УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/844/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.125 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження №296/844/16-к за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 22 липня 2016 року відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить змінити вирок в частині стягнення з останнього суми моральної шкоди, та стягнути з ОСОБА_9 на його користь моральну шкоду в сумі 10 000 грн. Крім того, просить виключити з мотивувальної частини вироку суду обставину: - «Злочин скоїв внаслідок неправомірних дій потерпілого, о 23-30 годині ночі прийшов до квартири обвинуваченого у нетверезому стані». При цьому, посилаючись на свої показання та свідка ОСОБА_10 дані в суді першої інстанції та п.п.1.3, 1.4, 1.5, 1.9 ПДР України, наголошує на тому, що обвинувачений ОСОБА_9 сам спровокував конфлікт шляхом блокування його. Судом першої інстанції належно не перевірено показання свідка ОСОБА_11 про те, що потерпілий прийшов до квартири обвинуваченого у нетверезому стані та свідка ОСОБА_12 який з`явився після конфлікту, хоча ці показання спростовуються самим обвинуваченим, потерпілим, свідком ОСОБА_10 за відсутності відповідної експертизи чи дослідження щодо стану алкогольного сп`яніння. Наголошує, що йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в самому факті умисному спричинені обвинуваченим легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я та з`явлення до суду у зв`язку з розглядом його справи, оскільки це йому нагадує про жахливу сторону вчинених відносного нього неправомірність дій зі сторони обвинуваченого, він до теперішнього часу відчуває постійний біль, запаморочення, нервові переживання, стривоженість та дискомфорт від протиправних дій ОСОБА_9 , у нього часто проявляються емоційні спалахи, виникає дратівливість, збудливість, а тому від цього страждають близькі та знайомі люди, також непокоять постійні неврози, які проявляються тривогою, страхом та нездатність в повній мірі зосередитись на основних питання свого життя. Вважає, що з врахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних, моральних та душевних страждань, стану його здоров`я, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, розмір відшкодування моральної шкоди повинен скласти 10 000 грн.
Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 300 грн.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 26.10.2015 р. близько 23 год. 45 хв. за адресою: АДРЕСА_1 на сходинковому майданчику між сусідами ОСОБА_9 та ОСОБА_7 розпочався словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 наніс один удар кулаком правої руки в область грудної клітини ОСОБА_7 , а саме в праву її частину, після чого не зупиняючи свої злочинні дії наніс ще один удар кулаком правої руки ОСОБА_7 в область голови, а саме в потилицю, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді синця на волосистій частині голови, які відноситься до легкого тілесного ушкодження без короткочасним розладу здоров`я.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення потерпілого ОСОБА_7 та його представника, які просили задовольнити апеляційні вимоги, пояснення обвинуваченого, який щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, думку прокурора, яка просила частково задовольнити апеляційну скаргу потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені перевіреними у ній та викладеними у вироку доказами, та ніким з можливих апелянтів не оскаржуються.
Разом з тим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, всупереч ст.370 КПК України, в мотивувальній частині вироку допустив невідповідність висновків фактичним обставинам кримінального провадження, в частині того, що потерпілий сам спровокував конфлікт, поставивши автомобіль на місце сусіда, яке визначено звичаєвими стосунками між сусідами та прийшов до квартири обвинуваченого, перебуваючи у нетверезому стані.
Як вбачається з матеріалів провадження, потерпілий ОСОБА_7 залишив свій автомобіль на стоянці поблизу багатоквартирного будинку, де проживає його матір. Обвинувачений ОСОБА_9 , виявивши на місці стоянки, яке він постійно використовував для стоянки свого автомобіля, автомобіль залишений потерпілим, вважаючи, що саме за ним належить першочергове та переважне право користування цим місцем, припарковав свій автомобіль у спосіб, який виключав можливість для виїзду автомобіля ОСОБА_7 .
Коли ж потерпілий ОСОБА_7 прийшов до обвинуваченого ОСОБА_9 з вимогою щоб той звільнив проїзд, між ними з вказаних причин відбувся конфлікт, під час якого обвинуваченим було вчинено кримінальне правопорушення за обставин встановлених вироком суду.
За наведених обставин, апеляційний суд погоджується з апеляційними доводами потерпілого, що місце стоянки біля багатоквартирного будинку перебуває в загальному користуванні усіх мешканців цього будинку. Будь-які нормативні акти чи угоди про визнання за обвинуваченим переважного права користування спірним місцем стоянки для автомобіля відсутні. Дії обвинуваченого щодо створення перешкоди у виїзді для автомобіля потерпілого ОСОБА_7 носили умисний та протиправний характер.
У зв`язку з цим, висновки суду першої інстанції, що саме потерпілий ОСОБА_7 спровокував конфлікт з обвинуваченим є безпідставними.
Апеляційний суд визнає необґрунтованими висновки суду першої інстанції і про перебування потерпілого ОСОБА_7 на час вчинення кримінального правопорушення у нетверезому стані. В матеріалах провадження відсутні будь-які документальні докази на підтвердження такого факту. Посилання у вироку на показання свідка ОСОБА_11 , якому про перебування потерпілого у нетверезому стані стало відомо зі слів самого потерпілого, що останній категорично заперечує, апеляційний суд визнає недостатнім доказом для належного доведення вказаного факту.
На підставі ст.409, п.1, п.3 ч.1 ст.411 КПК України вирок суду в цій частині підлягає відповідній зміні.
Вирішуючи цивільний позов потерпілого, суд першої інстанції безпідставно застосував положення ст.1193 ЦК України та не врахував вимоги ст.23 ЦК України, що стало наслідком неправильного визначення грошового розміру відшкодування моральної шкоди.
Апеляційний суд враховує, що неправомірними, умисними діями обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілому ОСОБА_7 були спричинені легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров`я, внаслідок чого він зазнав фізичних та душевних страждань, які полягали у відчуттях фізичної болі, у переживаннях за стан свого здоров`я, у психологічних хвилюваннях та тривогах.
При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди апеляційний суд бере до уваги глибину і тривалість моральних страждань потерпілого.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 22 липня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 коштів на відшкодування моральної шкоди змінити. Збільшити розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 з 300 грн. до 1000 (одна тисяча) грн.
Виключити з мотивувальної частини вироку висновки суду про спровокування потерпілим ОСОБА_7 конфлікту та перебування останнього у нетверезому стані.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді :