Справа № 362/5808/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/269/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 19.09.2016

УХВАЛА
Іменем України
19 вересня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі :
головуючого-судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
за участю прокурора - ОСОБА_10
обвинуваченого - ОСОБА_11
захисника - ОСОБА_12
потерпілого - ОСОБА_13
представника потерпілого - ОСОБА_14
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001378 за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_13 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.12. 2015 р., яким
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта повна загальна середня, одруженого, пенсіонера, не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі
На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та на підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_11 періодично з`являтись для реєстрації до кримінально виконавчої інспекції, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ та повідомляти про зміну місця проживання.
Стягнуто з ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_13 100 000 гривень моральної шкоди.
Вироком вирішено питання щодо речових доказів.
Вироком стягнуто з обвинуваченого на користь держави витрати на проведення експертиз, всього 1082, 76 гривень,
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно з вироком суду, 12 жовтня 2014 року близько 15-00 години ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та члени « Спілки рибалок» перебували на річці Стугна в м. Василькові Київської області, де ОСОБА_13 за допомогою відеокамери марки « Соні» здійснював відеофіксацію зборів вказаної спілки.
В цей час до ОСОБА_13 підійшов ОСОБА_11 , який почав показувати в об`єктив відеокамери нецензурні жести. На вказані дії ОСОБА_13 зробив зауваження ОСОБА_11 , внаслідок чого між вказаними особами виникла сварка, яка переросла в штовханину між ОСОБА_13 та ОСОБА_11 .
Для припинення вказаного конфлікту втрутились інші члени спілки рибалок, а саме: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які розборонили їх.
Після цього ОСОБА_13 попрямував до свого автомобіля марки « Шевроле Авео», реєстраційний номер НОМЕР_1 та сів до салону .
ОСОБА_11 попрямував до свого будинку, який розташований неподалік по АДРЕСА_1 .
Маючи намір на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_13 . ОСОБА_11 сів, подумав про те, що ОСОБА_13 його образив вказаними вище діями , взяв пістолет марки « Форт 12Р» калібром 9 мм, № НОМЕР_2 для відстрілу патронів, споряджених гумовими кулями, яким останній володіє на підставі дозволу № НОМЕР_3 від 02.03.2012 року та пішов шукати ОСОБА_13 .
Далі, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_11 , вийшовши з подвір`я свого будинку на дорогу, побачив, як повз нього проїжджає ОСОБА_13 , помахом руки зупинив автомобіль, ззаду підійшов до дверцят водія та через відчинене вікно здійснив два постріли в ОСОБА_13 , один з яких влучив у праве переднє скло пасажирських дверцят, а інший в голову ОСОБА_13 , внаслідок чого останній втратив свідомість та головою впав на кермо, а ОСОБА_11 пішов додому.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 566 від 24.11.2014 та № 609 від 01.12.2014 року у ОСОБА_13 мали місце такі тілесні ушкодження: поранення лівої скроневої ділянки, перелом лівої скроневої кістки, забій головного мозку. Дані тілесні ушкодження спричинені можливо в результаті пострілу з пристрою для відстрілу гумовими кулями, могли виникнути у вказаний період часу за вищевикладених обставин; тілесні ушкодження у ОСОБА_13 за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
Не погоджуючись з вказаним вироком прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Васильківського міськрайонного суду від 07.12.2015р. та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_11 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, та призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що вирок є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність. Вказує на те, що судом безпідставно було перекваліфіковано дії обвинуваченого з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України. Так, судом належним чином не було враховано того, що обвинувачений застосував таке знаряддя злочину, як пристрій для відстрілу гумових куль, та те, що постріли здійснювалися в голову потерпілому ОСОБА_13 , яка є життєво важливим органом, внаслідок чого заподіяв останньому тяжкі тілесні ушкодження. Також вказує на те, що судом не було враховано психічне ставлення обвинуваченого до вчинюваної дії. Так, ОСОБА_13 після здійснення в нього пострілу втратив свідомість та головою впав на кермо, а ОСОБА_11 вважаючи, що ним вчинені всі дії для умисного вбивства ОСОБА_13 , пішов додому.
Крім того вказує, що судом не дана належна оцінка показам самого обвинуваченого, не враховано те, що обвинувачений не попросив навіть вибачення у потерпілого ОСОБА_13 та не відшкодував жодних коштів на лікування.
Також вказує на те, що судом при ухваленні вироку та призначенні покарання належним чином не враховано, що життю та здоров`ю ОСОБА_13 було завдано значної шкоди та порушено умови його нормального життя.
Крім того, в порушення вимог ст. 374 КПК України у вступній частині вироку судом вказано, що розглядається кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, хоча, відповідно до обвинувального акта, дії ОСОБА_11 кваліфіковано за ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України, судом у вироку не зазначено всіх учасників судового процесу.
Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Васильківського міськрайонного суду від 07.12.2015 в частині вирішення цивільного позову змінити, та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір відшкодування моральної шкоди з урахуванням вимог розумності, зваженості та справедливості.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що судом не було враховано провокаційну поведінку потерпілого та не враховано його матеріальне становище, адже він є непрацюючим пенсіонером та єдиним джерелом доходів є пенсія. Потерпілим не було надано суду жодних доказів щодо заподіяння йому моральної шкоди, а в матеріалах справи міститься лише довідка Васильківської ЦРЛ від 17.03.2015р. про те, що у потерпілого було поранення м`яких тканин лівої навколовушної ділянки. Оскільки потерпілим не зазначено належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння йому моральної шкоди, рішення суду в частині стягнення з нього на користь потерпілого в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 грн. є необґрунтованим та таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права.
На вказаний вирок також надійшла апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_13 , в якій він просить скасувати вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.12.2015р. та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_11 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України та стягнути з ОСОБА_11 на його користь 750 000 грн. моральної шкоди.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що судом першої інстанції при винесенні вироку не було об`єктивно досліджені всі обставини справи, що призвело до неправильної кваліфікації діяння, вчиненого ОСОБА_11 . Так, вказує на те, що на його думку, дії ОСОБА_11 слід було кваліфікувати як замах на вбивство. Обґрунтовує це тим, що після того, як обвинувачений здійснив два постріли в нього, один з яких влучив йому в голову, внаслідок чого він втратив свідомість та головою впав на кермо, а з лівого виска потекла кров, обвинувачений пішов додому, а не вчинив будь-які дії, щоб врятувати йому життя, що свідчить про те, що обвинувачений зробив висновок про смерть потерпілого в результаті втрати ним свідомості та крововиливу з лівого виска. Таким чином ОСОБА_11 вчинив замах на вбивство, оскільки діяв з прямим умислом, передбачав, що постріл в голову з близької відстані призведе до смерті, не намагався запобігти смерті та бажав настання смерті потерпілого.
Також вказує на те, що судом першої інстанції не було враховано обтяжуючу обставину, а саме вчинення злочину у зв`язку з виконанням потерпілим службового або громадського обов`язку, адже він є журналістом друкованого видання «Васильківщина» і обвинувачений знав про це.
За таких обставин вважає, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості.
Крім того вказує на те, що судом при стягненні з обвинуваченого моральної шкоди не було в повній мірі з`ясовано характер та обсяг страждань, а саме те, що функція слуху внаслідок дій ОСОБА_11 втрачена назавжди. Також вказує на те, що він є учасником бойових дій в Афганістані та має державні бойові нагороди, є учасником ліквідації аварії на Чорнобильські АЕС, тобто є поважною людиною.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора та потерпілого захисник обвинуваченого- адвокат ОСОБА_12 просить апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та потерпілого залишити без задоволення. Вказує на те, що судом першої інстанції об`єктивно з`ясовані всі обставини вчиненого ОСОБА_11 діяння та правильно кваліфіковані його дії. Вказує на те, що в обвинуваченого не було намірів вбивати ОСОБА_13 , про що він сам неодноразово пояснював та що підтверджується невитраченими 2 зарядами, які залишилися в пристрої Форт 12-Р калібром 9 мм Ж3905, призначеним для стрільби патронів спорядженими еластичними снарядами травматичної не смертельної дії.
Також вказує, що посилання потерпілого в своїй апеляційній на те, що він виконував службові обов`язки, а саме те, що він є журналістом друкованого видання «Васильківщина», не ґрунтуються на матеріалах справи, так як в матеріалах справи відсутній докази на підтвердження вказаного факту, крім того в матеріалах провадження не міститься будь яких даних про те, що відео зйомка потерпілим проводилась на запит від яких-небудь державних або громадських організацій, ЗМІ, в тому числі, від редакцій газет чи журналів. Тому не зрозуміло взагалі з якою метою і для чого потерпілий збирав відеоматеріали, як і ким вони використовувались.
Крім того, вказує на те, що саме неправомірна поведінка потерпілого призвела обвинуваченого до емоційного збудження, а тому дії обвинуваченого не можуть бути кваліфіковані як замах на вбивство.
Також зазначає, що доводи апеляційної скарги потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 750000 грн. не можуть бути задоволені, оскільки вказана сума не відповідає вимогам розумності та справедливості і відсутні будь які докази на підтвердження вказаних вимог.
Заслухавши доповідь судді, думку сторін кримінального провадження: прокурора, який підтримав вимоги поданої прокурором апеляційної скарги та апеляційної скарги потерпілого і просив їх задовольнити та заперечував щодо апеляційної скарги обвинуваченого, думку потерпілого та його представника, які подану потерпілим апеляційну скаргу підтримали, підтримали вимоги апеляційної скарги прокурора та заперечували щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника, які подану обвинуваченим апеляційну скаргу підтримали та заперечували щодо задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг учасників кримінального провадження колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п. 2 ч. З ст. 374 КПК України, в мотивувальній частині вироку, в разі визнання особи винуватою, зазначається, крім іншого, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

Зокрема, в мотивувальній частині оскаржуваного вироку не зазначено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, а лише зазначено обвинувачення, викладене в обвинувальному акті. При цьому, суд змінив кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_11 та виклав мотиви її зміни. Однак судом не було викладено обставини вчинення кримінального правопорушення ( обвинувачення ), яке суд інкримінує ОСОБА_11 , із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Також з вироку не зрозуміло, в чому саме визнав себе винним обвинувачений, з урахуванням того, що його дії були перекваліфіковані судом з ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України на ч.1 ст. 121 КК України.

Зазначені порушення, у відповідності до ч. 1 ст. 412 КПК України, колегія суддів визнає істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

У відповідності до ст. 409 КПК України, однією з підстав для скасування судового рішення є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи, що судом першої інстанції фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_11 не встановлені, формулювання обвинувачення із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення у вироку не зазначено, вирок суду першої інстанції не може вважатись законним і обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

Оскільки в апеляційних скаргах прокурора та потерпілого ставиться питання про визнання обвинуваченого ОСОБА_11 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК Україниі в зв`язку з цим ухвалення нового вироку, однак мотивувальна частина вироку суду першої інстанції не містить зазначення про встановлений мотив вчинення кримінального правопорушення, хоча його встановлення є обовязковим для з`ясування суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, не містить зазначення мотиву і обвинувальний акт щодо ОСОБА_11 , відповідно до якого органами досудового розслідування дії ОСОБА_11 були кваліфіковані за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, колегія суддів позбавлена можливості ухвалити своє рішення, а тому по справі слід призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Також колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора та потерпілого в частині призначення судом покарання, яке не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

А тому при новому розгляді в суді слід врахувати наведене, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі надані сторонами докази і постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення, та у випадку доведеності вини ОСОБА_11 призначити покарання з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора, який приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції, потерпілого та обвинуваченого - задовольнити частково.

Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2015 року щодо ОСОБА_11 - скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Судді: