15.08.2016 ЄУН № 337/2337/16-к
Провадження № 1-кп/337/199/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2016 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру за кримінальним провадженням відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

16 листопада 2004 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 296, ч.3 ст. 185, ст.ст. 70, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

10 березня 2005 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст. 296, ч.1 ст. 309, ст. 75 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки 6 місяців;

10 січня 2007 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 186, ст. 15, ч.2 ст. 186, ст.ст. 69, 70, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 10 березня 2011 року по закінченню строку покарання,

за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

До Хортицького районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 прозастосування до підозрюваного за ч.1 ст. 185 КК України ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з загальним наглядом.

Клопотання обґрунтоване тим, що 19 березня 2016 року ОСОБА_7 , перебуваючи у стані неосудності, тобто будучи особою, яка не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, умисно, з корисливих мотивів, знаходячись за місцем свого мешкання, у квартирі АДРЕСА_2 , таємно, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв зі столу у кімнаті вказаної квартири мобільний телефон «Samsung Е2530», вартістю 600 гривень, що належить його батьку ОСОБА_4 та розпорядився вказаним майном на власний розсуд, спричинивши тим самим останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 24 березня 2016 року, ОСОБА_7 перебуваючи у стані неосудності, тобто будучи особою, яка не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, умисно, з корисливих мотивів, знаходячись за місцем свого мешкання, а саме у квартирі АДРЕСА_2 , таємно, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв зі стіни у кімнаті вказаної квартири ікону під назвою «Благая весть», вартістю 400 гривень, що належить його батьку ОСОБА_4 , та розпорядився вказаним майном на власний розсуд, спричинивши тим самим останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Посилаючись на те, що суспільно небезпечні діяння, вчинено ОСОБА_7 у стані неосудності, прокурор просить застосувати до нього примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Розгляд вказаного клопотання за згодою учасників процесу та за клопотанням прокурора проведено без участі ОСОБА_7 , оскільки характер розладу психічної діяльності чи психічного захворювання особи може перешкоджати проведенню судового розгляду, що відповідає положенням ч. 2 ст. 506 КПК України.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, зазначивши, що є всі законні підстави для застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_7 .
Захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 , також підтримав клопотання прокурора і зазначив, що матеріалами провадження підтверджується вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, яке вчинено ним у стані неосудності, а відтак, вважає за можливе вказане клопотання задовольнити.
Законний представник ОСОБА_7 його мати ОСОБА_6 наполягала на задоволенні клопотання в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив обставини скоєння його сином ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, зазначив що останній не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, у зв`язку з чим просить задовольнити клопотання прокурора.

В судовому засіданні шляхом дослідження доказів у кримінальному провадженні, а саме допиту потерпілого ОСОБА_4 , дослідженням: протоколу огляду місця події від 25 березня 2016 року з фототаблицею до нього; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30 березня 2016 року; протоколу огляду предмету (ікони «Благая весть») від 30 березня 2016 року з фототаблицею; постанови про визнання речовим доказом ікони дерев`яної «Благая весть» від 30 березня 2016 року; договору 754-16002432 специфікації від 19 березня 2016 року застави мобільного телефону «Samsung Е2530» (заставодавець ОСОБА_7 ); постанови про визнання речовим доказом відповіді з ломбарду та специфікації до договорувід 10 квітня 2016 року; довідками про вартість майна, встановлено і знайшло підтвердження, що мало місце суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст. 185 КК України, які вчинено самеОСОБА_7 .
Згідно висновку судово-психіатричного експерта №242 від 18 травня 2016 року, ОСОБА_7 виявляв та виявляє у теперішній час виражені розлади особистості й поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку (токсична енцефалопатія внаслідок полінаркоманії). Отже він не міг усвідомлювати свої дії й керувати ними. За своїм психічним станом у цей час він також не може усвідомлювати свої дії й керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з загальним наглядом.
Також досліджені дані про особу ОСОБА_7 : посвідчення серії НОМЕР_1 про державну соціальну допомогу інваліду І групи; виписки з акту огляду МСЕК серії АД №185250; довідку КУ «ОКНД» про перебування особи на обліку; довідку КУ «ОКПБ» про перебування особи на диспансерному обліку; заяви від сусідів.
Згідно ч.2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
В силу ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Згідно із ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі та лікування у примусовому порядку.
Відповідно до ст. 512 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні, а в силу ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами.
Суд при визначенні виду і міри медичного характеру, враховує не тільки характер душевного захворювання та рекомендації експертів про тип лікувального закладу, але й те, що ОСОБА_7 вчинив злочини, який законодавцем віднесено до злочинів середньої тяжкості. Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що на даний час ОСОБА_7 страждає вираженими розладами особистості й поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку. Ступінь наявних порушень така, що на момент інкримінованого йому діяння, він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Таким чином суд приходить до висновку про те, що оскільки в діях ОСОБА_7 , вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, що підтверджується дослідженими у суді доказами, зазначені дії вчинені ним у стані неосудності, оскільки на період вчинення суспільно-небезпечного діяння він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними внаслідок психічного захворювання та на даний час не видужав і до нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Питання про речові докази підлягає вирішенню судом відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 292, 371, 372, 503, 512, 513 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185 КК України примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Речові докази в кримінальному провадженні:

ікону дерев`яну «Благая весть» залишити ОСОБА_4 за належністю;

відповідь з ломбарду та специфікацію до договору754-16002432 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня її проголошення.
Суддя: ОСОБА_1