пр. № 1-кп/759/772/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003779, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , приблизно о 14.50год. 07.04.2016р., знаходячись в торгівельному залі аптеки «Доброго дня», розташованої по вул. Г. Юри, 6 в м.Києві, вирішив вчинити крадіжку чужого майна, які належить ТОВ «Фармастор».

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 , пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто з оточуючих не спостерігає, приблизно о 14.50год., з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, взяв з торгових полиць чуже майно, яке належить ТОВ «Фармастор», а саме молочну суміш «NAN-Nestle», в кількості 2 упаковки, загальною вартістю 340 грн. 17 коп. (без ПДВ), та направився до виходу з аптеки.

В цей час, завідуюча аптеки ОСОБА_7 , яка знаходилась за касами, побачивши ОСОБА_3 з викраденим майном, стала припиняти злочинні дії останнього. ОСОБА_3 , будучи викритим ОСОБА_7 , усвідомлюючи відкритий характер вчинених ним злочинних дій, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на утримання викраденого ним чужого майна, що належить ТОВ «Фармастор», та подальшого обернення його на свою користь і особистого збагачення, не реагуючи на вимоги ОСОБА_7 , намагався втекти з місця вчинення злочину, однак був затриманий перехожими громадянами, внаслідок чого ОСОБА_3 не довів свій злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України за наведених вище обставин визнав у повному обсязі і послідовно дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину. При цьому суду показав, що 07.04.2016, він, перебуваючи в приміщенні аптеки взяв дві пачки молочної суміші, яку в подальшому хотів вжити, не розрахувався за неї, вийшов з аптеки, перейшов через дорогу, де був затриманий перехожими громадянами. В подальшому працівниками поліції викрадену суміш було вилучено. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Оцінюючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України вірна, оскільки він вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України суд визнає щире каяття у вчиненому злочині.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачених ст.67 КК України, не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, є інвалідом ІІ групи, обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обтяжуючих вину обставин.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу та вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України дане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №187 від 20.09.2016, ОСОБА_3 у період часу, до якого відноситься діяння та на даний час страждає на епілепсію зі змінами особистості та судомними нападами. У даний час ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляє. За своїм психічним станом не здатний повною мірою усвідомлювати свої дій та керувати ними, потребує призначення примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких сама і є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним особам у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.

Проте, згідно зі ч. 2 ст. 504 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру, тобто це є правом, а не обов`язком суду, тому, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину, даних про його особу, періодичне проходження лікування в добровільному порядку, обставин кримінального провадження, суд не враховує стан обмеженої осудності ОСОБА_3 як підставу для застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави.

Речові докази по справі молочну суміш «NAN-Nestle», в кількості 2 уп. залишити за належністю ТОВ «Фармастор».

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: