Справа № 214/2443/16-к
1-кп/214/434/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000283 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, не одруженого, має малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
05 лютого 2016 року приблизно о 19.30 годині, ОСОБА_4 , маючи раптово виниклий умисел на таємне викрадення майна, діючи з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає і вони носять таємний характер, через відчинені вхідні двері в службовому приміщенні автомийки «Аквасіті», розташованій по вул. Соборна, 6 в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, проник до роздягальні службового приміщення вищевказаної автомийки, звідки таємно викрав болоневу куртку темно-синього кольору марки «Коламбія», вартістю 1950 гривень та двошарову шапку сірого кольору марки «Адідас», вартістю 146 гривень 25 копійок, які належать ОСОБА_6 , тим самим спричинивши майнову шкоду потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 2096 гривень 25 копійок., після чого з місця скоєння правопорушення зник, розпорядившись майном на власний розсуд.
Суд прийшов до висновку, щодо винуватості ОСОБА_4 . Дії обвинуваченого кваліфіковані за ст.185 ч.3 КК України, за ознаками: таємне викрадання чужого майна (крадіжка), поєднана з проникнення у інше приміщення.

Висновки суду ґрунтуються на досліджених доказах.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав повністю, суду пояснив, що взимку 2016 року працював на авто мийці «Аквасіті» по вул.Соборній, 6, але йому не платили заробітну плату, тому він злився. 5 лютого 2016 року приблизно о 19-30 годині він прямував мимо цієї авто мийки, вирішив зайти в приміщення роздягальні для здійснення крадіжки. Коли він зайшов, то пройшов до приміщення роздягальні, де взяв куртку з шапкою, кому належали ці речі він не знав, його ніхто не бачив. З вартістю викраденого майна він згоден. Курку він залишив у баби, а шапку носив. Одразу він поїхав до села, де жив декілька місяців, потім його викрили, майно він повернув.

В скоєному кається, більше такого не повторить, просить суворо не карати. Він шкодує про вчинене, він був розлючений на працівників мийки, бо вони не відгукнулись на його фінансові проблеми. На мийці він працював неофіційно, деякий час до крадіжки на роботу не ходив.

Крім пояснень обвинуваченого висновки суду про винуватість обвинуваченого ґрунтуються на досліджених письмових матеріалах кримінального провадження:

-постановою слідчого визнано речовими доказами куртка синього кольору марки «Коламбія», шапка сірого кольору марки «Адідас» (а.с.30), які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 (а.с.31).

-за медичними довідками (а.с.53, 54 ), ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває;

-за довідкої інформаційного центру (а.с. 51) ОСОБА_4 раніше не судимий;

-за місцем проживання обвинувачений ОСОБА_4 характеризується задовільно (а.с.56-57).

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за пропозицією сторін, суд вважає недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, а саме докази винуватості обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, вчинення якого йому інкримінується. Сторони розуміють наслідки не дослідження судом цих обставин. Враховуючи думку прокурора, обвинуваченого, згідно положень ст. 349 КПК України суд вважає достатнім дослідження наступних доказів пояснень обвинуваченого та дослідження письмових матеріалів кримінального провадження, які характеризують обвинуваченого та стосуються речових доказів.

Усі досліджені судом докази є допустимими, належними та достатніми, з урахуванням положень ст.. 349 ч.3 КПК України для висновку щодо винуватості обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України та є осудним.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами що пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяної шкоди; обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який під наглядом лікарів не перебуває, раніше не судимий, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи особу винного, який задовільно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має малолітнього сина та інші обставини справи, а саме щире каяття обвинуваченого, відшкодування заподіяної шкоди, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання в місцях позбавлення волі та вважає за доцільне на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням строком, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 129, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік.

На підставі п.2, 3, 4 ч.1 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, не обирати.

Речові докази по справі: куртка синього кольору марки «Коламбія», шапка сірого кольору марки «Адідас» (а.с.30), залишити в розпорядженні потерпілого ОСОБА_6 (а.с.31)

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1