АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000154, за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та прокурора на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 17 червня 2013 року, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Києва, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст.115 КК України,

за участю :

прокурорів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 ,
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 17 червня 2013 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років; ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч.2 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років. На користь потерпілої ОСОБА_16 з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 стягнуто у відшкодування матеріальної та моральної шкоди 30 000 грн., солідарно. Вирішено питання відносно судових витрат та речових доказів по справі.

Як встановлено вироком суду, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за попередньою змовою між собою, 16 жовтня 2012 року, приблизно о 04.00 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля 7-го під`їзду будинку АДРЕСА_4 , скоїли умисне вбивство громадянина ОСОБА_17 .

Так, ОСОБА_9 16 жовтня 2012 року в нічний час, знаходячись на 6-му поверсі 7-го під`їзду будинку АДРЕСА_4 зустрівся з раніше незнайомим йому ОСОБА_8 , з яким вирішив вжити спиртні напої та разом з котрим направились до кафе «Оазис», розташованого на території ринку «Елерон» по вул. Симиренка, 5 в м. Києві.

Під час розпиття алкогольних напоїв в приміщенні зазначеного кафе до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 приєднався наочно знайомий останнього - ОСОБА_17 . Після спільного вживання алкогольних напоїв ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_17 направились до будинку АДРЕСА_4 .

Приблизно о 04.00 годині 16 жовтня 2012 року, знаходячись біля 7-го під`їзду будинку АДРЕСА_4 між ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_17 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, розпочалася сварка, яка супроводжувалась взаємними словесними образами, під час якої у ОСОБА_8 , за мовчазною домовленістю з ОСОБА_9 , виник спільний умисел на позбавлення життя ОСОБА_17 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вбивство ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , діючи узгоджено з ОСОБА_8 , приблизно о 04.00 годині 16.10.2012 року, продовжуючи знаходитись біля 7- го під`їзду будинку АДРЕСА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання смерті ОСОБА_17 , стали наносити йому численні удари руками та ногами в життєво важливі органи.

Внаслідок фізичного насильства з боку ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до ОСОБА_17 , останньому були спричинені, згідно висновку судово-медичної експертизи № 171/4320 від 04 грудня 2012 року, тілесні ушкодження у виді:

- множинних саден на шиї: в проекції нижньої щелепи зліва, на рівні середньої її частини з переходом на верхні відділи шиї зліва, що наближаються до прямолінійної форми, загальною довжиною 9,5 см та шириною 1,5 см та 2 см, з відносно рівною гранню по верхньому краю і ділянкою просвітлення шириною приблизно 2,5 см, нижче якого відмічається полосовидне осаднення довжиною 6 см, шириною приблизно 0,4 см розміщено паралельно йому;

- саден на передньо-боковій поверхні шиї, починаючи від яремної вирізки, захоплюючи ключичні і надключичні області і розповсюджуючись до рівня верхнього краю щитовидного хряща загальними розмірами 12x16 см;

- на правій боковій поверхні шиї, на фоні вищеописаних саден, відмічається два полосовидних осаднення шкіряних покровів, що розповсюджуються паралельно один до одного, довжиною верхнього 7 см, нижнього 7,5 см, шириною 0,6-0,5 см, з відстанню між ними 1,3 см, у вигляді нечіткої ділянки просвітлення;

- масивних крововиливів в навколишні м`які тканини і м`язи хрящів гортані, в кивальний м`яз праворуч, в глибокі м`язи шиї задньої поверхні справа на рівні 3-4 шийних хребців;

- перелому нижнього рога щитовидного хряща праворуч з зам`яттям його всередину і поперечний перелом правої половини дуги персневидного хряща; підвидність великого лівого рога під`язичної кості із загибом його донизу;

- крововиливу в глибові м`язи в області кінчика і тіла язика, набряк слизової гортані і трахеї, множинні точечні і п`ятнисті крововиливи в області надгортанника і гортані нижче рівня голосової щілі і в складках голосової щілі;

- вираженої емфіземи легень з множинними крововиливами під плеврою легень, крововилив в лоханках нирок, рідкий стан крові, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень (небезпечні для життя) та перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерть.

Смерть ОСОБА_17 настала від закритої травми шиї з переломами хрящів гортані, набряком гортані і розвитком асфіксії.

Після вчинення зазначеного кримінального правопорушення, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 відтягли труп ОСОБА_17 в маловідвідуване місце, а самі з місця злочину втекли, однак згодом були затримані працівниками міліції.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_11 подали подібні за своїм змістом апеляційні скарги, в яких просили вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 скасувати, а кримінальне провадження відносно нього закрити у зв`язку з його непричетністю до інкримінованого йому злочину. При цьому зазначені вище обвинувачений та захисник вказують, що висновки суду першої інстанції про умисне вбивство громадянина ОСОБА_17 за попередньою змовою між собою ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , не відповідають дослідженим у суді доказам, а саме показанням : ОСОБА_8 , згідно яких той участі у бійці між ОСОБА_9 та ОСОБА_17 не брав, а тяжкі тілесні ушкодження потерпілому спричинив саме ОСОБА_9 , який на досудовому слідстві обмовив ОСОБА_8 навмисно, під тиском працівників міліції, а інших доказів на підтвердження його винуватості в матеріалах провадження немає; ОСОБА_9 , які повністю відповідають показанням ОСОБА_8 та узгоджуються з іншими доказами по справі, та згідно з якими саме ОСОБА_9 , після того як ОСОБА_8 покинув місце пригоди, наніс тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_17 , не маючи наміру вбивати останнього; свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які являючись працівниками міліції засвідчили, що знають ОСОБА_9 та ОСОБА_17 як місцевих хуліганів, а ОСОБА_8 до цього не знали; свідка ОСОБА_20 , яка підтвердила, що ОСОБА_9 приходив до її квартири, де перевдягнувся в інший одяг, а свій одяг залишив, а також повідомляв про необхідність надання медичної допомоги якомусь чоловікові. Зазначені показання узгоджуються з висновками проведених по справі експертиз, зокрема виявленими слідами крові, яка може походити від потерпілого, саме на одязі ОСОБА_9 . Незважаючи на це, суд безпідставно поклав в основу вироку докази, які є недопустимими показання ОСОБА_9 дані під час досудового розслідування під тиском працівників міліції, від яких обвинувачений у суді відмовився та дані отримані під час відтворення обстановки та обставин події злочину з ОСОБА_9 , де він називав прізвище « ОСОБА_21 », яке на той час не міг знати, що може свідчити про підготовку зазначеного обвинуваченого до проведення цієї слідчої дії. Крім цього, суд не звернув увагу на неналежну перевірку скарг ОСОБА_8 та його захисника на застосування працівниками міліції до ОСОБА_8 морального тиску та заподіяння шкоди його здоров`ю.
Захисник ОСОБА_10 , подав в інтересах ОСОБА_8 апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням наступних змін до неї, просив вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 у зв`язку з недоведеністю винуватості останнього. Так, на його думку, суд першої інстанції необґрунтовано надав перевагу показанням ОСОБА_9 , даним ним під час досудового слідства під моральним та фізичним тиском працівників міліції, за формального виконання функцій захисту адвокатом, над іншими зібраними у справі доказам, які доводять непричетність ОСОБА_8 до інкримінованого йому злочину. Зокрема суд не врахував, що на одязі ОСОБА_8 виявлені лише незначні сліди крові, яка може походити від потерпілого, в противагу набагато інтенсивнішим слідам такої крові на одязі ОСОБА_9 , що суперечить взятим судом до уваги показанням ОСОБА_9 про більш активну участь у побитті потерпілого саме ОСОБА_8 , та не відповідає даним з протоколу огляду місця пригоди та відтворення обстановки та обставин події злочину з участю ОСОБА_9 . Висновок суду про наявність між обвинуваченими попередньої змови на вбивство потерпілого нічим не підтверджується. Також суд формально віднісся до перевірки показань обвинувачених щодо застосування до них працівниками міліції морального та фізичного тиску, порушення права на захист, поверхового проведення розслідування за заявами обвинувачених про їх побиття працівниками міліції, що і стало причиною безпідставного засудження ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі, з наступними доповненнями до неї, обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції щодо нього змінити та перекваліфікувати його дії з п. 12.ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України, а щодо ОСОБА_8 вирок скасувати та закрити кримінальне провадження в цій частині у зв`язку з непричетністю ОСОБА_8 до даного злочину. На думку апелянта, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про наявність у нього умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_17 . Показання, в яких він стверджував про участь ОСОБА_8 у побитті потерпілого, є неправдивими. Він давав їх під моральним та фізичним примусом працівників міліції, за відсутності захисника. У попередню змову з ОСОБА_8 на вбивство ОСОБА_17 він не вступав. Бійка між ним та ОСОБА_17 виникла несподівано, ОСОБА_8 в ній участі не брав, оскільки пішов додому. Він не мав наміру вбивати потерпілого, що підтверджується його подальшими діями, а саме - залишенням на місці події та зверненням до мешканців будинку з проханням викликати швидку допомогу. ОСОБА_17 він відтягнув з місця бійки не для того, щоб приховати сліди злочину, а для того, щоб в більш освітлюваному місці з`ясувати фізичний стан потерпілого.

Захисник ОСОБА_12 подав в інтересах ОСОБА_9 апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду першої інстанції змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_9 на ч.2 ст. 121 КК України. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_12 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування кримінального закону. Зокрема, ОСОБА_12 вказує, що поклавши в основу обвинувального вироку показання ОСОБА_9 під час досудового розслідування, суд не звернув увагу, що останній не вказував на наявність попередньої змови між обвинуваченими на вбивство. При цьому, всі ці показання ОСОБА_9 надавав під тиском з боку працівників міліції. Суд не надав належної оцінки показанням свідка ОСОБА_22 щодо звернення до нього ОСОБА_23 з проханням викликати швидку медичну допомогу для потерпілого, які підтверджують показання з цього приводу самого ОСОБА_9 , а висновки суду, що обвинувачені відтягли труп до маловідвідуваного місця, після чого з місця вчинення злочину втекли, взагалі не підтверджується жодним доказом та суперечить матеріалам кримінального провадження.
Прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій засуджених, просив вирок суду скасувати в частині призначеного ОСОБА_9 покарання, у зв`язку з невідповідністю ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м`якості, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання у виді 15 років позбавлення волі.
Заслухавши суддю - доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_12 , які підтримали подані ними апеляційні скарги з наступними доповненнями та просили вирок суду першої інстанції змінити, перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_9 на ч. 2 ст. 121 КК України, а також не заперечували проти апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 і його захисників та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; доводи обвинуваченого ОСОБА_8 і його захисників ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які підтримали свої апеляційні скарги, не заперечували проти апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 і захисника ОСОБА_12 та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених та їх захисників, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинувачених, захисників та прокурора, виходячи при цьому з такого.
Висновок суду про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_17 , за попередньою змовою групою осіб, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, ретельно дослідженими у судовому засіданні та докладно наведеними у вироку.

Обвинувачений ОСОБА_9 під час судового провадження стверджував про те, що після спільного вживання спиртних напоїв у потерпілого ОСОБА_17 виник конфлікт з обвинуваченим ОСОБА_8 , але він розборонив їх і ОСОБА_8 пішов додому, а між ним та ОСОБА_17 продовжувалась бійка, в процесі якої ОСОБА_17 наніс йому удар в пах, від чого у нього виникла агресія і він, поваливши ОСОБА_17 на землю став наносити йому удари ногами по голові, тулубу, від яких потерпілий закривався руками. Коли порив гніву пройшов, він зрозумів, що сильно побив ОСОБА_17 та бажаючи надати тому допомогу, став тягти його за светр до бойлерної, на світло, щоб роздивитись, які ушкодження той отримав. Він намагався зробити ОСОБА_17 масаж серця, але той почав хрипіти, і він злякавшись побіг до будинку та став стукати у вікно, просячи викликати швидку допомогу. Після цього він зайшов до свого знайомого, де перевдягнувся, так як його одяг був у крові, та повернувся до під`їзду, де вже була швидка медична допомога та де він і був затриманий працівниками міліції.

Обвинувачений ОСОБА_8 в суді першої інстанції показав, що він не причетний до нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, так як після початку конфлікту між останнім та ОСОБА_9 він спочатку намагався їх розборонити, а потім сказав щоб вони розбирались самостійно та пішов додому і ліг спати.

Суд першої інстанції, ретельно перевіривши доводи обвинувачених, визнав їх необ`єктивними, оскільки вони спростовуються дослідженими в суді доказами:

показаннями потерпілої ОСОБА_16 , згідно з якими її брат ОСОБА_17 був неконфліктною людиною, спиртними напоями не зловживав, працював. 6 жовтня 2012 року, коли вона йшла на роботу, то у дворі будинку побачила працівників міліції, а біля смітника тіло брата. В подальшому від людей їй стало відомо, що її брат біля кафе побився з ОСОБА_24 і люди бачили, як він сидів на зупинці та витирав кров;

показаннями свідка ОСОБА_25 , який засвідчив, що 15 жовтня 2012 року він пізно ввечері разом зі своїм знайомим ОСОБА_17 на ринку «Елерон» вживали пиво. Приблизно в 00.30 годин 16 жовтня 2012 року вони зайшли до кафе «Оазис», розташованого на ринку, де зустріли наглядно знайомого їм ОСОБА_9 , який сидів за столиком з незнайомим їм чоловіком, як пізніше йому стало відомо ОСОБА_8 , підійшли до них та привітатись. ОСОБА_17 привітався з ОСОБА_9 , після чого подав руку ОСОБА_8 але останній не подав йому руки, у зв`язку із чим між ними виник конфлікт. З`ясувавши між собою стосунки, ОСОБА_8 та ОСОБА_17 разом з ОСОБА_9 стали вживати горілку, яку придбав ОСОБА_8 . Після розпиття спиртного вони вийшли з кафе і ОСОБА_9 з ОСОБА_8 пішли в сторону будинку, а він з ОСОБА_17 залишились біля кафе. Приблизно через хвилин 10 він також пішов додому, а ОСОБА_17 залишився біля кафе. Вранці наступного дня від працівників міліції йому стало відомо, що ОСОБА_17 знайшли мертвим;
показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_18 , який показав, що він працює інспектором роти ПС Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві. 15 жовтня 2012 року він ніс добове чергування в складі автопатруля по охороні громадського порядку на території Святошинського району м. Києва, разом з інспектором ОСОБА_19 та водієм. Приблизно о 02.00 годині 16 жовтня 2012 року, водій таксі повідомив, що на переході по вул. Симиренка, 5 стоять три чоловіка, які перешкоджають руху транспорту. Під`їхавши туди вони побачили трьох чоловіків, які сварилися. Двоє з них, ОСОБА_9 та ОСОБА_17 йому були наочно знайомі, як місцеві хулігани. Третього чоловіка він раніше не бачив, ним виявився ОСОБА_8 . Чоловіки сказали, що вони між собою знайомі, що у них усе нормально і що вони йдуть додому і вони їх залишили. Видимих тілесних ушкоджень у чоловіків він не бачив. Приблизно о 05.00 годин 16 жовтня 2012 року, від оперативного чергового ними було отримано повідомлення, що біля бойлерної та будинку АДРЕСА_5 , виявлено труп чоловіка. Приїхавши через кілька хвилин на зазначене місце, де вже знаходилась швидка медична допомога, вони побачили тіло ОСОБА_17 з наявними тілесними ушкодженнями. На місці події була кров, сліди волочіння від під`їзду, біля під`їзду валявся кросівок, ключі. Побачивши це, він відразу повідомив оперативного чергового та викликав слідчо-оперативну групу. В той час, коли вони чекали приїзду слідчо-оперативної групи, біля 7- го під`їзду будинку АДРЕСА_4 він побачив ОСОБА_9 , який щось шукав, підійшовши до ОСОБА_9 він побачив, що той одягнутий в одяг не свого розміру. Також ОСОБА_9 запитував у нього що сталося. Він пригадав, що вночі вони бачили ОСОБА_9 , ОСОБА_26 та ОСОБА_8 на переході по АДРЕСА_6 , при цьому ОСОБА_9 був одягнутий в інший одяг. Вони запросили ОСОБА_9 до свого службового автомобіля та доставили його до ТВМ-2 Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві, для з`ясування обставин. Допитаний судом свідок ОСОБА_19 підтвердив показання свідка ОСОБА_18 ;
показаннями свідка ОСОБА_22 , котрий показав суду, що пізно вночі 16 жовтня 2012 року його розбудив стук у вікно його квартири, яка розташована на першому поверсі будинку АДРЕСА_5 . Невідомий йому чоловік, просив викликати швидку допомогу людині, якій було погано. При цьому чоловік рукою вказував в сторону смітника. Він викликав швидку медичну допомогу та ліг відпочивати. Вранці від працівників міліції йому стало відомо, що вночі було скоєно вбивство;
показаннями свідка ОСОБА_20 , яка засвідчила, що серед ночі 16 жовтня 2012 року, за місцем її проживання, в квартиру АДРЕСА_7 , постукав її знайомий ОСОБА_9 , який висловив прохання пустити його у квартиру. Вона відкрила двері, ОСОБА_9 зайшов у квартиру та попросив дати йому переодягнутися. Штани у ОСОБА_9 були розірвані. Де він їх розірвав, ОСОБА_9 не казав, а вона не запитувала. Також ОСОБА_9 сказав, що треба викликати швидку допомогу, оскільки якомусь хлопцю погано. Вона розбудила свого чоловіка ОСОБА_27 , який знайшов одяг та надав його ОСОБА_9 . Переодягнувшись та перекуривши на кухні з її чоловіком, ОСОБА_9 з квартири пішов. Речі ОСОБА_9 вона склала у кульок, який поставила в коридорі квартири. У якому стані був одяг ОСОБА_9 вона не бачила, оскільки в коридорі було відсутнє світло. Швидку медичну допомогу вона не викликала, оскільки на рахунку телефону не було грошей;

показаннями свідка ОСОБА_27 , який показав суду, що 16 жовтня 2012 року, приблизно з 03.00 до 04.30 годин до нього у квартиру прийшов його друг ОСОБА_9 , який спілкувався з його дружиною ОСОБА_20 та сказав що йому потрібні речі перевдягнутись. Розмовляв ОСОБА_9 нерозбірливо, щось казав про швидку, бійку, обличчя у нього було в крові. Спортивний костюм в який був одягнутий ОСОБА_9 був брудний. Він надав ОСОБА_9 одяг переодягнутися, при цьому одяг в якому ОСОБА_9 прийшов, його дружина склала у пакет. ОСОБА_9 сказав йому спалити або викинути цей одяг, навіщо не пояснював. Перевдягнувшись та перекуривши, ОСОБА_9 пішов з квартири, а він ліг відпочивати. Вранці до нього у квартиру прийшли працівники міліції, які вилучили пакет з одягом ОСОБА_9 ;
показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_28 , згідно з якими, у її присутності, в квартирі, яка знаходиться на першому поверсі будинку АДРЕСА_4 вилучали речі, які знаходились в прозорому пакеті та були усі в крові. Також свідок з негативної сторони охарактеризувала ОСОБА_9 .
Крім цього, за висновками суду першої інстанції, винуватість ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч. 2 ст. 115 КК України, також підтверджується:
протоколом огляду місця події від 16 жовтня 2012 року з планом схемою та ілюстративною таблицею до нього, згідно якого у процесі огляду на ділянці місцевості, розташованій у дворі між гаражами № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 по вул. Симиренка в м. Києві між трансформаторної будкою (бойлерною) та металевими гаражними боксами виявлено труп чоловіка, біля якого знаходились чоловіча куртка, светр, футболка, які містять плями речовини бурого кольору, схожі на кров. Від чоловіка відходять сліди волочіння, плями бурого кольору, що ведуть до під`їзду 7 будинку по вул. Симиренка в м. Києві. На місці також виявлено мобільний телефон в корпусі чорного кольору, дві зв`язки ключів, кросівки чорного кольору, розкладний ніж, недопалок цигарки, ( т. 1 а.с. 9-26);

протоколом огляду місця події від 16 жовтня 2012 року, згідно якого за участю судмедексперта оглянуто труп чоловічої статі, ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на якому виявлені тілесні ушкодження ( т. 1 а.с. 28-36);
протоколом огляду місця події від 16 жовтня 2012 року та фототаблицею до нього, згідно якого оглянуто приміщення квартири АДРЕСА_7 , під час чого було виявлено кросівки, поліетиленовий пакет з чоловічим одягом - джемпером, спортивною курткою, спортивними штанами ( т. 1 а.с. 56-62);

протоколом огляду місця події та вилучення речей від 16 жовтня 2012 року, згідно якого ОСОБА_8 добровільно видав шкіряну куртку чорного кольору, кросівки, штани чорного кольору з полосками, кофту чорного кольору з білими полосками. Як пояснив ОСОБА_8 в ці предмети одягу він був одягнутий з 15 по 16 жовтня 2012 року (т. 1 а.с. 69);
протоколом відтворення обстановки та обставин події із застосуванням технічних засобів від І жовтня 2012 року, за участю підозрюваного ОСОБА_9 , який в присутності захисника розповів та показав на місці, за яких обставин та яким чином він разом з ОСОБА_8 16 жовтня 2012 року спричинили ОСОБА_17 тілесні ушкодження (т. 1 а.с. 104-117);
висновком судово-медичної експертизи № 171/4320 від 04 грудня 2012 року, згідно якого при судово-медичному дослідження трупа ОСОБА_17 виявлено тілесні ушкодження, зазначені у вироку, частина з яких множинні садна в проекції нижньої щелепи зліва, на передньо-бічній поверхні шиї; масивні крововиливи в навколишні м`які тканини і м`язи хрящів гортані, в кивальний м`яз праворуч, в глубокі м`язи шиї задньої поверхні праворуч на рівні 3-4 шийних хребців; перелом нижнього рога щитовидного хряща праворуч з заняттям його всередину і поперечний перелом правої половини дуги перстневидного хряща; рухливість великого лівого рога під`язикової кістки з загинанням його до низу; крововилив в глибокі м`язи в області кінчика і тіла мови; набряк слизової гортані трахеї; множинні точкові і плямисті крововиливи в області надгортанника і гортані нижче рівня голосової щілини і в складках голосової щілини;виражена емфізема легенів з множинними крововиливами під плеврою легень; крововилив в балія нирок, рідкий стан крові мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень (небезпечні для життя) і перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Всі інші численні тілесні ушкодження, виявлені на тілі потерпілого мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Усі виявлені пошкодження утворилися від неодноразового впливу тупого (тупих) твердого предмета (предметів), якими могли бути кисть зібрана в кулак, взута нога і т.д. Смерть ОСОБА_17 настала від закритої травми шиї, переломів хрящів гортані, набряку гортані і розвитку асфіксії (т. 2 а.с. 121-124 );
висновком судово-цитологічної експертизи № 265/ц від 29 листопада 2012 року, згідно якого у піднігтьовому вмісті рук обвинуваченого ОСОБА_9 знайдені епітеліальні клітини слизовихоболонок, які можуть походити від самого обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_17 ( т. 2 а.с. 179-182);
висновком судово-цитологічної експертизи № 263/ц від 07 грудня 2012 року, згідно якого при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту рук потерпілого ОСОБА_17 знайдені кров та епітеліальні клітини людини, які належать особі чоловічої генетичної статі, що не виключає походження крові від потерпілого ОСОБА_17 та обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_29 (т. 2 а.с. 192-196 );
висновком судово-цитологічної експертизи № 266/ц від 29 листопада 2012 року, згідно якого при судово-цитологічному дослідженні недопалку сигарети «Winston blue» встановлено, що її могли викуритипотерпілий ОСОБА_17 та обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 204-207);
висновком судово-медичної експертизи № 420 від 21 листопада 2012 року, згідно якого на марлевому тампоні зі змивом речовини бурого кольору, вилученим в ході огляду місця події в АДРЕСА_4 на відстані 6 м від під`їзду № 7, виявлена кров людини, що не виключає можливості походження цієї крові від потерпілого ОСОБА_17 (т. 2 а.с. 215-219);
висновком судово-медичної експертизи № 421 від 21 листопада 2012 року згідно якого на марлевому тампоні зі змивом речовини бурого кольору, вилученому з асфальту в 9 м від під`їзду № 7 по АДРЕСА_4 , виявлена кров людини, що не виключає можливості походження цієї крові від потерпілого ОСОБА_17 ( т. 2 а.с. 227-231);
висновком судово-медичної експертизи № 422 від 22 листопада 2012 року згідно якого на марлевому тампоні зі змивом речовини бурого кольору, вилученим з асфальту в 25 м від під`їзду №7 по АДРЕСА_4 , виявлена кров людини, що не виключає можливості походження цієї крові від потерпілого ОСОБА_17 (т. 2 а.с. 239-243 );
висновком судово-медичної експертизи № 423 від 21 листопада 2012 року згідно якого на марлевому тампоні зі змивом речовини бурого кольору, вилученим під час ОМП з асфальту на відстані 25 метрів від 7-го під`їзду буд. АДРЕСА_4 , виявлена кров людини, що не виключає можливість походження даної крові від потерпілого ОСОБА_17 (т. ..252-255);

висновком судово-медичної експертизи № 424 від 21 листопада 2012 року згідно якого на двох шматках вати зі змивами з правої руки та лівої руки обвинуваченого ОСОБА_9 , виявлена кров людини, що не виключає можливість походження даної крові від обвинуваченого ОСОБА_9 (т.2,262-266);
висновком судово-медичної експертизи № 417 від 27 листопада 2012 року згідно якого на речах обвинуваченого ОСОБА_9 , а саме: спортивній куртці (об. № № 1-3, 5-14), футболці з довгими рукавами (в постанові слідчого - джемпер) (об. № 15-17), спортивних брюках (№ - 29), кросівці з правої ноги (об. № 30) та кросівці з лівої ноги (об. № 31-33) виявлено кров людини, що не виключає можливість походження даної крові від потерпілого ОСОБА_17 (т.3, а.с.5-13);
висновком судово-медичної експертизи № 419 від 23 листопада 2012 року згідно якого, на куртці (об № 1-3), джемпері (об. № 4-6), брюках (об. № 9-11) на парі кросівок (об. № -15), вилучених у ОСОБА_8 , виявлена кров людини, що не виключає можливості походження цієї крові від потерпілого ОСОБА_17 (т. З, а.с. 20-25);

висновком судово-медичної експертизи № 418 від 29 листопада 2012 року згідно якого, на куртці (об. № 1-11), светрі (об. № 12-18), футболці (об. № 21), кросівках (об. № 22-25) потерпілого ОСОБА_30 , виявлена кров людини, що не виключає походження вказаної вище крові від потерпілого ОСОБА_17 і виключає походження вище указаної крові від ОСОБА_9 та ОСОБА_8 (т. З, а.с. 32-39);
постановами від 04 січня 2013 року про визнання та приєднання до справи речових доказів (т. 1 а.с. 76-83);
протоколом від 18 жовтня 2012 року допиту ОСОБА_9 , згідно якого він будучи допитаним в якості обвинуваченого, в присутності захисника, поряд з іншими обставинами показав, що знаходячись біля під`їзду 7 будинку АДРЕСА_4 , приблизно о 04.00 годині 16 жовтня 2012 року, ОСОБА_8 та ОСОБА_17 розпочали між собою бійку, тобто стали наносити один одному удари руками. Побачивши вказану бійку він вирішив розборонити даних осіб та з цією метою вмішався в сутичку. В цей час ОСОБА_17 наніс йому один удар рукою стиснутою в кулак в обличчя, від якого він відразу ж впав на землю. Коли він впав на землю, то бачив як ОСОБА_8 силоміць наніс декілька ударів руками стиснутими в кулак по обличчю ОСОБА_17 , від яких останній впав на асфальтове покриття та знаходився на спині, ногами в напрямку під`їзду будинку. Побачивши це, він піднявся із землі та разом із ОСОБА_8 стали силоміць руками та ногами бити по голові ОСОБА_17 .Побачивши, що ОСОБА_17 знаходиться в непритомному стані та на обличчі у нього значна кількість крові, вони перестали його бити. Виявивши, що ОСОБА_17 перебуває без явних ознак життя, вони разом з ОСОБА_8 стали його відтягувати від 7-го під`їзду будинку № 14/9 по вул. Симиренка в м. Києві, в напрямку трансформаторної будки та гаражів, (т. 1 а.с. 193-195). Аналогічні показання обвинувачений ОСОБА_9 надав під час відтворення обстановки та обставин події злочину 18 жовтня 2012 року.

Оцінивши зазначені вище докази та мотивувавши свій висновок, суд першої інстанції прийняв до уваги та визнав достовірними показання обвинуваченого ОСОБА_9 , дані ним під час допиту його в якості обвинуваченого 18 жовтня 2012 року та під час проведення 18 жовтня 2012 року відтворення обстановки та обставин події злочину, вважаючи, що саме вони є послідовними, логічними та підтверджуються іншими зібраними в справі доказами, а показання ОСОБА_9 в суді визнав спробою допомогти обвинуваченому ОСОБА_8 уникнути відповідальності за вчинене та пом`якшити свою відповідальність за скоєний злочин. Суд також вважав за необхідне виключити із пред`явленого ОСОБА_9 та ОСОБА_8 обвинувачення кваліфікуючу ознаку вчинення умисного вбивства з хуліганських мотивів, оскільки вона не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду.
Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, вважаючи, що вони ґрунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин даного кримінального провадження, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.
Доводи апеляційних скарг обвинувачених та захисників щодо недопустимості доказів, покладених судом в обґрунтування винуватості обох обвинувачених у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_17 за попередньою змовою групою осіб, є безпідставними, оскільки суд правомірно дослідив та надав оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_9 , які той давав під час досудового розслідування, так як зазначені слідчі дії проводились на підставі КПК України 1960 року, а відповідно до п. 8 Перехідних положень КПК України 2012 року, допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається в порядку, що діяв до цього.
Показання при допиті як обвинуваченого 18 жовтня 2012 року та при відтворенні обстановки та обставин події злочину 18 жовтня 2012 року, давались ОСОБА_9 в присутності захисника, а відтворення обстановки та обставин події злочину в присутності понятих та фіксувалось на відео, яке було досліджене судом, що виключало психологічне та фізичне насильство до ОСОБА_9 зі сторони слідчого чи інших працівників міліції, які були присутні при проведенні цих слідчих дій, і саме в цих показаннях ОСОБА_9 детально розповів та показав на місці про фактичні обставини виникнення конфлікту з потерпілим, конкретні дії його особисто та ОСОБА_8 по нанесенню численних ударів руками і ногами в життєво важливі органи ОСОБА_17 , в тому числі і ОСОБА_8 в область шиї потерпілого, де і виявлені , згідно висновків судово-медичної експертизи, численні тяжкі тілесні ушкодження від яких настала смерть потерпілого закрита травма шиї, переломи хрящів гортані, набряк гортані і розвиток асфіксії.
Зазначені вище показання ОСОБА_9 суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги та визнав достовірними й допустимими, оскільки вони є послідовними, логічними, підтверджуються показаннями свідків, зокрема ОСОБА_25 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , в частині виникнення конфлікту між ОСОБА_8 та ОСОБА_17 в кафе, під час розпиття спиртних напоїв, а потім по дорозі до місця проживання, чим підтверджується наявність у ОСОБА_8 мотивів для вчинення злочинних дій щодо потерпілого.
Узгоджуються показання ОСОБА_9 на досудовому слідстві і з даними протоколу огляду місця пригоди, якими підтверджується, що після вбивства ОСОБА_17 його тіло було переміщене від під`їзду №7 будинку АДРЕСА_4 на значну відстань, у маловідвідуване місце між гаражами, приміщенням трансформаторної та смітником та висновками проведених по справі експертиз, згідно яких, кров, яка може походити від ОСОБА_17 виявлена на предметах одягу як ОСОБА_9 так і ОСОБА_8 . До того ж, згідно пояснень потерпілої ОСОБА_16 , її брат ОСОБА_17 був значно вищим та важчим за ОСОБА_31 і малоймовірно, щоб той сам міг перемістити тіло потерпілого від місця вбивства до місця його виявлення. Доводи апеляційних скарг про можливість потрапляння слідів крові, яка може походити від ОСОБА_17 , на предмети одягу та взуття ОСОБА_8 , при намаганні того розборонити ОСОБА_9 та ОСОБА_32 не узгоджуються з даними висновку експертизи № 419 від 23.11.2012 року, згідно яких на одязі та взутті, які вилучені у ОСОБА_8 виявлені сліди крові, яка може походити від потерпілого: на лицьовій стороні спини куртки у вигляді ділянок розмірами 23х36 см переривчато вкритої буро-коричневого кольору, інтенсивного забарвлення, на передній половині лівого рукава з лиця переривчаста пляма буро-коричневого кольору, інтенсивного забарвлення, розмірами 4x8 см; на лицьовій стороні джемпера плями буруватого кольору розмірами 1x1 та1x2 см, 2x2,5см, та дві плями жовтуватого кольору; на штанях - численні плями коричнюватого кольору розмірами від 0,4x0,9 см до 0,8x1,5см, частина з яких частково просочують і злегка ущільнюють тканину; на кросівках на внутрішній боковій поверхні правої кросівки в 5 см від задньої умовної серединної лінії та вздовж нижнього краю підошви ділянка розмірами 7x14 см переривчасто вкрита речовиною буро-коричневого кольору, середньої інтенсивності забарвлення, на зовнішній боковій поверхні правої кросівки в 14 см від задньої умовної серединної лінії та вздовж нижнього краю підошви ділянка розмірами 5x9 смпереривчасто вкрита речовиною буро-коричневого кольору, середньої інтенсивності забарвлення, на внутрішній боковій поверхні лівої кросівки в 12 см від умовної серединної задньої лінії та в 1 см від нижнього краю підошви ділянка розмірами 5x7 см переривчасто вкрита речовиною буро-коричневого кольору, середньої інтенсивності забарвлення, на зовнішній боковій поверхні лівої кросівки в 14 см від задньої умовної серединної лінії та в 1 см від нижнього краю підошви ділянка розмірами 3x4 см переривчасто вкрита речовиною буро-коричневого кольору, середньої інтенсивності забарвлення (т.3,а.с.20-24). На думку колегії суддів, зазначені сліди крові на одязі та взутті ОСОБА_8 , виходячи з їх розташування, розміру, інтенсивності вираження не могли утворитись за обставин, на які посилаються обвинувачені в суді, а саме при намаганні ОСОБА_8 розборонити ОСОБА_9 та ОСОБА_17 , та цілком могли утворитись при обставинах на які вказував ОСОБА_9 в показаннях під час досудового розслідування, а саме при нанесенні ударів руками та ногами по тілу ОСОБА_17 та переміщенні тіла останнього, після вбивства, в районі смітника а характер забруднення кров`ю кросівок узгоджується з показаннями ОСОБА_9 про нанесення ОСОБА_8 ударів потерпілому ногами в область шиї, де і виявлені інтенсивні тілесні ушкодження та наявність крові.
Наведені вище та вірно оцінені судом першої інстанції докази, у їх сукупності свідчать про узгодженість та цілеспрямованість дій обвинувачених, направлених на нанесення численних ударів ОСОБА_17 в життєво важливі органи, що і спричинило смерть потерпілого, виходячи з чого колегія суддів погоджується з висновками суду про те що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб вчинили умисне вбивство громадянина ОСОБА_17 .
Дав суд також і оцінку показанням ОСОБА_9 в частині здійснення на нього тиску працівниками міліції, пославшись при цьому на постанову старшого слідчого прокуратури Святошинського району м. Києва від 14 березня 2013 року про закриття кримінального провадження відносно працівників Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України. Судом також був допитаний , як свідок слідчий ОСОБА_33 в провадженні якого перебувала зазначена кримінальна справа, який показав, що в ході досудового розслідування ОСОБА_9 при допиті його в якості обвинуваченого та при відтворенні обстановки та обставин події, в присутності захисника, давав показання з приводу обставин скоєного ним разом з ОСОБА_8 злочину. Протоколи усіх слідчих дій, які ним складалися при розслідуванні даного кримінального провадження, надавалися для ознайомлення особам, що приймали участь в слідчих діях, які їх читали та підписували. У ході досудового слідства ним ніякого тиску на ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не застосовувалось, як і іншими працівниками міліції в його присутності. При цьому сам обвинувачений ОСОБА_9 в суді першої інстанції підтвердив, що слідчим будь-якого тиску на нього не здійснювалось.
Наведені вище висновки суду першої інстанції, не спростовуються доводами апеляційних скарг з цього приводу, оскільки скасування ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 липня 2013 року постанови від 30.04. 2013 року про закриття кримінального провадження № 0000244 , за заявою адвоката ОСОБА_10 про застосування окремими працівниками Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві фізичного та психологічного насильства до ОСОБА_8 , жодним чином не впливає на законність та обґрунтованість даного вироку, оскільки суд не послався у ньому на жоден доказ, який міг бути отриманий шляхом застосування зазначеного насильства до ОСОБА_8 .
Що стосується посилань захисників та обвинуваченого ОСОБА_9 про правильність кваліфікації дій останнього за ч.2 ст. 121 КК України, як умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, то вони не спростовують встановлених судом фактичних обставин справи, оскільки об`єктивно встановлено, що під час подій обвинувачені діяли саме з метою заподіяння смерті потерпілому, про що йшлося вище, а посилання на показання свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_34 , ОСОБА_27 , які підтвердили, що ОСОБА_9 повідомляв їх про необхідність виклику швидкої медичної допомоги для якогось хлопця, не спростовують цих висновків суду, а в комплексі з іншими показаннями зазначених свідків щодо перевдягання ОСОБА_9 та його прохання знищити його одяг зі слідами крові, в сукупності з іншими доказами, свідчить саме про хаотичність поведінки ОСОБА_9 після вчинення злочину та його намагання якимось чином пом`якшити негативні наслідки своїх дій.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо кваліфікації дій обвинувачених, колегія суддів враховує при цьому також і роз`яснення, які містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», вважаючи що сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема кількість, характеру і локалізація поранень та інших тілесних ушкоджень, виявлених на тілі потерпілого, поведінка винних і потерпілого, що передувала події, їх стосунки свідчать, що настання смерті охоплювалось умислом винних.
Не заслуговують на увагу і доводи сторони захисту про відсутність у обвинувачених попередньої змови для вчинення злочину, за який їх засуджено, оскільки не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, згідно яких в ході конфлікту з потерпілим ОСОБА_17 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , діяли із спільним прямим умислом, направленим саме на заподіяння смерті потерпілого.
Суд апеляційної інстанції не розглядає доповнення до апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , подані після початку апеляційного розгляду та його клопотання про допит свідка, яке не заявлялось в суді першої інстанції, в силу положень ст. ст. 403,404 КПК України.

Таким чином, суд першої інстанції ретельно та належним чином дослідив і перевірив всі наявні в матеріалах провадження докази, в тому числі щодо їх належності, допустимості та достатності, і висновки суду, викладені у вироку, всупереч доводам обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та є правильними.

Дії обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , правильно кваліфіковані за п. 14 ч. 2 ст. ст. 115 КК України, і підстави для кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 121 КК України, як про це ставиться питання обвинуваченим ОСОБА_9 та захисником ОСОБА_12 , як і для закриття провадження щодо ОСОБА_8 за недоведеністю його винуватості у вчиненні злочину, про що просять обвинувачений ОСОБА_8 , захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , відсутні.

Порушень кримінального процесуального закону, які б вплинули на законність вироку та давали підстави для його скасування, колегією суддів не встановлено, як не встановлено підстав для скасування вироку в частині вирішення цивільного позову, як про це йдеться в апеляційних скаргах поданих на користь ОСОБА_8 .

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_9 покарання, то з ними колегія суддів також не погоджується, вважаючи, що призначене ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу цього обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується за місцем тимчасового тримання в органі внутрішніх справ, не зайнятий суспільно корисною працею, за наявності обставини, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, не є явно несправедливим внаслідок м`якості.

За наведених підстав колегія суддів визнає апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та прокурора необґрунтованими.

В той же час, на підставі положень ч. 2 ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 за п. 12 ч.2 ст. 115 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років та обвинуваченому ОСОБА_9 за п.12 ч.2 ст. 115 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років є надмірно суворим та не невідповідає конкретним обставинам справи та особі обвинувачених.
При призначенні обвинуваченим покарання, в силу вимог ст. 65 КК України, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Правильно встановивши ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, які пом`якшують покарання обох обвинувачених, та наявності обставини, яка його обтяжує вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння,суд неповно врахував встановлені ним у вироку дані про фактичні обставини справи, згідно яких конфлікт виник за активної участі потерпілого, який також перебував у стані алкогольного сп`яніння. Недостатньо судом враховані і дані про особу обвинувачених, зокрема те, що ОСОБА_9 раніше не судимий, а ОСОБА_8 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, має двох неповнолітніх дітей.
Враховуючи встановлені судом першої інстанції дані про особу засуджених, колегія суддів приходить до висновку про необхідність пом`якшення призначеного обом засудженим покарання у виді позбавлення волі на певний строк, а також про зарахування їм строку попереднього ув`язнення за правилами ч.5 ст. 72 КК України.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 змінити.

Пом`якшити покарання ОСОБА_9 за п. 12 ч.2 ст. 115 КК України до 12 (дванадцяти ) років позбавлення волі.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з 16 жовтня 2012 року по 29 лютого 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два роки позбавлення волі.

Пом`якшити покарання ОСОБА_8 за п.12 ч.2 ст. 115 КК України до 12 (дванадцяти ) років позбавлення волі.

Відповідно до положень ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення за періоди з 16 жовтня 2012 року по 17 жовтня 2013 року та з 22 вересня 2015 року по 29 лютого 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два роки позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою - в той же строк з дня вручення їм копії ухвали.

Судді:

_______________ _______________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

Справа № 11-кп/796/381/2016
Категорія КК: ст. 115 КК України
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_35
Доповідач: ОСОБА_1