Справа № 383/1143/15-к
Номер провадження 1-кп/383/13/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2016 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:
з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець в залі засідань Бобринецького районного суду кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Солонцюватка, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого:

за ч.1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 вчинив умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, за наступних обставин.
31 серпня 2015 року близько 05 години 00 хвилин ОСОБА_4 , на власному автомобілі ВАЗ 2121 в пошуках своєї співмешканки ОСОБА_8 приїхав до домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_2 в якому проживає потерпілий ОСОБА_6 , вважаючи що співмешканка може перебувати за вищевказаною адресою. Перебуваючи в АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 зустрів потерпілого ОСОБА_6 , який вийшов з двору свого домоволодіння. На ґрунті виниклих неприязних відносин ОСОБА_9 при раптово виниклому умислі на спричинення тілесних ушкоджень останньому, наніс декілька ударів кулаком в область голови потерпілому ОСОБА_6 , від чого останній впав на землю. Продовжуючи свій умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 почав наносити удари ногами в різні частини тіла ОСОБА_10 спричинивши останньому тілесні ушкодження відповідно до висновку експерта №87 Бобринецького районного відділення судово-медичної експертизи, Кіровоградського бюро СМЕ УОЗ Кіровоградської облдержадміністрації - згідно наданої медичної документації (медична картка стаціонарного хворого №2636 Бобринецької ЦРЛ хірургічного відділення) у ОСОБА_11 мали місце наступні тілесні ушкодження: А) множинні синці в ділянці обличчя, носа, лівої вушної раковини. Б) закритий перелом нижньої щелепи зліва з незначними зміщеннями. В) закритий перелом травма органів черевної порожнини. Травматичний розрив правої долі печінки. Внутрішньочеревна кровотеча. Жовчний перитоніт. Гематома правої долі печінки, жовчного міхура, брижейки тонкого кишечника, сигмовидної кишки, правої половини передньої черевної стінки. Вказані вище тілесні ушкодження згідно правил оцінки тяжкості тілесних ушкоджень передбачених наказом №6 від 17.01.1994, описані в пункті В-мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент спричинення. Тілесні ушкодження описані в пункті Б - мають ознаки ушкоджень середнього ступеня тяжкості як такі що викликали тривалий розлад здоров`я більш ніж на 21 день. Тілесні ушкодження описані в пункті А- мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Органами досудового слідства дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю в частині нанесення тілесних ушкоджень, попросив пробачення у потерпілого. Цивільний позов визнав частково, а саме майнову шкоду, що стосується витрат на лікарню в сумі 7728,32 грн., та часткову моральну шкоду у сумі 7 тис. грн. По суті справи пояснив, що разом із своєю колишньою дружиною ОСОБА_8 30.08.2015 року відпочивали з дузями сім`ями, в ніч на 31.08.2015р. близько другої год. ночі колишня дружина ОСОБА_8 десь поділась, а коли він повернувся до свого будинку по АДРЕСА_1 , помітив, що у будинку не стало речей, та худоби. Після чого він поїхав до будинку потерпілого в АДРЕСА_2 , близько 5 год. ранку. З початку він розмовляв з ОСОБА_6 , а потім почалася бійка. ОСОБА_4 був у стані алкогольного сп`яніння, та ударив 3 рази у голову кулаком правої руки і один раз у туловище правою ногою потерпілого ОСОБА_6 . До потерпілого ОСОБА_12 приїхав з метою дізнатись чому його дружина разом з потерпілим забрала речі з будинку та поїхала, після чого внаслідок особистої неприязні, яка виникла раптово через сварку на побутовому грунті обвинувачений наніс тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_12 .

Потерпілий ОСОБА_6 , пояснив, що обвинувачений ОСОБА_4 його колишній зять, його донька проживала з обвинуваченим, але у них було постійні сварки. 30 серпня 2015 року його донька винесла свої речі до греблі, а потерпілий погрузив їх у свій автомобіль. Корову і козу донька привела ще у вечері. Близько 4-ої години ранку 31 серпня 2015 приїхав обвинувачений і почав кричати, що знову речі вивезені із будинку. Він ударив потерпілого у висок і останній знепритомнів, більше ударів він не пам`ятає. Цивільний позов підтримує в повному обсязі. Внаслідок завданих побоїв ОСОБА_6 на даний час не може нічого робити з важкої роботи, постійно вживає знеболюючі, внаслідок хвороби, яка виникла після побиття його обвинуваченим. Речі, які він допоміг вивезти з будинку своїй дочці, були її особистими речами. Корова, коза це господарство потерпілого, яке він надав у користування дочці та затю. Обвинувачений ніде не працює, донька працює у школі, вона усі речі купувала сама. Обвинувачений пробачення не просив, ніяких коштів не повернув. Просить призначти обвинуваченому покарання на розсуд суду, але його він не пробачає.

Свідок ОСОБА_8 . по суті справи пояснила, що обвинувачений по справі її колишній чоловік, а потерпілий її батько. Увечері 30.08.2015р. вона з обвинуваченим святкували свято разом із його друзями та розпивали спиртні напої, після чого свідок вирішила піти від обвинуваченого, який залишився гуляти, а вона пішла до домоволодіння де вони разом мешкали, забравши з собою всі речі повернулась до своїх батьків. 31.08.2015р. уранці близько 5 год ранку вони почули звуки автомобіля, батько вийшов на подвір`я, після чого вона почула крики ОСОБА_13 і вийшла сама і побачила, що батько лежить на землі, а обвинувачений наносить удари ногою потерпілому в тулуб. Скільки разів наносив удари не може сказати, бачила як нанасив удари близько 2 хвилин. Бійку перша побачила ОСОБА_14 потім вийшла вона із ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Після чого вони відтягували обвинуваченого від потерпілого, щоб він не наносив удари. Обвинувачений не допомогав заносити батька у будинок та медичну допомогу він не викликав. Речі, які свідок забрала з будинку де вона жила з ОСОБА_4 це її особисті речі. Корова і коза належать її батькам.

Свідок ОСОБА_14 , по суті справи пояснила, що з 30 по 31.08.2015 року біля 5-ї години ранку приїхав обвинувачений ОСОБА_4 до домоволодіння потерпілого ОСОБА_6 на червоній ОСОБА_17 . Коли вийшов потерпілий із будинку та направився у бік автомобіля, обвинувачений ОСОБА_4 вийшов з автомобіля і почав відразу бити потерпілого ОСОБА_6 руками. Коли потерпілий ОСОБА_6 упав на землю обвинувачений ОСОБА_4 почав бити ногами. Наніс близько 20-ти ударів. До цієї події на тілі потерпілого не було ніяких тілесних ушкоджень, був здоровий. ОСОБА_18 продовжував бити потерпілого і коли той був без свідомості. Після того як поїхав обвинуачений ОСОБА_4 із їхнього домоволодіння, потерпілий ОСОБА_6 весь день пролежав, жалівся на погане самопочуття і вони його відвезли в лікарню. Сутичка з ОСОБА_4 відбувалася протягом 40 хв. Обвинувачений ОСОБА_4 не надавав допомоги потерпілому батько підійшов до обвинуваченого ОСОБА_4 , і відразу вдарив кулаком в голову, за третім ударом потерпілий ОСОБА_6 упав, вона намагалася зупинити обвинуваченого ОСОБА_4 , але злякалася, так як останній почав за нею бігти, тому вона втекла

Свідок ОСОБА_19 , по суті справи пояснив, що обвинувачений ОСОБА_4 його колишній зять, а потерпілий ОСОБА_6 його батько. Біля 5-ї ранку на крики своєї жінки ОСОБА_20 він вибіг на вулицю і побачив, що обвинувачений ОСОБА_4 б`є вже непритомного батька, він відтягнув обвинуваченого ОСОБА_4 від батька і пішов у гараж Обвинувачений ОСОБА_4 наніс по обличчю потерпілого ОСОБА_6 біля 5-ти ударів рукою. В який день відбулась дана подія він не пам`ятає. Обвинувачений ОСОБА_4 ніяку допомогу не надавав потерпілому ОСОБА_6 . Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_21 , по суті справи пояснила, що обвинувачений ОСОБА_4 колишній чоловік її доньки ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_6 її чоловік. 30 чи 31 серпня 2015 року біля 5-ї години ранку вона вибігла на крики, своєї невістки ОСОБА_22 , які доносились з подвір`я і побачила як обвинувачений ОСОБА_4 бив її чоловіка ногами, бачила бійку не спочатку, коли почула крики невістки потім вже вибігла і побачили як обвинувачений ОСОБА_4 б`є потерпілого ОСОБА_6 в різні частини тіла, коли той був без свідомості, події відбувалися біля двору їхнього домоволодіння. Коли відтягнули обвинуваченого ОСОБА_4 від потерпілого, то останній був без свідомості, обвинувачений ОСОБА_4 ніякої допомоги не надав потерпілому. В лікарню поїхали вночі, так як станїї чоловіка погіршився.

Отже, вина ОСОБА_4 у скоєнні злочину за ч. 1 ст. 121 КК України,кваліфікуючими ознаками якого єумисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, підтверджується показами обвинуваченого ОСОБА_4 , під час судового розгляду, в яких не заперечуються фактичні обставини вчиненого, сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, а саме показами потерпілого ОСОБА_6 , показами свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_19 , ОСОБА_8 , які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Крім вищезазначених показів, вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованому злочині підтверджується слідуючими доказами.

Протоколом огляду місця події від 01.09.2015 року та фото таблицями до нього, яким являється ділянка місцевості в АДРЕСА_1 біля домоволодіння, зафіксовано будинок потерпілого в якому проживає ОСОБА_6 , біля якого відбулось кримінальне правопорушення (а.п.6);

Висновком експерта №87 від 25.09.2015 року підтверджено що у гр. ОСОБА_6 мали місце наступні ушкодження: А) множинні синці в ділянці обличчя, носа, лівої вушної раковини. Б) закритий перелом нижньої щелепи зліва з незначними зміщеннями. В) закритий перелом травма органів черевної порожнини. Травматичний розрив правої долі печінки. Внутрішньочеревна кровотеча. Жовчний перитоніт. Гематома правої долі печінки, жовчного міхура, брижейки тонкого кишечника, сигмовидної кишки, правої половини передньої черевної стінки. Вказані вище тілесні ушкодження згідно правил оцінки тяжкості тілесних ушкоджень передбачених наказом №6 від 17.01.1994, описані в пункті В-мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент спричинення. Тілесні ушкодження описані в пункті Б - мають ознаки ушкоджень середнього ступеня тяжкості як такі що викликали тривалий розлад здоров`я більш ніж на 21 день. Тілесні ушкодження описані в пункті А- мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження виникли в термін та за обставин, що зазначенні в постанові.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 25.09.2015 року з фото таблицями де зафіксовано як ОСОБА_4 показав та розказав, про спричинення потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, які мали місце 31.08.2015 року близько 05:00 год. в с. Трудолюбівка, Бобринецького району (а.п.53-56);

Висновком експерта №90 від 28.09.2015 року підтверджено, що тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_6 описанні у висновку №87 від 23.09.2015 року, Бобринецького відділення СМЕ, могли виникнути за обставин, що зазначені в протоколі слідчого експерименту проведеного за участю ОСОБА_4 .

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. ст. 50 та 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, мотив та мету вчинення злочину, знаходячись в стані злоби на те, що його співмешканка забрала від нього свої речі та майно (корову і козу, які належали потерпілому) і заподіяв потерпілому тілесних ушкоджень, дані про особу винного, який раніше не судимий, не працює, доходів немає, у лікаря психіатра та наркоголога на обліку не перебуває.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є визнання останнім своєї вини, щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає за необхідне призначити йому покарання за вчинений злочин, відповідно до ч.1 ст. 121 КК України, яке призначене в межах санкції статті, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим.

Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. ОСОБА_6 попросив відшкодувати майнову шкоду заподіяну внаслідок кримінального правопорушення у розмірі 7728 грн. 32 коп. на придбання лікарських засобів, що підтверджується відповідними чеками. Крім того попросив стягнути витрати на правову допомогу, а саме за надання юридичної допомоги (гонорар адвоката) склав 7200 грн., а витрати на пальне для доставки адвоката у м.Бобринець та на зворотній шлях до Кіровограда витрачено 2639 грн. 52 коп. про, що свідчать чеки з АЗС. Відтак загальна вартість майнової шкоди позивач оцінює у 17567,84 грн.

Моральну шкоду позивач оцінив у 100 000 грн.

Положеннями ч. 5 ст. 128 КПК України встановлено - цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку із цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» /зі змінами/, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Положеннями п. 9 зазначеного Пленуму визначено, - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Матеріалами кримінального провадження є встановленим, що внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, потерпілому ОСОБА_6 спричинено моральну шкоду, яка полягає у тому, що потерпілий внаслідок спричинення йому тілесних ушкоджень зазнав душевних переживань, у зв`язку із даною психотравмуючою подією було порушено нормальний життєвий уклад потерпілого, порушено нормальні життєві зв`язки внаслідок погіршення самопочуття, потерпілий переніс сильний фізичний біль, оперативне втручання внаслідок якого зазнав фізичних незручностей, - був позбавлений можливості протягом тривалого часу повноцінно харчуватись, спілкуватись. Після операції потребує постійного лікування з періодичним відвідуванням лікувального закладу.

Крім того, спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, вплинуло й на можливість здійснювати потерпілим своїх обов`язків, щодо своєї сім`ї, він постійно потребує допомоги від рідних та не може виконувати фізичне навантаження, яке виконував до цього, а враховуючи уклад життя потерпілого, а саме, що він є сільським жителем має господарство , але внаслідок своїх травм фактично не може вести звичайний спосіб життя, при цьому почуває себе як джерело клопоту та обмежень для близьких, що також є підставою душевних переживань потерпілого, а тому розцінюється як завдана кримінальним правопорушенням моральна шкода.

Тобто, наведені обставини свідчать про те, що потерпілий ОСОБА_6 внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння щодо потерпілого зазнав душевних та фізичних страждань, моральних переживань у зв`язку із ушкодженням здоров`я, порушень нормальних життєвих зв`язків, оскільки внаслідок госпіталізації, оперативного втручання та подальшого лікування, пов`язаних із характером спричинених тілесних ушкоджень, був обмежений вести попередній спосіб життя, обмежений у спілкуванні з оточуючими людьми, обмежений у виконанні своїх домашніх обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, суд, на підставі ст. ст. 128, 129 КПК України, ст. ст. 23, 1167 ЦК України, вважає за необхідне задовольнити частково цивільний позов в частині відшкодування завданої кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_6 моральної шкоди, визначивши її розмір у сумі 10000 гривень.

Що стосуються вимог розміру витрат на правову допомогу, які просить стягнути потерпілий з обвинуваченого, то суд вважає що дана позовна вимога підлягає частковому відшкодуванню, враховуючи наступне.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у кримінальних справах законодавцем не визначений, за відсутності законодавства у сфері кримінального права, що регулює можливість встановлення розумного розміру гонорару адвоката, який надає допомогу на підставі договору, і який підлягає стягненню з обвинуваченого, суд при прийнятті рішення щодо предмету оскарження, керується ст. ст. 125-126, ч. 5 ст. 128 КПК України, ст. ст. 7, 9 КПК України, і застосовує норми цивільного процесуального законодавства, як такі, що не суперечать засадам кримінального судочинства та положенням Кримінального процесуального кодексу.

Надання платної правової допомоги регламентується законодавством про адвокатуру.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року, зокрема, ч. 1, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно із ст. 30 означеного Закону, а також ст. 28 Правил адвокатської етики /07.11.2012 року/ - гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При цьому, як ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», так і ч. 3 ст. 28 Правил адвокатської етики регламентовано - при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Нормами кримінального процесуального закону передбачено, що всі документально підтверджені процесуальні витрати, здійснені потерпілим, суд, у разі ухвалення обвинувального вироку, стягує з обвинуваченого.

Такими процесуальними витратами є і здійснені потерпілим витрати на правову допомогу, пов`язані з оплатою допомоги захисника. Однак, визначення будь-яких меж розміру відшкодування таких витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню з обвинуваченого, - яку б суму вони не становили, - кримінальним процесуальним законом або іншим законодавством у кримінальному праві не передбачено.

Разом із тим, та з огляду на те, що вартість послуг адвоката може бути різною, домовленість про яку з клієнтом здійснюється на добровільних засадах, сторона, яка має відшкодувати ці витрати, є незахищеною у тих випадках, коли сума цього відшкодування є занадто великою. У цьому зв`язку, з метою дотримання засад справедливості та розумності, є нагальною необхідність встановити «розумні» межі такого виду відшкодування.

Нормами цивільного процесуального закону, а саме ст. 84, ст. 88 ЦПК України, встановлено - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати; граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Законом, який регулює означене правове питання, є Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року.

Відтак, при вирішенні питання цивільного позову у частині визначення розміру відшкодування процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 застосовує аналогію до Цивільного процесуального кодексу, і керується Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, що не суперечить нормам Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Адават ОСОБА_23 допомогу потерпілому ОСОБА_6 , -

26.09.2015 року (а.с.16)

09.10.2015 року (а.с.16)

22.10.2015 року (а.с.50-53)

10.11.2015 року (а.с.85-97)

23.12.2015 року (а.с. 114-115)

15.01.2016 року (а.с.125-134)

01.02.2016 (а.с. 136-137)

16.02.2016 (а.с.141-147)

25.02.2016

під час вчинення процесуальних дій під час досудового розслідування, а також у судовому засіданні суду першої інстанції.

При визначенні граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, надану потерпілому ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 по даному кримінальному провадженні, враховується зазначений загальний час участі адвоката під час вчинення процесуальних дій під час досудового розслідування, у судовому засіданні суду першої інстанції, під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, а крім того - кількість складених процесуальних документів, пов`язаних із наданням допомоги клієнтові (том 1 аркуш справи 36-41, а.с. 120-121), складність даного кримінального провадження (злочинне діяння є одноепізодним, кримінальне правопорушення віднесене до тяжкого злочину).

До того ж, суд, визначаючи граничний розмір витрат на правову допомогу, звертає увагу, що розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, проте, із урахуванням складності справи та інших критеріїв, що впливають на обсяг виконаної роботи фахівця в галузі права /в даному випадку адвоката/, може бути й меншим, що в кожному конкретному випадку вирішується судом.

Як вбачається з квитанцій, про оплату послуг адвоката, які надійшли до прибуткового касового ордеру (а.с.48, 112, 122,124) в розмірі 7200 грн.

По даному кримінальному провадженні, із урахуванням усіх обставин, гонорар адвоката у розмірі 7200 гривень, вочевидь, не є розумним, що суперечить положенням ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», та ч. 3 ст. 28 Правил адвокатської етики.

Відтак, із урахуванням викладеного, розмір відшкодування витрат на правову допомогу, надану потерпілому ОСОБА_19 адвокатом ОСОБА_7 , що підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає встановити у розмірі 4000 грн.

Крім того розмір на доставку адвоката з м. Кіровоград до м. Бобринець в розмірі 2639 грн. 52 коп., також не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду справи, так як чеки, які надані потерпілою стороною не можуть вважатися доказом того, що ці кошти були витрачені саме на доставку адвоката, так із чеків:

від 05.09.2015 року вбачається, що на бензин було витрачено 442,28 грн.,

від 08.09.2015 року 482,23 грн.;

від 26.09.2015 року 767,64 (на 40 літрів бензину) грн.

Як вбачається з матеріалів справи 26.09.2015 року постановою слідчого (т.2 а.п.16) адвоката ОСОБА_24 залучено представником потерпілого ОСОБА_12 , і до суду надано квитанцію про витрати на бензин в розмірі 40 літрів, що також, враховуючи, розрахунки самого ж потерпілого, викладені в позовній заяві, а саме відстань однієї поїздки складала близько 115 км., витрата пального 11 літрів на 100 км., тобто близько 13 літрів бензину міг витратити адвокат на поїздку до місця ОСОБА_25 , а не 40 літрів як вбачається з чека та з суми позовної заяви. Отже дані чеки не відповідають дійсним витратам на адвоката, оскільки ці витрати є штучно завищеними. Це також стосується і чеків наданих адвокатом ОСОБА_24 (а.с.123) від 03.12.2015 року на 40 літрів бензину, та від 22.12.2015 на 10 літрів бензину. Вважати, що всі ці чеки підтверджують дійсну вартість доставки адвоката у судові засідання у суду не має, так як дані чеки суд не може вважати належними та допустимими доказами.

Оскільки угода про надання правової допомоги була укладена між адвокатом ОСОБА_24 та потерпілим ОСОБА_12 лише 18.09.2015 року, (т.2 а.п.12), чеки надані на бензин за 05.09.2015 та 08.09.2015 взагалі не можуть братись до уваги. Також витрати на доставку адвоката нічим не передбачені, і є альтернативні види транспорту, яким міг користуватись представник потерпілого, а тому суд вважає, що цивільни й позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5 та 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 177, 178, 183, 368, 371, 373-376 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому за ним покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_26 до набрання вироку законної сили обрати особисте зобов`язання.

Після набрання вироком законної сили, взяти ОСОБА_4 під варту.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту взяття його під варту.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_19 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_19 майнову шкоду в розмірі 7728 грн. 32 коп., а також моральну шкоду в розмірі 10 000.

А також, стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_19 4000 грн. витрачених на правову допомогу.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_19 до ОСОБА_4 відмовити.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Кіровоградської області через Бобринецький районний суд Кіровоградської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1