Провадження №1-кп/761/1177/2016
В И Р О К
іменем України
12 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000687 від 16.07.2016 року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Берегово Закарпатської області, громадянки України, без освіти, не заміжньої, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої в силу ст. 88, 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

із участю в судовому розгляді:

прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 15.07.2016 року приблизно о 19 год. 20 хв., діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи на східцях, які ведуть до пересадочного вузла зі станції метро «Площа Льва Толстого» КП «Київський метрополітен», що відноситься до Шевченківського району м.Києва на станцію «Палац Спорту» КП «Київський метрополітен», знаходячись поруч з ОСОБА_6 , будучи притягнутою до кримінальної відповідальності 14.06.2016 року за ч.2 ст.185 КК України, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, а для потерпілої вони є непомітними, таємно повторно викрала з сумки останньої, яку вона тримала на плечі гаманець в якому знаходились: гроші в сумі 200 грн., дисконті картки в кількості 3 шт., банківська картка та студентський квиток, виданий на ім`я ОСОБА_6 , які для потерпілої матеріальної цінності не представляють, чим спричинила потерпілій ОСОБА_6 , матеріальної шкоди на загальну суму 200 грн., після чого була затримана працівниками поліції.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_3 , допитана у суді, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, розмір шкоди, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.185 КК України, винуватою у обвинуваченні визнала себе повністю, щиро розкаялася. Підтвердила фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення.

Так, обвинувачена ОСОБА_3 дала показання про те, що 15.07.2016 року приблизно о 19 год. 20 хв., перебуваючи на станції метро «Площа Льва Толстого» з сумки дівчини викрала гаманець в якому були грошові кошти в сумі 200 грн., картки та студентський квиток, після чого її затримали працівники поліції. Зазначила, що перебуває в тяжкому матеріальному становищі, має на утримані семеро дітей та знаходиться у стані вагітності. При цьому вказала, що щиро розкаюється у скоєному та запевняє в майбутньому не вчиняти подібних дій.

Відповідно до ч. 2 та ч.3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню за кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , щодо часу, місця, способу, розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини за кримінальним правопорушенням, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, судовим розглядом встановлено винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за вчинення якого вона підлягає покаранню.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення, характеризуючі дані про її особу, сімейний стан, вік обвинуваченої, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, те, що фактично внаслідок вчинення даного кримінального правопорушення ОСОБА_3 шкода потерпілій не заподіяна, оскільки викрадене майно повернуте потерпілій, а також не значний розмір шкоди, дані про її особу, а саме, що вона, хоча і засуджувалася раніше за вчинення аналогічних злочинів, однак вважається такою, що судимостей не має в силу ч.3 ст.88 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування призначеного покарання за амністією та в силу ст.89 КК України, з огляду на сплату 03 червня 2013 року штрафу за вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 03.06.2013 року, на обліку в лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має місце реєстрації, де характеризується посередньо, має на утриманні семеро неповнолітніх та малолітніх дітей.

В якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 у відповідності до ст. 66 КК України, суд вважає можливим врахувати її щире каяття, оскільки протягом досудового розслідування та судового розгляду обвинувачена давала правдиві, послідовні, визнавальні показання, її заяви про негативне ставлення до скоєного, судом розцінюються як щирі та не пов`язані з намаганням отримати менш суворіше покарання.

Судом не враховується у якості обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_3 запропонована стороною обвинувачення в обвинувальному акті обтяжуюча обставина рецидив злочину, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 , вважається такою, що не має судимості в силу ст.88 КК України, так як була звільнена вироком суду від призначеного покарання за амністією. Зазначена обтяжуюча обставина як і вчинення злочину особою повторно, що також була запропонована прокурором для врахування під час судових дебатів не може враховуватись, оскільки зазначена обставина фактично є кваліфікуючою обставиною як ознака злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за вчинення якого ОСОБА_3 призначається покарання.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки у відповідності до ст.60 та ст. 61 КК України застосування до неї інших альтернативних покарань, передбачених станцією ч.2 ст.185 КК України виключається.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченої ОСОБА_3 , зокрема, те, що на момент вчинення злочину у даному кримінальному провадженні остання являлась особою, що має погашену судимість в силу ст. 89 КК України та судимостей на має в силу ст.88 КК України, має постійне місце реєстрації, де планує постійно проживати в подальшому, конкретні обставини справи та приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, крім того враховуючи, що ОСОБА_3 має на утриманні семеро неповнолітніх та малолітніх дітей, шестеро з яких не досягли семирічного віку, її слід звільнити від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 79 КК України, з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи, у зв`язку з досягнення дитиною семирічного віку, за умови якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину, не ухилиться від виховання дітей, догляду за ними, систематично не вчинятиме правопорушень, що потягне за собою адміністративні стягнення і свідчитиме про її небажання стати на шлях виправлення, не виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Клопотань щодо застосування запобіжного заходу до вступу вироку у законну силу до суду не надходило.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 79 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінальновиконавчої інспекції; повідомляти кримінальновиконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Речові докази: гаманець, грошові кошти в сумі 200 грн., дисконтні картки, банківська картка та студентський квиток виданий на ім`я ОСОБА_6 , передати у розпорядження потерпілої ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: