Справа № 472/641/15-к
Веселинівський районний суд Миколаївської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"12" квітня 2016 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт. Веселинове Миколаївської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідуваньза №0000307 від 13.05.2015 року, за обвинуваченням,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Манне, Вознесенського району. Миколаївської області, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 . Раніше судимого: 05.11.2007 році Саксаганським районним судом м. Кривий Ріг за ч. 1 ст.213 КК України до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт. 26.06.2008 році Дзержинським районним судом м. Кривий Ріг за ч.1 ст.152. ч.2 ст.121 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років, на підставі ч.4 сг.70 КК України до покарання частково приєднати не відбуте покарання по вироку Саксаганського районного суду від 05.11.2007 року та остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років 12 днів, звільнений 10.04.2013 року умовно-достроково за ухвалою Софіївського району суду Дніпропетровської області від 02.04.2013 на 2 роки 6 місяців 4 дні,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України,
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , потерпілою ОСОБА_6 , захисника потерпілої ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисників обвинуваченого ОСОБА_8 , ОСОБА_9
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України, за таких підстав:

ОСОБА_4 грубо порушив суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи та релігійні традиції щодо поховання померлих та вияву поваги до пам`яті покійних, завдавши моральної шкоди рідним і близьким померлих, а також матеріальних збитків, що виразилось у викраденні елементів огорожі могил, при наступних обставинах:

10 травня 2015 року в період часу з 21:00 до 22:00 год. ОСОБА_4 , знаходячись в с. Подолянка, Веселинівського району. Миколаївської області, вирішив таємно викрасти металеві вироби на сільському кладовищі, щоб реалізувати їх як металобрухт та отримані від реалізації гроші витратити на власні потреби. Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та з корисливим мотивом, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу пройшов на сільське кладовище в с. Подолянка, де, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, з допомогою ключа, який у нього був з собою, демонтував частину огорожі з могил родичів ОСОБА_6 , знявши металевий ціпок, яким були огороджені могили по периметру, та стовпчик у вигляді металевої труби діаметром 50 мм та довжиною 1,5 м. якими протиправно заволодів та розпорядився на власний розсуд, реалізувавши їх за ціною металобрухту на загальну суму 140 гривень.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 моральну шкоду та матеріальні збитки у розмірі 252 грн. 16 коп.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано як наруга над могилою вчинене з корисливих мотивів, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину не визнав, суду показав, що точну дату він не пам`ятає, він разом із співмешканкою ОСОБА_10 поїхали на велосипедах в с. Подолянку за грибами. Назбиравши грибів він разом з ОСОБА_10 вирушили додому с . Манне. В районі кладовища він згадав, що вони залишили пельмені, які вони до цього купили та залишили у знайомого на ім`я ОСОБА_11 в с. Подолянка, також йому потрібно було підкачати колесо на велосипеді. ОСОБА_10 поїхала додому у с. Манне, а він повернувся до с. Подолянка. Повертаючись в с. Подолянка на дорозі між с. Подолянка та с. Степанівка помітив білий мішок в якому знаходився металевий цеп та рядом металевий кутник. Подзвонив до громадянки ОСОБА_12 , що проживає в с. Степанівка та повідомив, що він їде у с. Степанівку, на що вона йому запропонувала взяти із собою пляшку горілки, і він повернувся в с. Подолянка, щоб купити горілки. Мішок з металевими цепками залишив на місці, а металевий кутник забрав із собою. В с. Подолянка купуючи вино, так як горілки не було, зустрів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та запропонував їм допомогти йому погрузити мішок з цепами на велосипед, його прохання допомогти ОСОБА_13 та ОСОБА_14 проігнорували. Повертаючись в с. Манне з с. Подолянка через с. Степанівка, забрав мішок з цепами, які на наступний день продав ОСОБА_15 . Через день до нього приїхали працівники міліції. Під час досудового слідства погоджувався з тим, що огорожу на кладовищі викрав він, так як працівники міліції йому погрожували, а він є інвалідом та побоювався за своє життя.

Відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України в ході судового розгляду кримінального провадження судом було досліджено всі докази, подані сторонами кримінального провадження. Проти закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами сторони кримінального провадження не заперечували.

На підтвердження вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, стороною обвинувачення представлені покази свідків та потерпілої, яких суд безпосередню допитав у судовому засіданні.
Згідно свідчень потерпілої ОСОБА_6 , - в квітні 2015 року на кладовищі огорожа була на місці. Згодом односельчани їй повідомили, що зникла огорожа на кладовищі з могил родичів чоловіка, огорожа складалася з цепів та стовпчиків. На зберігання огорожу їй не передавали.

Згідно показів свідка ОСОБА_16 , який показав, що 10.05.2015 року в с. Подолянка до нього звернувся ОСОБА_4 з проханням надати насос, щоб накачати камеру на велосипеді, накачавши колесо ОСОБА_4 поїхав далі.

Згідно показів свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 він був в с. Подолянка з ОСОБА_14 де зустрів ОСОБА_4 , який їхав на велосипеді, на велосипеді була металева труба, кутник та арматура. ОСОБА_4 повідомив їм, що виміняв метал на горілку. Також попросив допомогли погрузити на велосипед металевий цеп, що знаходяться далі по дорозі, на дане прохання він з ОСОБА_14 відмовився допомогти. Також ОСОБА_4 повідомив їм, що він їде у с. Степанівка. Після розмови з ОСОБА_17 , ОСОБА_13 разом ОСОБА_14 поїхали додому в с. Стапанівку, по дорозі побачили на узбіччі білий мішок, заглянули в мішок, помітили металевий цеп чорного кольору, залишивши мішок поїхали далі в с. Степанівку. В с. Спепанівка він бачив, що ОСОБА_4 приїхав до ОСОБА_18 з металевою трубою, кутником та арматурою та білим мішком, який він разом з ОСОБА_14 бачили на узбіччі. Одразу зателефонував до працівників міліції і повідомив, що ОСОБА_4 знаходиться в с. Степанівка і при ньому є метал. Працівникам міліції він дзвонив, так як з кладовища почали зникати огорожі, і в цьому злочині могли звинуватити його. В телефонному режимі йому повідомили, що працівники міліції не зможуть приїхати, так як чергова група на виїзді.

Згідно показів свідка ОСОБА_14 , 10.05.2015 року о 22-23 годині, він разом з ОСОБА_13 приїхав в с. Подолянка за вином, де побачив ОСОБА_4 , який теж купував вино. На велосипеді ОСОБА_4 була металева труба, кутник. ОСОБА_4 попросив, щоб вони допомогли йому погрузити мішок на велосипед, який знаходиться далі по дорозі, на що вони відмовились. Купивши вино він разом з ОСОБА_13 поїхали в с. Стапанівку, де на узбіччі дороги помітили білий мішок, заглянули в мішок побачили металевий цеп чорного кольору. В подальшому бачив ОСОБА_4 в с. Степанівка у громадянки ОСОБА_18 , в дворі був велосипед з прикріпленим до нього металевою трубою, кутником та білим мішком, який вони до цього бачили на узбіччі дороги. Також повідомив, що ОСОБА_13 дзвонив у міліцію, щоб повідомити, що у ОСОБА_4 знаходиться металева труба, кутник та цеп, які можливо викрадені із кладовища. ОСОБА_13 дзвонив працівникам міліції, так як два дні тому його підозрювали у викрадені з кладовища огорожі.

Згідно показів свідка ОСОБА_15 , дату він не пам`ятає, ОСОБА_4 привіз йому в с. Мартиновку металевий цеп та дві металеві труби, які він купив. Металевий цеп був ржавий та знаходився у білому мішку. Згодом металевий цеп вилучили працівники міліція.

Згідно показів свідка ОСОБА_10 , - точну дату не пам`ятає, вона разом з ОСОБА_4 були в с. Подолянці, звідки їхали додому с. Манне, у ОСОБА_4 спустило колесо і він повернувся, щоб накачати колесо, а також забрати пельмені, які вони забули у ОСОБА_19 , вона ж повернулася додому в с. Манне.

Згідно показів свідка ОСОБА_20 , - в травні місяці 2015 року ОСОБА_4 приніс її батькові ОСОБА_15 білий мішок. Згодом вона зі слів батька дізналась, що він купив у ОСОБА_4 металеву цеп та металеві труби.

Згідно показів свідка ОСОБА_21 , - в травня місяці 2015 року приїжджав до неї на велосипеді в с. Степанівку в гості, випили з ним вино, та ОСОБА_4 поїхав.

Згідно показів свідка ОСОБА_22 бачив у дворі ОСОБА_18 велосипед. ОСОБА_13 визивав міліцію, але ні хто не приїхав, міліцію визивав у зв`язку з тим, що на кладовищі викрадають огорожі і щоб їх в цьому не звинуватили.

Також стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_4 надано такі докази.

Заява ОСОБА_20 від 14.05.2015 року, згідно якої вона дає згоду працівникам міліції на проведення огляду приміщення за адресою АДРЕСА_2 .

Протокол огляду місця події від 14.05.2015 року с. Мартиновка, згідно якого оглядом є домоволодіння гр. ОСОБА_15 , яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 . Територія домоволодіння огороджена кам`яним забором. Вхід на територію здійснюється через металеві ворота. При вході справа знаходиться літня кухня. При вході на територію справа знаходиться поліетиленовий мішок, в середині якого знаходиться металевий цеп, який був вилучений до Веселинівського РВ. Проводилось фотографування моб. телефоном «Самсунг». До протоколу надано фототаблиця, на якій зображено мішок білого кольору в якому знаходиться цеп, також зображено подвір`я.

Постанова від 14.05.2015 року про визнання та прилучення до справи речових доказів, згідно якої визнано як речові докази металевий цеп довжиною 23 метри.

Протокол місця події від 13.05.2015 року с. Подолянка, згідно якого оглядом є Подолянське сільське кладовище. Згідно огляду встановлено, що зі східної сторони кладовища у першому ряді розташовані три могили в яких поховані ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 . Навколо могил розташовані п`ять металевих стовпчиків висотою близько 1.4 метра пофарбовані в білий колір. Із західного боку могил відсутній один металевий стовпчик на тому місці є отвір в землі. Відстань між стовпчиками які розташовані в довжину могил становить 3 метри. Відстань між стовпами які розташовані в ширину могил становить 5 метрів. На кожному стовпчику посередині є приварені півкільця за які явно кріпилися огорожі навколо могил. На момент огляду будь-яких огорож навколо вищезазначених могил відсутні. Будь-яких слідів від взуття під час огляду не виявлено. До протоколу надано фототаблиця, на якій зображено кладовище та могили.

Довідка видана ПП «Юголомресурс», згідно якої в травні 2015 року, вартість одного кілограму брухту чорних металів складає 3,20 грн. Копія ліцензії Міністерства промислової політики України видана ПП «Юголомресурс» на заготівлю, переробку металобрухту чорних металів. Копія свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ ПП «Юголомресурс», копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ПП «Юголомресурс».

Також під час судового розгляду було досліджено речовий доках - металеву цеп, яка була надано суду стороною обвинувачення в білому опечатаному мішку. В судовому засіданні мішок був розпечатаний та металева цеп, яка знаходилась в ньому, була надана для ознайомлення учасникам судового провадження, в тому числі потерпілій ОСОБА_6 , свідкам ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Під час ознайомлення з речовим доказом, потерпіла ОСОБА_6 впізнала металевий цеп по характерним признакам, а саме за окремими кільцями, які є покрашеними білою фарбою, та за які кріпилися до стовпчиків. ОСОБА_14 показав, що точно відповісти, чи це той цеп чи ні, який він бачив на узбіччі дороги не може, так як було темно, але мішок з того матеріалу з якого був мішок на узбіччі. ОСОБА_15 не зміг впізнати цеп, який йому було надано для огляду.

Згідно обвинувального акту, речовими доказами по кримінальному провадженню є металевий цеп довжиною 23 метри та металевий стовпчик діаметром 50 мм та довжиною 1,5 м., та зазначено, що вони знаходяться на зберіганні у ОСОБА_6 . Однак, як було встановлено в судовому засіданні, потерпілій ОСОБА_6 не передавалися на зберігання металевий цеп та металевий стовпчик.

Стороною обвинувачення не надано для ознайомлення (дослідження) металевий стовпчик, який згідно обвинуваченого акту є речовим доказом та у викрадені якого обвинувачується ОСОБА_4 . Також не надано документ, згідно якого вказаний металевий стовпчик вилучався, та постанову слідчого про визнання металевого стовпчика речовим доказом. Згідно протоколу огляду місця події від 14.05.2015 року с. Мартиновка, з домоволодіння ОСОБА_15 було вилучено лише металевий цеп.

Захисником ОСОБА_8 в судовому засіданні було заявлено, що протокол огляду місця події від 14.05.2015 року с. Мартиновка, відповідно до якого було вилучено металеву цеп є недопустимим доказом, а звідси є недопустимим доказом і сам металевий цеп. В обґрунтування вказав, що огляд домоволодіння проводився без ухвали слідчого судді, а тому у відповідності до ч. 2 ст. 237, ч. 2 ст. 234, ч. 2 ст. 87 КПК України є недопустимими доказами.

Прокурор на заяву захисника про недопустимість доказів вказав, що вказані докази отримані відповідно до вимог КПК України, так як дозвіл на огляд був наданий донькою власника будинку ОСОБА_20 , яка там проживає.

Суд у відповідності до ч. 1 ст. 89 КПК України, розглянувши питання допустимості чи недопустимості протоколу огляду місця події від 14.05.2015 року с. Мартиновка та металевого цепу в якості доказів, прийшов до переконання, що вказані докази є допустимими в силу ст. 233 КПК України.

Відповідно до ст. 233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якої метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків установлених частиною третьої цієї статті. Під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення.

Так, як ОСОБА_20 є донькою власника домоволодіння, яке належить ОСОБА_15 , та володіє ним як член сім`ї, а тому у неї було право надати згоду на проникнення до цього житла.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбачених статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Тому посилання прокурора, що обвинувачений під час досудового слідства давав покази, згідно яких визнавав свою вину, а тому суд повинен взяті ці покази до уваги, суперечать приписам ст.ст. 23, 95 КПК України.

Покази, що надавалися обвинуваченим ОСОБА_4 під час досудового слідства, суд розцінює як спосіб захисту, та побоюванням обвинуваченого, що на нього може бути вчинено тиск зі сторони слідчих органів вразі не визнання вини.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому у відповідності до ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Згідно приписів статті 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

В даному кримінальному проваджені, обвинувачення будується на припущеннях, обґрунтовуючи лише тим, що ОСОБА_4 продав металевий цеп, який був елементом могили, а отже вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 297 КК України, яке виразилось у викрадені елементів огорожі могили. Інших свідків, які могли беззаперечно та безпосередньо підтвердити причетність ОСОБА_4 до інкримінованого йому злочину стороною обвинувачення не представлено. Також, будь-яких інших належних доказів, що саме ОСОБА_4 вчинив викрадення елементів огорожі, стороною обвинувачення не надано.

Також прокурором не доведено матеріальні збитки, що згідно обвинувального акту були спричинені потерпілій в розмірі 252 грн. 16 коп. В обґрунтування матеріальних збитків надано лише довідку ПП «Юголомресурс», згідно якої в травні 2015 року, вартість одного кілограму брухту чорних металів складає 3,20 грн., не вказавши яка вага металевого цепу. В протоколі огляду місця події від 14.05.2015 року с. Мартиновка, також не зазначена вага вилученого до Веселинівського РВ металевого цепу. Отже, слідчим та прокурором лише припускається, що збитки спричинені в розмірі 252 грн. 16 коп.
Ураховуючи вищевикладене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до переконання, що вину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 297 КК України, а саме: наруга над могилою вчинена з корисливих мотивів, стороною обвинувачення не доведено належними доказами поза розумним сумнівом. Суд приходить до загального висновку про недоведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що є підставою для його виправдання.
У кримінальному проваджені судових витрат не має, цивільний позов не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 326, 368-371, 373, 374 КПК України суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 297 КК України, та виправдати за недоведеністю вчинення ним вказаного кримінального правопорушення.

Речовий доказ по справі: металевий цеп довжиною 23 метри передати потерпілій ОСОБА_6 .
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд Миколаївської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1