Справа № 347/843/16
Провадження № 11-кп/779/420/2016
Категорія ст.185 ч.3 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та заступника прокурора Івано-Франківської області на вирок Косівського районного суду від 24 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні неповнолітня дитина, непрацюючого, неодноразово судимого, останній раз 01.08.2008 року Стрийським міським судом Львівської області за ст.ст.190 ч.2,289 ч.3,186 ч.2,357 ч32 КК України на сім років позбавлення волі, покарання відбув повністю, громадянина України,-

засуджено за ст.185 ч.3 КК України та призначено покарання три роки позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 13618 грн. матеріальної та 15 000 моральної шкоди; на користь ОСОБА_9 14080 грн. матеріальної шкоди; на користь НДЕКЦ ГУНП України в Івано-Франківській області судові витрати за проведення експертиз - 3730 грн.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_7 залишено без змін - тримання під вартою, а строк відбуття покарання рахується з 26.04.2016 року, зараховано при цьому термін його попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, виходячи з розрахунку, у відповідності до вимог ст.72 ч.5 КК України, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст.100 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винними і засуджено за те, що він вчинив таємне викрадення чужого майна, повторно, поєднане з проникненням в приміщення за наступних обставин.

Так, 07 квітня 2016 року приблизно 16 год. ОСОБА_7 , знаходячись на території продовольчого ринку, який розташований в с. Смодна Косівського району, виліз на горище торгових кіосків, де за допомогою фізичної сили проламав стелю та проник у середину приміщення торговому кіоску, що належить потерпілому ОСОБА_10 , звідки таємно викрав майно останнього, а саме вишиті сорочки на загальну суму 50200 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 цього ж дня через отвір у стелі проник у середину приміщення кіоску, що належить потерпілій ОСОБА_9 , звідки викрав належне їй майно, а саме: вишиті дитячі костюмчики, дівчачі плаття, жіночі блузки. Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 16580 грн.

Крім цього, цього ж дня ОСОБА_7 через отвір у стелі проник в середину приміщення кіоску, який орендує потерпіла ОСОБА_11 , звідки викрав майно, а саме: тарілки з розписом, дерев`яні шкатулки, глиняний посуд, керамічні статуетки, дерев`яну міні трембіту, жіночі буси та браслети,матерчатий рюкзак, магнітики, а всього спричинив потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 4186 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 16 квітня 2016 року приблизно в 22 год. ОСОБА_7 проник у приміщення новобудови, що у АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_12 , а саме: електричну болгарку марки «Макіта», перфоратор, електричну дрель, садові ножиці, паперову коробку з цвяхами, саморобний молоток. Своїми діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 2115 грн.

Крім цього, 18 квітня 2016 року близько 22 год. ОСОБА_7 проник до приміщення новобудови, що в АДРЕСА_1 , звідки викрав майно, що належить ОСОБА_8 , а саме: електричний перфоратор, кабель трьохжильний, водяний насос, три круги з алмазним напиленням для болгарки, будівельні матеріали. Своїми діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 19295 грн.

В своїй апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи доведеності вини та правильність кваліфікації його дій, покликається на суворість призначеного покарання, вважає, що суд не врахував всі обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, визнання вини, позитивну характеристику, що на утриманні має двох неповнолітніх дітей, один з яких є інвалідом від народження, стан його здоровя. Просить вирок суду змінити та ухвалити більш мякий вид покарання не пов`язаний з позбавленням волі;

- прокурор вважає, що вирок суду є незаконним і необґрунтованим з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України і призначити йому покарання - 5 років позбавлення волі.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_7 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги в повному обсязі, просить вирок змінити та ухвалити більш мякий вид покарання не пов`язаний з позбавленням воліє. Заперечив апеляційну скаргу прокурора;

- прокурор підтримала вимоги своєї апеляційної скарги в повному обсязі, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України і призначити йому покарання - 5 років позбавлення вол. Заперечив апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 .

З`ясувавши всі обставини кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви апеляційних скарг, вислухавши доводи учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, ґрунтується на досліджених доказах, яким дана належна оцінка.

Фактичні обставини справи та правильність кваліфікації неправомірних дій обвинуваченого в апеляційних скаргах не оспорюються, тому відповідно до вимог ст.404 КПК України вирок суду в цій частині не переглядається.

Дії ОСОБА_7 за ст.185 ч.3 КК України кваліфіковано правильно.

Суд першої інстанції призначаючи покарання ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, зокрема: що визнав вину у вчиненому, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування збитків, за місцем проживання характеризується позитивно, на утриманні має неповнолітню дитину, а злочин вчинено внаслідок збігу тяжких обставин та сімейних обставин, думку потерпілих щодо покарання.

Колегія суддів також враховує, що в ході апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_7 сам хворіє, що підтверджується виписками із історії хвороби (а.с.87-89), на утриманні має двох неповнолітніх дітей, один з яких є інвалідом від народження, що підтверджується відповідними медичними документами (а.с.94-99), стан здоровя матері- ОСОБА_13 , що підтверджується виписками із історії хвороби (а.с.90-91).

Наведені пом`якшуючі обставини та дані про особу винного з врахуванням обставин у провадженні істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому колегія суддів вважає, що визначене ОСОБА_7 судом першої інстанції мінімальне покарання, передбачене санкцією ст.185 ч.3 КК України у виді позбавлення волі є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_7 , про що йдеться в його апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Покликання прокурора в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не визнав обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочинів є необґрунтованим, оскільки відповідно до положення ч.2 ст.67 КК України, суд має право, залежно від вчиненого злочину не визнавати вищевказану обставину, як обтяжуючу, навівши мотиви свого рішення у вироку.

За наведених обставин, визначене судом покарання ОСОБА_7 в межах санкції ст.185 ч.3 КК України у виді реального позбавлення волі є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів і підстав для посилення покарання обвинуваченому, про що йдеться в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.

У зв`язку з набранням 24.12.2015 року чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та внесенням змін у ст.72 КК України судом зараховано обвинуваченому у строк покарання строк його попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням - з 26 квітня 2016 року до часу набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та заступника прокурора Івано-Франківської області залишити без задоволення, а вирок Косівського районного суду від 24 червня 2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 без зміни.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк призначеного покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням з 26 квітня 2016 року до часу набрання вироком законної сили - 06 вересня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4