Єдиний унікальний номер: 343/947/15-к
Номер провадження: 1-кс/0343/120/15
У Х В А Л А
про застосування запобіжного заходу
12 травня 2015 року м. Долина

Слідчий суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Долинської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Долинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000267 від 22.04.2015 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Клопотання надійшло до суду 12 травня 2015 року.
Суд, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по цих матеріалах, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Долинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 подав клопотання, погоджене з прокурором, в якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонити йому залишати вказане житло з 22.00 до 07.00 години. Копія клопотання та матеріали, що його обгрунтовують, вручені ОСОБА_4 12.05.2015 року о 12.00 годин, тобто за три години до початку його розгляду, про що ствердив останній в судовому засіданні.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Обставинами, що підтверджують підозру у вчиненні злочину, є зокрема те, що ОСОБА_4 25.03.2015 року близько 12.00 год., перебуваючи у відділі № 24 торгового центру «Кошик», що знаходиться за адресою проспект Незалежності, 3А, в м. Долина Івано-Франківської області, на вітрині магазину «100ОК», що належить приватному підприємцю ОСОБА_7 , побачив шкіряну куртку марки «MASSIMO DUTTI». В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на вчинення крадіжки вказаної куртки із вітрини магазину, тому він, діючи умисно, повторно з метою особистого збагачення та корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, підійшов до стелажу, на якому висіла шкіряна куртка, вартістю 1685,00 гривень, таємно викрав її та зберігав вдома.
Маючи реальну можливість розпорядитися викраденим на власний розсуд, ОСОБА_4 свій злочинний умисел довів до кінця, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 1685,00 гривень.
В обґрунтування необхідності застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчим у клопотанні зазначено про те, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він ніде не працює, не проживає за місцем реєстрації, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів різних ступенів тяжкості, за що відбував покарання в місцях позбавлення волі, повторно вчинив злочин середньої тяжкості, за який, відповідно до КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_6 клопотання підтримали та просили його задоволити з вищевикладених підстав.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні залишив розгляд клопотання щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту на розсуд суду. Одночасно зазначив, що він добровільно відшкодував завдану ним шкоду, і потерпілий не має до нього жодних претензій, про що подав відповідну заяву, тому у нього не має підстав впливати на нього чи свідків.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 наполягав на застосуванні до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, а саме особистого зобов`язання, оскільки ОСОБА_4 має міцні соціальні зв"язки: дружину та двох неповнолітніх дітей, з якими проживає та бере участь у їх утриманні, являється інвалідом 2 групи, добровільно відшкодував шкоду потерпілому. У нього відсутній закордонний паспорт, за місцем свого проживання він отримує соціальну допомогу по інвалідності, а тому у нього не має наміру та можливості тікати, скриватися від органів слідства та суду.
ОСОБА_8 в судовому засіданні вказала, що вона є дружиною ОСОБА_4 . Вони з чоловіком та дітьми останні два роки проживають у АДРЕСА_1 , у квартирі, яка належить її батьку ОСОБА_9 . Сама вона та діти зареєстровані у смт. Вигода, а її чоловік - у с. Гериня Долинського району. У квартирі батька вони проживають за його згодою, однак не зареєстровані, договору найму не укладали. На даний час ОСОБА_9 знаходиться у Донецькій області та бере участь в АТО, тому його згоду на реєстрацію чи на застосування до її чоловіка запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у цій квартирі вони не можуть отримати.
Вивчивши матеріали кримінального провадження, долучені до клопотання, заслухавши думку прокурора та слідчого, які підтримали клопотання, підозрюваного, який залишив вирішення клопотання на розсуд суду, захисника, який просив застосувати більш м`який запобіжний захід, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, зокрема, запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; тощо, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю (ст. 181 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 194 КПК України).

Разом з тим, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч. 4 ст. 194 КПК України).

Так, статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод № ETS 005 від 04.11.1950 року, ратифікована 17.07.1997 року, набрала чинності 11.09.1997 року, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до принципів Конвенції - пропорційності та забезпечення рівності інтересів - коли мова йде про обмеження тих чи інших прав і свобод, суд завжди звертає увагу на кілька параметрів, встановлених Конвенцією, яким мають відповідати застосовані державою заходи щодо цих прав, а саме: 1) наявність правових підстав для обмеження прав і свобод; 2) наявність легітимної мети для застосування обмежень; 3) пропорційність вжитих державою заходів щодо обмеження прав і свобод з огляду на легітимну мету, якої держава намагалася досягти.

Так, у справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним". У справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий надмірний тягар для особи".

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчим суддею встановлено, що згідно витягу з кримінального провадження з ЄРДР за № 0000267 від 22.04.2015 року внесено відомості про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, якому органом досудового розслідування надано правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 185 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, обґрунтована в клопотанні та підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , вилученими речовими доказами.

У клопотанні слідчого наведені дані, що вказують на причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому дій та встановлено наявність певних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Однак, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований в с. Гериня Долинського району, хоча фактично проживає за іншою адресою - в АДРЕСА_1 . Слідчий ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що адресу фактичного проживання підозрюваного вони встановили з його пояснень. Разом з тим, останній в судовому засіданні не міг вказати точної адреси свого місця фактичного проживання, а саме номера будинку, а скористався підказкою своєї дружини. Інших документів, які б свідчили про житло ОСОБА_4 та про його власника, слідчим до клопотання не долучено.
Слідчий суддя також відхиляє доводи прокурора та слідчого про обґрунтування такого ризику як переховування від органів досудового розслідування та/або суду, так як ОСОБА_4 не проживає за місцем своєї реєстрації, оскільки те, що він не проживає за місцем реєстрації не є ризиком у розумінні ст. 177 КПК України. Крім того підозрюваний має міцні соціальні зв"язки: дружину та двох дітей, з якими тривалий час проживає та зареєстрований в межах Долинського райну, отримує соціальну допомогу як інвалід 2 групи.

Також слідчий суддя відхиляє доводи прокурора про необхідність застосування домашнього арешту та покладання заборони залишати місце проживання з 22:00 до 07:00 год. у зв`язку з наявністю ризику впливу на свідків та потерпілих, оскільки підозрюваний добровільно відшкодував, завдану ним шкоду, потерпілий до нього ніяких претензій не має, жодних доказів про те, що ОСОБА_4 намагався вплинути на останніх до клопотання не долучено, останні своїх показів не змінювали, тому і не має підстав вважати, що існують вищевказані ризики. Крім того, ОСОБА_4 є інвалідом ІІ групи, який потребує постійного лікування та обстеження, тому обмеження права залишати місце проживання порушить його право на охорону здоров"я та необхідну медичну допомогу.

Крім того, слідчий суддя вважає, що прокурором під час розгляду клопотання не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, а підозрюваному слід обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.

Слідчим доведена наявність обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він є особою, яка неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, підозрюється у вчиненні нового злочину, маючи непогашену судимість, а таким чином його попередня поведінка не дає підстав вважати, що він має намір зупинитися.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно яким обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, є інвалідом ІІ групи, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, недоведеність прокурором необхідності застосування такого запобіжного заходу як домашній арешт та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що до ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків.
Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 особистого зобов`язання здійснюється строком на 2 (два) місяці.
При обранні даного запобіжного заходу судом беруться до уваги тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватості, характеризуючі дані: наявність судимостей, стан здоров"я підозрюваного, міцність соціальних зв"язків.
На підставі викладеного, ст.ст. 176-179, 184, 186, 194 КПК України, керуючись ст.. 196 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Долинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити частково.

У застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити .

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
ОСОБА_4 зобов`язати:
1) не відлучатися за межі Долинського району Івано-Франківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, в залежності від стадії кримінального провадження;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.
Дані зобов`язання застосовуються до підозрюваного на строк 2 (два) місяці з дати винесення цієї ухвали до 12 липня 2015 року.
Продовження цього строку можливе у порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.
Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов"язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також накладено грошове стягнення.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Вручити копію цієї ухвали підозрюваному негайно після її оголошення.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Долинського РВ УМВС ОСОБА_6 , а коли справа перебуватиме у провадженні суду - на прокурора. Ухвала в частині відмови з задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту може бути оскаржена до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1