Справа №579/1661/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/980/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання - ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Кролевецького районного суду Сумської області від 20 листопада 2015 року, якою вирок Кузьминського районного суду м. Москва Російської Федерації від 10 лютого 2010 року (з урахуванням постанови Лукоянівського районного суду Нижегородської області Російської Федерації від 30 травня 2012 року) відносно ОСОБА_7 приведено у відповідність із законодавством України,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Кролевецького районного суду Сумської області від 20 листопада 2015 року вирок Кузьминського районного суду м. Москва Російської Федерації від 10 лютого 2010 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.111 КК РФ, з урахуванням постанови Лукоянівського районного суду Нижегородської області Російської Федерації від 30 травня 2012 року, якою вказаний вирок щодо ОСОБА_7 змінено, а саме, перекваліфіковано дії останнього з ч.4 ст.111 КК РФ на ч.4 ст.111 КК РФ (в редакції ФЗ №26 від 07.03.2011 року), з призначенням покарання у виді 9 років 11 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, приведено у відповідність із законодавством України. Постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.121 КК України до 9 років 11 місяців позбавлення волі; строк відбування покарання рахувати з 17 вересня 2009 року, запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Кролевецького районного суду Сумської області від 20 листопада 2015 року, оскільки судовий розгляд був проведений за його відсутності, в зв`язку з чим він був позбавлений можливості довести свою невинуватість у вчиненні злочину, за яким його засуджено вироком суду Російської Федерації. Вказує про необґрунтованість висновків суду першої інстанції залишити призначену йому міру покарання без зміни, враховуючи наявність у нього двох неповнолітніх дітей, матері інваліда та незадовільний стан здоров`я, наявне хронічне інфекційне захворювання гепатит С.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, засудженого на підтримку поданої апеляційної скарги, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.3 ст. 610 КПК України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 , який є громадянином України і зареєстрований в с. Литвиновичі Кролевецького району Сумської області, засуджений 10 лютого 2010 року вироком Кузьминського районного суду м. Москва за ч.4 ст.111 КК РФ до покарання у виді 10 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму; касаційною ухвалою судової колегії по кримінальних справах Московського міського суду від 05 квітня 2010 року вказаний вирок суду відносно ОСОБА_7 залишено без змін. Постановою Лукоянівського районного суду Нижегородської області від 30 травня 2012 року вирок Кузьминського районного суду м. Москва від 10 лютого 2010 року відносно ОСОБА_7 змінено: дії засудженого з ч.4 ст.111 КК РФ перекваліфіковано на ч.4 ст.111 КК РФ (в редакції ФЗ №26 від 07.03.2011 року), покарання за вказаний злочин призначено у виді 9 років 11 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму; касаційною ухвалою судової колегії по кримінальних справах Нижегородського обласного суду від 07 серпня 2012 року вказану постанову суду про приведення вироку Кузьминського районного суду м. Москви від 10 лютого 2010 року у відповідність з діючим законодавством залишено без змін.

Вчинений ОСОБА_7 злочини на території Російської Федерації є кримінально караним діянням за кримінальним законодавством України.

Так, кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.4 ст.111 КК РФ відповідає ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого, і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Отже, суд першої інстанції, розглядаючи клопотання Міністерства юстиції України, цілком вірно привів у відповідність до законодавства України вирок Кузьминського районного суду м. Москви Російської Федерації від 10 лютого 2010 року відносно ОСОБА_7 , з урахуванням постанови Лукоянівського районного суду Нижегородської області Російської Федерації від 30 травня 2012 року, постановивши вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді 9 років 11 місяців позбавлення волі.

При цьому, доводи засудженого ОСОБА_7 щодо пом`якшення призначеного йому покарання не заслуговують на увагу колегії суддів.

Оскільки, за загальним правилом, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:

1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави (ч.4 ст.610 КПК України).

В даному випадку, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ч.4 ст.610 КПК України вірно визначив строк покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України, в межах санкції вказаної статті.

Не вбачає також колегія суддів і порушення судом першої інстанції норм кримінального процесуального закону у зв`язку з постановленням ухвали судом першої інстанції у відсутність засудженого ОСОБА_7 , який на той час відбував покарання у виправній колонії Російської Федерації, оскільки відповідно до ч.1 ст.610 КПК України судовий розгляд клопотання Міністерства юстиції України здійснюється за участю прокурора, що дотримано судом першої інстанції.

Крім того, не заслуговують на увагу колегії суддів доводи засудженого ОСОБА_7 щодо необхідності перегляду ухваленого відносно нього вироку суду іноземної держави та постановлення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення по його обвинуваченню саме судом держави Україна, з огляду на положення ст.13 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та ч.1 ст.612 КПК України, згідно яких правом перегляду судового рішення наділена тільки держава винесення вироку.

Отже, правові підстави для скасування ухвали Кролевецького районного суду Сумської області від 20 листопада 2015 року, якою вирок Кузьминського районного суду м. Москва РФ від 10 лютого 2010 року відносно ОСОБА_7 приведено у відповідність із законодавством України, за поданою ОСОБА_7 апеляційною скаргою відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Кролевецького районного суду Сумської області від 20 листопада 2015 року, якою вирок Кузьминського районного суду м. Москва Російської Федерації від 10 лютого 2010 року (з урахуванням постанови Лукоянівського районного суду Нижегородської області Російської Федерації від 30 травня 2012 року) відносно ОСОБА_7 приведено у відповідність із законодавством України, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4