Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТАНОВИВ:
У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 подане клопотання підтримав та просив його задовольнити, з підстав викладених у клопотанні про скасування арешту майна.
У судовому засіданні прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 заперечував у задоволенні клопотання ОСОБА_3 з підстав його необґрунтованості.
Слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив.
Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 21.07.2016 року ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києві від 06.07.2016 року залишено без змін.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Наведені у клопотанні слідчого доводи про необхідність арешту майна, зазначеного у ньому, а також наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, були доведені прокурором та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.
Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
За вимогами п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна будь-якої фізичної або юридичної особи допускається з метою забезпечення, в тому числі, збереження речових доказів за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При винесенні ухвали слідчим суддею у відповідності до вимог ст. 173 КПК України були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, як на предмет та доказ злочину з метою запобіганням їх відчуження, зникнення або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Арешт майна з підстав передбачених ч. 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Тому, доводи заявника про те, що у слідчого судді не було правових підстав для накладення арешту на екскаватор, оскільки в рамках даного кримінального провадження підозру про вчинення кримінального правопорушення нікому із учасників товариств не пред`явлено, є безпідставними.
Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Оцінюючи доводи клопотання про скасування арешту на екскаватор марки «DAEWOO DOOSAN», слідчий суддя враховує обставини кримінального провадження, зазначені як в клопотанні про арешт майна, так і в ухвалі слідчого судді, якою арешт накладений, те, що зазначений екскаватор є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР та набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Даних, які б свідчили про те, що в застосуванні такого заходу як арешт майна відпала потреба, заявником не надано, а відтак клопотання слідчий суддя вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати майна, настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Слідчим при зверненні до слідчого судді з зазначеним клопотанням про арешт майна було надано достатньо доказів, які в своїй сукупності свідчать про наявність підстав для продовження такої процесуальної дії як арешт майна, оскільки досудове розслідування в кримінальному провадженні наразі триває.
Посилання заявника на ті обставини, що слідчим суддею не перевірені докази, які підтверджують та дають достатні підстави вважати, що заявник ОСОБА_3 не має відношення до кримінального провадження, не може прийматися до уваги, оскільки до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.
Керуючись ст. ст. 132, 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1