АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/2682/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/421/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора Харківської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 23 березня 2016 року.

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0001157 про застосування до підозрюваного за ч.2 ст. 190 КК України ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

ОСОБА_7 підозрюється в тому, що будучи раніше засудженим вироком Харківського районного суду Харківської області від 13.10.2011 року за ст.ст. 190 ч.1, 190 ч.2, 309 ч.1 КК України до 3-х років позбавлення волі, умовно достроково звільнений 20.11.2012 року відповідно до ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.11.2012 року; знов вчинив шахрайство за наступних обставин.

24 листопада 2015 року ОСОБА_7 , біля продуктового магазину по вул. Л. Українки, 32-А в м. Мерефа запропонував власнику припаркованого автомобіля ОСОБА_9 запчастини по низьким цінам та послуги по їх установці, без мети їх подальшого продажу та проведення робіт. З метою викликати довіру ОСОБА_9 підвіз його на місце свого мешкання, показав майстерню по ремонту автомобілів (гараж) та остаточно ввівши ОСОБА_9 в оману запросив за свою роботу 5500 грн., а отримавши 4200 грн. дав ОСОБА_9 розписку на цю суму та передав у заставу свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, на якому того дня їздив - автомобіля марки ГАЗ 31105 д.н. НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 , а в подальшому, через числені дзвінки ОСОБА_9 , 10 грудня 2015 року повернув йому 1600 грн., після чого на зв`язок не виходив та діючи з корисливих мотивів заволодів коштами ОСОБА_9 в сумі 2600 грн., якими розпорядився на власний розсуд.

31 грудня, на заправці розташованій на зуп. Шовкостанція, 28-й кілометр траси «Москава-Сімферополь», з метою заволодіння чужим майном запропонував під`їхавшому на заправку водію ОСОБА_11 автомобільну резину з дисками та газове обладнання без мети їх продажу, вказавши неправдиву інформацію щодо вартості запчастин та строків їх доставки, а оскільки грошей у ОСОБА_11 на той момент не було, обмінявся з ним номерами телефонів. В подальшому, 02.01.2016 року ОСОБА_7 , діючи з метою довести до кінця свій умисел на заволодіння грошима ОСОБА_11 шляхом шахрайства, зустрівся з ним, підвіз до банкомата по АДРЕСА_1 , де отримав від ОСОБА_11 3100 грн., після чого розпорядився ними на свій розсуд, хоча 27 лютого 2016 року, піддавшись тиску з боку ОСОБА_11 , який вимагав повернути борг, дав ОСОБА_11 розписку на зазначену суму та передав в заставу автомобіль марки «ГАЗ 31105» д.н. НОМЕР_2 , на якому в той час їздив і потерпілий вважав що він належить саме йому.

Звернувшись до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у період часу з 20 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. наступної доби, строком на 60 днів, слідчий послався на обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, а також на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КК України та на недостатність застосування менш м`якого запобіжного заходу для запобігання цим ризикам.

Слідчий суддя відмовив в задоволенні клопотання слідчого про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу, посилаючись на те, що сторона обвинувачення не довела наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати, а клопотання слідчого задовольнити, оскільки висновок слідчого судді про недоведеність підозри ОСОБА_7 в шахрайстві вважає помилковим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, заперечення підозрюваного ОСОБА_7 проти її задоволення та дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відмову в застосуванні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу слідчий суддя мотивував тим, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 шахрайства ґрунтується, як на думку слідчого судді, лише на показаннях потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , а вони, за висновком слідчого судді, свідчать виключно про наявність у них цивільно-правових відносин з ОСОБА_7 та невиконання останнім своїх зобов`язань повернути кошти за розписками про отримання грошей в борг. Поряд з цим, слідчий суддя зазначив, що пояснення свідка ОСОБА_10 , на які посилається сторона обвинувачення в обґрунтування своєї позиції, не має суттєвого значення у справі.

Однак, посилаючись на це слідчий суддя, по суті, вдався до оцінки наданих стороною обвинувачення доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення не з точки зору їх вагомості у розумінні положень п.1 ч.1 ст. 178 КПК України, а в порядку ст. 94 цього Кодексу, що на даній стадії кримінального провадження не передбачено.

В той же час, поза увагою слідчого судді залишилися інші відомості на обґрунтування доводів клопотання.

Згідно протоколу допиту ОСОБА_7 в якості підозрюваного за ч.2 ст. 190 КК України, він повністю визнаючи себе винним у шахрайстві, пояснив, що дійсно отримував гроші у потерпілих за дії, які обіцяв, та не збирався виконувати, а гроші повертати.

Приймаючи до уваги ці пояснення у сукупності з показаннями потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_12 про заволодіння ОСОБА_7 їх грошовими коштами при вищезазначених обставинах та доданими до клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу відомостей щодо наявності у нього непогашеної судимості за шахрайство, колегія суддів вважає, що наданими стороною обвинувачення доказами доведені обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а посилання слідчого судді на відсутність підстав так вважати визнає хибним.

При цьому, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 в разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, а також те, що ОСОБА_7 , будучи особою, раніше судимою за корисний злочин, впродовж значного часу не має постійного місця роботи та заробітку, колегія суддів вважає, окрім того, доведеним існування ризиків вчинення ОСОБА_7 нового кримінального правопорушення та переховування від органів досудового слідства, погоджуючись з посиланням сторони обвинувачення на достатність застосування до ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на зазначений у клопотанні період доби, але в межах строку досудового розслідування, що на день прийняття апеляційною інстанцією даного рішення складає термін, меньшою тривалістю, ніж зазначено у клопотанні, а тому апеляційна скарга прокурора, а також клопотання слідчого підлягають задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора Харківської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 23 березня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 в межах кримінального провадження № 0001157 запобіжного заходу скасувати, та постановити нову ухвалу про наступне:

Клопотання слідчого Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про застосування до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001157 ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного за ч.2 ст. 190 КК України ОСОБА_7 в межах кримінального провадження № 0001157 запобіжний захід домашній арешт в межах строку досудового розслідування до 21 травня 2016 року та заборонити йому впродовж цього строку залишати житло за адресою АДРЕСА_2 в період часу з 20 годин 00 хвилин до 8 годин 00 хвилин наступної доби.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: