Справа №522/2834/13-к
Провадження № 1-«кп»/522/281/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретарів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000019, стосовно: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Жеребкове, Ананьївського району, Одеської області, громадянки України, з вищою освітою, не заміжньої, пенсіонерки, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженої, у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 185 КК України, за участю прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , захисників - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , її представника ОСОБА_20 , -

ВСТАНОВИЛА:
03.05.2010 р. у ранковий час, ОСОБА_7 знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , розпивала спиртні напої з ОСОБА_21 . В процесі вживання спиртних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків між ОСОБА_7 та ОСОБА_21 виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_7 , виник злочинний намір спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_21 .
Реалізуючи свій злочинний намір спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_21 , ОСОБА_7 у вищезазначений час, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, свідомо допускаючи настання смерті, нанесла ОСОБА_21 один удар твердим, тупим, невстановленим предметом, завдавши при цьому тілесні ушкодження, які виразились у проникаючому ушкодженні черепа у вигляді дірчастого перелому кісток склепіння черепа в правій тім`яній області, в наслідок чого настала смерть останньої.
Після вчинення зазначених дій, у ОСОБА_7 виник злочинний намір спрямований на таємне викрадення майна, яке належало ОСОБА_21 .
Продовжуючи реалізувати свій злочинний намір, діючи з корисливих спонукань будучи переконаною в тому, що ОСОБА_21 померла, ОСОБА_7 таємно викрала належні останній золоті вироби загальною масою 32 грами вартістю 9583 гривень та мобільний телефон марки «Nokia 3310» вартістю 100 гривень, на загальну суму 9683 гривні.
Викрадене майно ОСОБА_7 обернула на свою користь та розпорядилась ним на власний розсуд, спричинивши таким чином потерпілій стороні майнову шкоду у розмірі 9683 гривні.
Вказаними діями ОСОБА_7 , вчинила злочини передбачені:

- ч.1 ст.115 КК України за кваліфікуючою ознакою вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині;

та ч.1 ст.185 КК України за кваліфікуючою ознакою таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 , вину в інкримінованих їй злочинах, передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 115 КК України не визнала, від надання показів відмовилася, при цьому зазначила, що зізнавальні покази, які надавала під час досудового розслідування, надавала під тиском працівників міліції.

Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_19 до неї, про відшкодування майнової шкоди у розмірі 29924 грн., та моральної шкоди у розмірі 1400000 грн. не визнала.

Невизнання провини обвинуваченою ОСОБА_7 , суд розцінює як позицію захисту та бажання ухилиться від кримінальної відповідальності.

Так, вина ОСОБА_7 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 115 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показами свідка ОСОБА_22 , який в судовому засіданні пояснив про те, що в 2010 р. він знімав квартиру АДРЕСА_2 у ОСОБА_7 , та разом з ОСОБА_23 , він допомагав обвинуваченій в проведені будівельних робіт в квартирі. Весною або літом 2010 р. до нього підійшла ОСОБА_7 і запропонувала заробити гроші в сумі 600 чи 700 доларів США, після чого відвела на другий поверх будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де в її кімнаті стояла господарська сумка і сказала що потрібно буде її закопати на дачі в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області. Сумка була синього кольору в клітку вагою 30-40 кг., закрита на змійку та прошита нитками, і з неї відчувався трупний запах. Він погодився та коли підіймав сумку в неї порвались ручки і тому він разом з ОСОБА_7 за різні боки винесли її з будинку та поклали до багажника автомобіля Нісан, який знаходився в арці під`їзду, та належав ОСОБА_23 . При цьому ОСОБА_7 сказала покласти до багажника автомобіля мішки з піском, що він і зробив. Далі, він разом з ОСОБА_23 та ОСОБА_7 , відвезли сумку в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, де він разом з ОСОБА_7 згрузили сумку, точну адресу будинку не пам`ятає. Потім ОСОБА_23 поїхав, а він з ОСОБА_7 пішли до сусідів і взяли лопату. ОСОБА_7 декілька разів вказувала де на території будинку потрібно закопати сумку. Однак, потім передумала та сказала, що сумку потрібно закопати неподалік від будинку і в цьому йому допоможе чоловік на ім`я ОСОБА_24 . Після чого, вони разом з останнім на тачці вивезли сумку на смітник де її скинули і трохи присипали сміттям, та ОСОБА_24 пішов. Тоді до нього підійшла ОСОБА_7 і вони разом стали закопували сумку. Після чого ОСОБА_7 дала йому 600 чи 700 доларів США. Приблизно через 1-2 тижня ОСОБА_7 знову звернулась до нього і попросила, щоб він здав золото до ломбарду, він погодився і разом з ОСОБА_7 вони поїхали на 7 ст. Фонтану в м. Одесі, де знаходився прийом золота. До ломбарду він надав лише свій паспорт, а ОСОБА_7 здавала золото, якого було багато скільки точно не пам`ятає. Потім від ОСОБА_7 , йому стало відомо що в сумці був труп, а золоті та срібні вироби які вона здавала крадені.

- показами свідка ОСОБА_25 , який в судовому засіданні пояснив про те, що приблизно влітку 2010 р. йому зателефонувала його знайома ОСОБА_7 та попросила допомогти, вказавши що потрібно під`їхати до її будинку в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області точної адреси не пам`ятає, та вивезти сумку. Коли він прийшов до будинку ОСОБА_7 , її там не було, однак у дворі стояв незнайомий йому чоловік, який на нього чекав. Потім він взяв тачку на яку разом з незнайомим чоловіком поставили сумку синього кольору в клітку вагою приблизно 50 кг., відвезли на смітник де її скинули, та присипали сміттям. Після чого, незнайомий чоловік залишився чекати ОСОБА_7 , а він пішов віддати тачку. Наступного дня ОСОБА_7 сказала йому, що сумку необхідно засипати піском, що він і зробив. Потім, наступного дня, ОСОБА_7 сказала йому закопати сумку біля будинку АДРЕСА_4 , де в подальшому він викопав яму приблизно 1-1,2 м. та витягнув сумку зі смітника і кинув її до ями, накрив сумку покривалом коричневого кольору та за вказівкою ОСОБА_7 залив розтвором з цементу. Що було в сумці не бачив так, як вона була закрита, а коли запитував ОСОБА_7 , вона говорила, що це не його справа. Через деякий час співробітники міліції відвезли його за адресою: АДРЕСА_4 , він показав місце де закопав сумку, коли дістали сумку з ями, дізнався що там був труп жінки.

- показами свідка ОСОБА_23 , який в судовому засіданні пояснив про те, що він знайомий з ОСОБА_7 з 2010 р., якій він часто допомагав по ремонту квартири як електрик, та в нього є автомобіль Нісан. Десь після 20 травня 2010 р. ОСОБА_7 попросила його, перевезти мішки з піском, які знаходились за адресою: м. Одеса, вул. Базарна 47, до будинку за містом, за адресою: с. Нерубайське, Біляївського району Одеської області на що він погодився. Мішки до його автомобіля він не грузив, їх грузив чоловік на ім`я ОСОБА_26 який виносив їх разом з ОСОБА_7 . Коли погрузили мішки, вони всі разом на його автомобілі перевезли мішки до с. Нерубайське, де ОСОБА_26 з ОСОБА_7 , вигрузили їх, а він поїхав. Також пояснив, що він знав ОСОБА_21 , яка дружила з ОСОБА_7 , та в них іноді виникали сварки. При цьому зі слів ОСОБА_19 , йому відомо, що ОСОБА_7 заборгувала їм грошові кошти, скільки не знає.

- показами свідка ОСОБА_27 , який в судовому засіданні пояснив про те, що працював оперативним співробітником в УБОЗ ГУМВД України в Одеській області. Вперше побачив обвинувачену ОСОБА_7 в ГУБОЗі в 2012 р. в день її затримання. ОСОБА_7 , добровільно без будь-якого примусу пояснила, що за місцем її проживання вона разом з ОСОБА_21 , вживала спиртні напої та між ними виникла сварка в ході якої, ОСОБА_7 вбила ОСОБА_21 . Також ОСОБА_7 повідомила щоза адресою: АДРЕСА_4 , знаходиться сумка з тілом ОСОБА_21 яка там закопана. Крім того, зазначила хто вивозив сумку на якому транспорті, та хто її закопував. Крім того, він був присутнім, під час відтворення обставин події, коли ОСОБА_7 добровільно без будь-якого примусу надавала послідовні та узгоджені між собою свідчення про обставини вчинення вбивства ОСОБА_21 в квартирі АДРЕСА_2 та, вільно орієнтуючись на місці, вказала, як вона наносила удари потерпілій, з ким та на чому відвозила тіло, де його було залишено та хто закопував сумку з тілом. Також він був присутнім на місці захоронення сумки з тілом ОСОБА_21 , за адресою: АДРЕСА_4 , де свідок з с. Нерубайське, який за вказівкою ОСОБА_7 закопував сумку, показав її місцезнаходження, яка була в ямі глибиною приблизно 1 метр, накрита покривалом коричневого кольору та залита частково розствором з цементу. При огляді місця події, коли діставали сумку з трупом, були присутні працівники міліції, експерт та поняті.

- показами експерта ОСОБА_28 , який в судовому засіданні пояснив про те, що працює експертом в Миколаївському обласному бюро судових експертиз та був включений до складу судово-медичної комісії, яка проводила експертизу по матеріалам кримінального провадження №0000019, за фактом смерті ОСОБА_21 . В ході проведення експертизи комісією було виключено можливість спричинення ушкоджень ОСОБА_21 стільцем. Також встановлено, що наявність дірчасто-вдавленого перелому тім`яної кістки, являється тяжким тілесним ушкодженням, яке як він пам`ятає може призвести до настання смерті. При цьому пошкодження виявлені на тілі ОСОБА_29 , можливо були спричиненні від удару твердого тупого предмета, на поверхні якого були виступаючі на різну висоту тверді тупі утворення з циліндричним перетином. Спричинення виявлених ушкоджень в результаті падіння, дуже малоймовірно.

- показами потерпілої ОСОБА_19 , яка в судовому засіданні пояснила про те, що з 2006 по 2009 рік вона проживала у ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , та з 2009 р. часто заходила до неї в гості. 02.05.2010 р. о 18:00 18:30 год. вона разом з матір`ю ОСОБА_21 пішли до ОСОБА_7 за вказаною адресою де знаходилась 5-10 хв., крім них в кімнаті нікого більше не було, потім поїхала до своїх знайомих, у яких залишилась на ніч. Потім 03.05.2010 р., о 09 год. повернулась додому за адресою: АДРЕСА_5 та лягла відпочивати, коли відпочивала на її мобільний телефон дзвонила мати ОСОБА_21 , але вона не відповіла на дзвінок. Після чого, мати до дому не повернулась та її телефон був відключений. Коли запитувала в ОСОБА_7 де мати, остання відповіла що вона десь поїхала відпочивати. 07.06.2010 р. вона разом з дідусем ОСОБА_18 пішла до міліції та написала заяву про зникнення ОСОБА_21 , до цього часу в міліцію не зверталась. Також зазначила, що в 2005 чи 2006р. її мати ОСОБА_21 продала квартиру приблизно за 40 000 доларів США, та 30 000 доларів США надала ОСОБА_7 , під відсотки, та вказала, що її мати ОСОБА_21 носила багато золотих прикрас.

Цивільний позов заявлений до ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди, підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

- показами потерпілого ОСОБА_18 , який в судовому засіданні пояснив про те, що ОСОБА_21 є його донькою, яка жила окремо. В 2003 р. після продажу квартири вона переїхала жити на квартиру по АДРЕСА_6 точної адреси не пам`ятає. 07.06.2010 р. йому подзвонила онука ОСОБА_19 і попросила документи на телефон ОСОБА_21 , а після зустрічі з ним розповіла, що не знає де мати і потрібно по телефону її знайти. Після чого, вони поїхали в міліцію де написали заяву про зникнення ОСОБА_21 . При цьому, ОСОБА_19 розповіла, що 02.05.2010 р. вона відвела свою матір до ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , і більше її не бачила.

- показами свідка ОСОБА_30 , яка в судовому засіданні пояснила про те, що протягом тривалого часу знала ОСОБА_21 , яка була охайною та носила на собі багато срібла та золота. Також їй відомо, що ОСОБА_7 називала ОСОБА_19 донькою і дружила з ОСОБА_21 . Коли ОСОБА_21 продала квартиру, то позичила 40 000 доларів США ОСОБА_7 , це було приблизно в 2008-2009 р. але в якому році, точно не знає. Також вона бачила у ОСОБА_21 , розписку про передачу грошових коштів на суму 40 000 доларів США ОСОБА_7 Позичені кошти ОСОБА_7 , як їй відомо не повертала. Про те, що ОСОБА_21 зникла їй стало відомо від ОСОБА_19 .

Крім того, провина ОСОБА_7 підтверджується зібраними в ході досудового слідства і дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 06.11.2012 р., та фото-таблицею до нього, згідно якого за участю начальника сектору НДЕКЦ, експерта криміналіста НДЕКЦ, судово-медичного експерта Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області, трьох оперативних працівників, слідчого СВ Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області та двох понятих, проведено огляд місця події в ході якого на відстані 0,5 м від гаражного приміщення будинку АДРЕСА_4 на глибині 1 м., виявлено покривало коричневого кольору та базарна сумка в клітку, з останками людини.

При цьому, твердження захисника ОСОБА_12 про те, що зазначений протокол не може бути визнаний у якості доказу, оскільки він складений в порушення КПК України, та в ньому не зазначено призвіща та посади всіх осіб які брали участь в його проведені, відсутні їх підписи та підписи понятих, суд виходячи з вимог ст. 87 та ст. 89 КПК України, які дають вичерпні підстави та порядок визнання доказів недопустимими, вважає що такі посилання є необґрунтованими та безпідставними, оскільки в протоколі зазначені особи що приймали участь та були присутні при проведенні даної слідчої дії, які після ознайомлення з протоколом поставили свої підписи, та зауважень і доповнень не мали.
Крім того, захисником не зазначено ті обставин, які б вказували на отримання доказів внаслідок порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, чи здобуті завдяки інформації, отриманої внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 08.11.2012 р., згідно якого ОСОБА_7 розповіла де та при яких обставинах здійснила вбивство ОСОБА_21 , та погодилась провести всіх учасників слідчої дії до місця скоєння злочину за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи в зазначеній квартирі ОСОБА_7 , розповіла та продемонструвала спосіб здійснення нею вбивства ОСОБА_21 , та яким чином помістила труп до господарської сумки, яку за допомогою ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , перевезла сумкув с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, для послідуючого захоронення. В подальшому біля будинку АДРЕСА_7 , ОСОБА_7 вказала на місце де спочатку була захована господарська сумка з тілом ОСОБА_21 . Потім розповіла та показала на місце де було переховано сумку з тілом, та остаточне його місцезнаходження, а саме за адресою: АДРЕСА_4 .

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 08.11.2012 р., згідно якого ОСОБА_25 розповів про події які мале місце в травні 2010 р., коли де та при яких обставинах на прохання ОСОБА_7 , він допомагав ховати їй сумку, та погодився поїхати на вказане місце. Приїхавши на місце події до буд. АДРЕСА_7 , ОСОБА_25 , детально розповів про обставини і вказав на місце де безпосередньо він на прохання ОСОБА_7 , закопував господарську сумку. Потім провів на територію будинку АДРЕСА_4 , та вказав на місце де за вказівкою ОСОБА_7 закопав господарську сумку.

- висновком повторної комісійної судово-медичної експертизи №125-К від 23.10.2015 р., згідно якої встановлено, що при судово-медичній експертизі (№360) трупа ОСОБА_21 , 1971 року народження, а також при дослідженні клаптя шкіри з голови і кісток склепіння її черепа в відділенні судово-медичної криміналістики (№№, 698, 703) виявлені і описані тілесні ушкодження: дві рани м`яких тканин, що проникають на всю їх товщину, і ще одна рана поверхневих шарів шкіри правої скроневої області; дірчастий перелом округлої форми діаметром 0,6 см на зовнішньої кортикальної платівці правої тім`яної кістки поблизу луски скроневої кістки з переломом (шатрообразним спученням) внутрішньої кортикальної пластинки в цьому місці, а також п`ять дрібних вдавлених переломів тільки зовнішньої кортикальної пластинки близько перелому, зазначеного вище.

Всі описані ушкодження згруповані в тім`яній (на кордоні з скроневої) області голови справа, вони є слідами ударного (их) впливу (вів) на зазначену область тупих твердих предметів, що мають дуже обмежену (соударяющую) поверхню, округлого (або близького до цієї форми) перетину.

За ступенем тяжкості дірчасто-втиснутий перелом зовнішньої і внутрішньої пластин луски правої тім`яної кістки відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (норма п.2.1.3а «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». Ізольовані обмежені ушкодження у вигляді ранок м`яких тканин голови і дрібні вдавлені переломи тільки зовнішньої кортикальної пластинки тім`яної кістки при огляді живих осіб кваліфікуються як ушкодження легені, які заподіяли короткочасний розлад, тому що одужання після їх заподіяння при звичайному перебігу настає в термін більш 6-ти, але менше 21 діб (норма п.2.3.1а зазначених «Правил ...).

В зв`язку з далеко зайшовшими гнилісними змінами органів і тканин відповісти на питання про прижиттєве або посмертне походження тілесних ушкоджень в категоричній формі не представляється можливим. У той же час, опис стінок ранових каналів ран на клапті шкіри при дослідженні в відділенні судово-медичної криміналістики, як кровоподтечних, не виключає можливості прижиттєвого виникнення пошкоджень.

Конкретно відповісти на питання про причини смерті неможливо через гнилісне руйнування органів і тканин. Наявність дірчасто-вдавленого перелому тім`яної кістки, що є тяжким тілесним ушкодженням за критерієм небезпеки для життя, тобто таким, яке при звичайному перебігу може закінчитися настанням смерті, не виключається можливість настання смерті від цього пошкодження, а також не дає достатніх підстав для встановлення або виключення прямої причинно-наслідкового зв`язку між пошкодженням і смертю.

Розташування всіх виявлених тілесних ушкоджень в одній площині, на дуже обмеженій площі, не виключає можливості їх виникнення від одного удару предметом, на поверхні якого були виступаючі на різну висоту тверді тупі утворення (частини предмета) з циліндричним перетином обмеженого діаметра.

Виражені трупні явища, гнильне розплавлення синдесмоза між тілом і ріжками під`язикової кістки свідчить про те, що між часом настання смерті і виявленням закопаного трупа пройшов термін не менше кількох місяців. Викладене не виключає можливості настання смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Розташування пошкоджень в правій скронево-тім`яної області могли утворитися як при вертикальному, так і горизонтальному положенні потерпілої (за винятком варіанта лежачи на правому боці). Людина, що завдавала пошкодження, могла знаходиться спереду, ззаду і праворуч від потерпілої, але не могла знаходиться зліва від неї.

В зв`язку з вираженими гнилісними змінами трупа неможливо оцінити глибину і поширеність ушкоджень головного мозку, тому відповісти на питання про можливість здійснення потерпілої активних дій після виникнення описаних вище тілесних ушкоджень не представляється можливим.

Наявні тілесні ушкодження (див.п.1 висновку) характерні для ударної дії тупих твердих предметів і не мають ознак, характерних для пострілу з вогнепальної зброї, в тому числі з будівельно-монтажного пістолета. Тому можливість їх утворення від дії вогнепальної зброї виключається.

Висновок експерта судово-медичної експертизи №360 від 12.11.2012 р. та актів судово-медичного дослідження (обстеження) №698 та №703 від 21.11.2012 р., суд не приймає до уваги, оскільки вони суперечать один одному в частині способу та механізму тілесних ушкоджень спричинених ОСОБА_21 , та розбіжності які були викладені в них усунуті при проведенні повторної комісійної судово-медичної експертизи №125-К від 23.10.2015 р.
Суд не приймає до уваги покази експертів ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , оскільки вони були надані в рамках висновку судово-медичної експертизи №360 від 12.11.2012 р. та актів судово-медичного дослідження (обстеження) №698 та №703 від 21.11.2012 р., які суперечать один одному, при цьому розбіжності, які були викладені в них були усунуті при проведенні повторної комісійної судово-медичної експертизи №125-К від 23.10.2015 р.
Доводи ОСОБА_7 , про те, що зізнавальні покази, під час досудового розслідування, вона надавала під тиском працівників міліції, свого підтвердження в ході судового розгляду не знайшли.

Суд вважає недопустимими доказами на які посилається представник потерпілої ОСОБА_19 адвокат ОСОБА_20 , а саме пояснення ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , оскільки вони не були допитані в судовому засіданні, при цьому судом вживалися заходи щодо їх виклику, однак потерпіла сторона не забезпечила явку вказаних осіб в судове засідання для допиту в якості свідків потерпілої сторони. Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів, що досліджені під час судового розгляду кримінального провадження.
При цьому в поясненнях зазначених осіб, відсутні відомості, які підтверджують або спростовують обставини зазначені в обвинувальному акті.
З цих же підстав, суд не визнає доказами у кримінальному провадженні покази свідків ОСОБА_36 та ОСОБА_37 .

Що стосується протоколу огляду місця події від 01.07.2015 р., проведеного за клопотанням представника потерпілої ОСОБА_19 - ОСОБА_20 , в ході якого було проведено огляд під`їзду будинку АДРЕСА_3 ; квартири АДРЕСА_2 ; квартири АДРЕСА_8 ; підвальних приміщень будинку АДРЕСА_3 , суд також не приймає його до уваги оскільки в ньому відсутні обставини, що підлягають доказуванню або мають значення для кримінального провадження.
Суд вважає допустимими докази у вигляді фото-таблиць з зображенням ОСОБА_21 , надані представником потерпілої ОСОБА_19 адвокатом ОСОБА_20 , оскільки вони підтверджують, що в останньої були численні ювелірні вироби, які вона носила на собі.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази, які суд поклав в основу вироку зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.
Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 115 КК України. У суда немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених потерпілими ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , свідками ОСОБА_38 , ОСОБА_25 , ОСОБА_23 , ОСОБА_39 , ОСОБА_30 , експерта ОСОБА_28 . Даних про будь-яку зацікавленість потерпілих, свідків та експерта в результаті кримінального провадження судом не встановлено, їх свідчення не суперечать обставинам, відомості про які містяться у кримінальному провадженні.

Суд критично відноситься до заяв адвоката ОСОБА_20 щодо необхідності перекваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_7 на ч.2 ст. 115 КК України, оскільки вони суперечать приписам ч. 3 ст. 337 КПК України, згідно якої з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_7 , суд, відповідно до положень ст.65 КК України, враховує особу обвинуваченої, характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, обставини їх вчинення.

Так, відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст. 115 КК України який вчинила ОСОБА_7 , є особливо тяжким злочином, а злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України, є злочином середньої тяжкості.

ОСОБА_7 є особою похилого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, повністю відшкодувала майнову та моральну шкоду потерпілому ОСОБА_18 .

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , судом не встановлено.

До обставив, що обтяжують покарання, суд відносить вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння.

Аналіз викладеного свідчить про те, що виправлення ОСОБА_7 , можливо лише в умовах її ізоляції від суспільства на певний строк.

Розглядаючи уточнений цивільний позов ОСОБА_19 до ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 29924 грн. та стягнення моральної шкоди у розмірі 1400000 гривень, суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню, оскільки потерпілою ОСОБА_19 , не було надано доказів завданої їй майнової шкоди у розмірі 29924 грн.

При цьому, суд враховує, що відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_19 , заподіяно майнову шкоду у розмірі 9683 грн.

При визначенні розміру моральної шкоди, який повинен бути стягнутий із обвинуваченої ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_19 суд, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», із змінами, виходить з принципів розумності, виваженості та справедливості і враховує характер і обсяг страждань (душевних, психічних тощо) потерпілої, характер немайнової шкоди (його тривалість, можливості відновлення), а також тяжкість вимушених змін у її життєвих відносинах, час і зусилля, необхідні для їх відновлення, майнове становище обвинуваченої, у зв`язку із чим, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_19 майнову шкоду у розмірі 9683 грн., та моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_18 до ОСОБА_7 , про відшкодування майнової шкоди у розмірі 2060 грн., та моральної шкоди у розмірі 10000 грн., необхідно залишити без розгляду, оскільки потерпілому зазначену шкоду добровільно відшкодовано та останній відмовився від підтримання його вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:
ОСОБА_7 , визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 115 КК України, та призначити їй покарання

за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

за ч.1 ст. 115 КК України у вигляді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту фактичного затримання тобто з 07.11.2012 р.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати встрок покарання ОСОБА_7 , термін її попереднього ув`язнення, а саме з 07.11.2012 р. по 15.06.2016 р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_19 до ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 29924 грн. та стягнення моральної шкоди у розмірі 1400000 грн., задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_19 , суму майнової шкоди у розмірі 9683 грн., та моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_18 до ОСОБА_7 , про відшкодування майнової шкоди у розмірі 2060 грн., та моральної шкоди у розмірі 10000 грн., залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Приморський районний суд м. Одеси в апеляційний суд Одеської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3