОСОБА_12 ; 4. Виконати вимоги ст.290 КПК України.

Зазначені процесуальні та слідчі (розшукові) дії не можуть бути виконані до закінчення дії ухвали колегії суддів Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24.05.2016р, якою в тому числі вирішено питання щодо продовження строку тримання під вартою підозрюваного, тобто у строк до 24 липня 2016 року.

Продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою унеможливить створення умов для підозрюваного уникнути кримінальної відповідальності, шляхом переховування від органів досудового слідства, в тому числі і на території іншої держави.

Також при зміні запобіжного заходу ОСОБА_6 буде надана можливість знищити, сховати та спотворити будь-які речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

При вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 оцінці підлягають у сукупності і всі інші обставини, що відповідно до положень ст.178 КПК України враховуються судом при обранні запобіжного заходу.

Так, матеріалами, доданими до клопотання встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості та особливо тяжких злочинів; стан здоров`я підозрюваного дозволяє перебувати під вартою на час досудового розслідування ОСОБА_6 є здоровим і на тяжкі хвороби не страждає, а відомостей щодо наявності у нього будь-яких психічних та інших хронічних захворювань в матеріалах кримінального провадження не має.

Як вбачається з доданих до клопотання матеріалів, підставою продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину середньої тяжкості та особливо тяжких злочинів, підтверджується зібраними з дотриманням вимог КПК України доказами, а саме: протоколом огляду місць подій; протоколами допитів потерпілих; протоколами допитів свідків, а також іншими матеріалами справи.

Таким чином, в матеріалах провадження продовжують бути наявними ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок про те, що дана особа могла вчинити злочин.

Також, в рішенні Феррарі-Браво проти Італії Європейський суд з прав людини вказує, що затримання і тримання особи під вартою допустимі не лише у випадку доведеності факту скоєння злочину та його характеру, оскільки така доведеність по собі є метою попереднього розслідування, досягнення мети якого і є тримання під вартою. Факти, що викликають підозру, не обов`язково повинні бути встановлені до ступеню, необхідного до засудження або, навіть, пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Одночасно, в рішенні Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом до свободи особистості.

На підставі викладеного, а також з урахуванням ступеня порушення цінностей суспільства в даному кримінальному провадженні, поведінкою підозрюваних під час досудового розслідування та їх відношенням до оточуючих, слідчий суддя приходить до висновку, що продовження тримання під вартою ОСОБА_6 сприятиме запобіганню вчиненню ним інших кримінальних правопорушень, а також забезпечить високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів громадян України.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно із ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Слідчий суддя враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні, в тому числі, кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.
Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 194, 197, 199 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0001424, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2013 року, відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Вільнянському СІЗО до 6-ти місяців, в межах строку досудового розслідування, тобто до 24 серпня 2016 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвалу слідчого судді доручити співробітникам Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП у Запорізькій області.

Термін дії ухвали закінчується 24 серпня 2016 року.

Строк тримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою відраховувати з 14 квітня 2014 року.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1
22.07.2016