Справа №: 401/3643/13-к
Іменем України
"15" вересня 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 , обвинувачених,
- за обвинуваченням обох у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 187 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за обвинуваченням обох у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Прокурор вважає, що справа підсудна Олександрійському міськрайонному суду, просить призначити обвинувальний акт до судового розгляду, вважає, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачається, а також заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.184 КПК України: не відлучатися з місця свого проживання: АДРЕСА_1 в період часу з 18.00 год. до 08.00 год.; повідомляти прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання. Зазначає, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, крім того обвинувачений не працює, немає постійного роду занять, має постійне місце проживання.
Захисником ОСОБА_6 заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, яке мотивоване тим, що прокурор, який підтримує державне обвинувачення, не забезпечив належним чином в ході досудового слідства дотримання норм кримінально - процесуального кодексу України, а саме те, що обвинувачення є не конкретним, що порушує право його підзахисних на захист; не повідомив підозрюваним та йому як захиснику про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження; а також не викликались підозрювані та захисник для вручення їм обвинувального акту, крім того не виконано інші вказівки вказані в рішеннях судів першої та апеляційної інстанції.
Обвинувачені підтримали клопотання свого захисника про повернення обвинувального акту прокурору.
Потерпілі на підготовче судове засідання не з`явилися, надіславши на адресу суду заяви про проведення підготовчого судового розгляду у їх відсутність. Суд, з врахуванням заяв поданих потерпілими та думки учасників судового провадження ухвалив, провести підготовче судове засідання у відсутність потерпілих.
Таким чином, під час підготовчого судового засідання виникло питання про повернення обвинувального акту, так як він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а також не виконані вимоги ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області та ухвали апеляційного суду Кіровоградської області,
Заслухавши думку учасників підготовчого судового провадження, суд приходить до наступного.
Відповідно до обвинувального акту затвердженого 29 серпня 2016 року, дії обвинувачених кваліфіковано за ч. 4 ст. 187 КК України як вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, яке виразилось у застосуванні спеціального знаряддя молотка, (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у сховище, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах.
Згідно вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Згідно положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Положеннями ст.291 КПК України визначений вичерпний перелік вимог до змісту та форми обвинувального акту у кримінальному провадженні, недотримання яких згідно з п. 3 ч. 3 ст.314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Як зазначено в ухвалі апеляційного суду Кіровоградської області від 04.03.2015 року та в ухвалі Олександрійського міськрайонного суду від 17.09.2015 року, у кримінальному провадженні відсутні вичерпні відомості щодо осіб обвинувачених, зокрема, відсутня інформація щодо судимості обвинувачених та звільнення їх від відбування покарання. Так, в даному обвинувальному акті затвердженому прокурором 29.08.2016 року у відомостях про особу обвинуваченого ОСОБА_9 зазначено, що судимий 19.05.2011 року Олександрійським міським судом Кіровоградської області при цьому в подальшому зазначено, що вирок суду скасовано судом апеляційної інстанції, результатів розгляду немає.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості про виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Також слід зазначити, що у відповідності до норм п.1 ч. 3 ст.52 КПК України, - підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.
Відповідно до положень п. (а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.
Колегія суддів дійшла висновку, що обвинувальний акт та додані до нього документи не відповідають вимогам ст.291 КПК України, у зв`язку з тим, що пред`явлене обвинувачення не конкретизоване.
Виходячи з норм закону, викладених в ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч.3 цієї статті, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду.
Як уже зазначалось, відповідно до обвинувального акту від 29.08.2016 року, дії обвинувачених кваліфіковано за ч. 4 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднання із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, яке виразилось у застосуванні спеціального знаряддя молотка, (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у сховище, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах.
При цьому, в попередніх ухвалах судів першої та апеляційної інстанції неодноразово зверталась увага на те, що дане обвинувачення в частині заподіяння потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень є незрозумілим та суперечливим і викладено так: «потерпілому ОСОБА_11 були спричинені тілесні ушкодження, які відповідно до висновку СМЕ відносяться до категорії легких, нанесені потерпілому руками, ногами та молотком, тобто ОСОБА_10 , разом із невстановленою досудовим слідством особою вчинено насильницькі дії, які не призвели до спричинення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату непрацездатності, середньої тяжкості, або тяжкого тілесного ушкодження, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння, оскільки наносилися спеціальним знаряддям, а саме молотком».
В даному обвинувальному акті додатково ще вказано номер висновку СМЕ та дату, при цьому так і не конкретизовано, які саме тілесні ушкодження являються небезпечними для життя та здоров`я потерпілого та відсутнє посилання на ступень тяжкості цих тілесних ушкоджень.
Від визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, з`ясування фактичних обставин справи залежить правильна кваліфікація дій обвинувачених та обрання способу захисту як з боку обвинувачених, так і з боку потерпілих.
Обвинувачені мають право знати, у чому вони обвинувачуються, обвинувальний акт повинен бути конкретним за своїм змістом, а не конкретність такого обвинувачення щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 порушує їх право на захист і є істотним порушенням вимог КПК України.
Невідповідності обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, перешкоджають розгляду кримінального провадження, оскільки, у відповідності до ч. 1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у контексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим цієї статті.
Також обвинувальний акт був направлений втретє до суду з порушенням вимог зазначених в ч., ч.1, 2 ст.290 КПК України в частині того, що не здійснено належного повідомлення про завершення досудового розслідування та надання підозрюваним та їх захиснику доступу до матеріалів досудового розслідування, що є суттєвим порушенням їх права на захист. Вказана обставина не заперечувалась і самим прокурором, який пояснив, що ознайомлення захисника з матеріалами кримінального провадження можливо лише після долучення матеріалів кримінального провадження при розгляді справи в суді.
Прокурором також заявлено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_10 .
Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Заслухавши клопотання прокурора, думку обвинувачених та їх захисника, який заперечує та просить визначити обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, колегія суддів вважає, що наявні ризики, які передбачені п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а тому є підстави для обрання запобіжного заходу ОСОБА_10 у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до ч.3, 5 ст. 194 КПК України його має бути зобов`язано прибувати за кожною вимогою до суду, також на нього необхідно покласти обов`язки: повідомляти суд про зміну свого місця проживання, утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні та потерпілими.
Керуючись ст. ст. 181, 291, 314, 331 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Обрати запобіжний захід ОСОБА_10 у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 15.09.2016 року по 13.11.2016 року, включно, який полягає в забороні ОСОБА_10 в період часу з 22.00 години до 06.00 години ранку залишати житлове приміщення за вищевказаною адресою.
Покласти на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
- за першим викликом чи вимогою з`являтися до слідчого, прокурора чи до суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Копію ухвали для виконання направити в Харківський відділ поліції Головного Управління Національної Поліції в Харківській області.
Ухвала суду в частині щодо повернення обвинувального акту може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали, а обвинуваченим протягом семи днів з дня вручення йому копії ухвали.
Головуючий:
Судді:________________________
________________________