солом`янський районний суд міста києва
УхВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2016 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність детективів Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить зобов`язати уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за його заявою від 07.06.2016 про вчинення прокурором Харківської області ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.364, 368, 396 КК України, а також суддею Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 ст.ст.364, 368, 375, 396 КК України.

В обґрунтування вимог скарги посилається на наступне.

18.07.2016 заявник направив до НАБУ заяву в порядку ст.ст.214-215 КПК України, в якій зазначив, що незважаючи на подану ним заяву про злочин, детективи НАБУ відповідні відомості до ЄРДР не внесли, надали оцінку обставинам, викладеним в його заяві без проведення досудового розслідування, що, на його думку, є неприпустимим. Просив розглянути скаргу за його відсутності.
Особа, бездіяльність якого оскаржується, в судове засідання також не з`явилася. Проте, подала письмові заперечення, в яких зазначила, що підстав для задоволення скарги немає, зауважила, що заявником в своїй заяві не викладено конретних обставин, що можуть свідчити про вчинення вищезазначеними особами криміально-караних діянь. Щодо внесення відомостей по ст.375 КК України стосовно судді, то вважала, що незадоволення тим чи іншим судовим рішенням не може бути підставою для початку досудового розслідування щодо судді, який таке рішення виніс.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що заявником направлено до НАБУ заяву в порядку ст.ст.214, 215 КПК України, в якій він «повідомив про корупційні правопорушення, які вчинені прокурором Харківської області ОСОБА_4 та слідчим суддею Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 ».

При цьому, викладаючи обставини, на його думку, вчиненого злочину, він зазначав, що прокурором Харківської області ОСОБА_4 не було внесені відомості до ЄРДР по його заяві стосовно слідчого одного із РВ м. Харкова, ця бездіяльність була проігнорована слідчим суддею ОСОБА_5 , оскільки його скарга в порядку ст.303 КПК України, якою він оскаржував вищенаведену, на його думку, бездіяльність прокурора Харківської області ОСОБА_4 , залишена без задоволення саме слідчим суддею.

Також заявник наводить свій аналіз винесеного судом рішення, постійно висловлюючи свою незгоду із ним як в частині мотивування, так і в резолютивній частині.

За матеріалами справи заявник прийшов до висновку, що вищезазначені особи вступили у злочинну змову та вчинили злочин

На час розгляду справи зазначені відомості НАБУ до ЄРДР не внесено.

Слідчий суддя вважає, що такі дії детективів НАБУ відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на діючому законодавстві.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином, системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомленні, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Незважаючи на те, що подана до НАБУ ОСОБА_3 заява, названа ним як заява про кримінальне правопорушення подана в порядку ст.ст.214, 215 КПК України, остання за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочин, оскільки не містить даних про вчинення вищенаведеними особами кримінальних правопорушень, за викладених заявником обставин. Навпаки, змістовний аналіз заяви дозволяє зробити висновок про те, що фактично заявник не погоджується із ухваленими професійним суддею рішенням у справах, де він виступав стороною/заявником. Крім того, щодо «протиправності» дій прокурора, то правова оцінка тим чи іншим діям чи бездіяльності була надана самим слідчим суддею, за наслідками чого ухвалено рішення.

Процедура оскарження тих рішень, з якими сторони та інші особи, які беруть у справі, не погоджуються передбачена чинним процесуальним законодавством.

Відповідно до ст. ст. 6, 126, 129 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Відповідно до Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи від 17 листопада 2010 року щодо незалежності, ефективності та обов`язків суддів виконавча та законодавча влада, будь-які органи та посадові особи повинні гарантувати незалежність суддів і утримуватися від дій, що можуть підірвати незалежність судової влади або довіру суспільства до неї.
Судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону, а вплив на них у будь-який спосіб забороняється. Незалежність і недоторканність суддів є невід`ємними складовими їхнього статусу та гарантуються Конституцією та законами України.

Гарантії незалежності і недоторканності суддів як носіїв судової влади та самостійності судів як судових органів визначено Конституцією та законами України. Недопустимо втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, прояв неповаги до суду та встановлено відповідальності за такі діяння.

Недоторканність суддів не є особистим привілеєм, а як один з елементів статусу суддів має публічно-правове призначення - забезпечити здійснення правосуддя незалежним, неупередженим і справедливим судом. При чому заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання посади судді (статті 3, 8, 55 Конституції України)

За будь-яких умов професійний суддя не може бути притягнутий до відповідальності за ухвалені ним рішення в разі самої лише незгоди заявника з їх змістом.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя не вбачає підстав для кваліфікації бездіяльності НАБУ по невнесенню відповідних відомостей за заявою ОСОБА_3 в ЄРДР як протиправної.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність детективів Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1