АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1-808/11 Номер провадження 11/786/16/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст.185 КК України З.С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_6 на вирок Октябрського районного суду м.Полтави від 07 грудня 2011 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Полтави, українець, громадянин України, освіта середня, не одружений, працює двірником КП ЖЕО №4, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-16.02.2000 року Октябрським районним судом м.Полтави за ч.3 ст.140, ч.1 ст.215-3, 42 КК України (1960 року) на 6 років позбавлення волі, звільнений 04.01.2003 року відповідно до постанови Харківського районного суду м.Харкова від цієї дати умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 22 дні;

-01.06.2004 року Октябрським районним судом м.Полтави за ч.3 ст.289, ст.69, 71 КК України на 7 років 5 місяців позбавлення волі, звільненого 22 липня 2010 року умовно-достроково на невідбутий строк 3 місяці 1 день;

-07.06.2011 року Київським районним судом м.Полтави за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,
засуджений за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, часткового приєднавши до призначеного покарання невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м.Полтави від 07.06.2011 року, визначено остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Вирішено питання щодо долі речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим в тому, що він 01.09.2011 року, близько 19.00 год., перебуваючи в приміщенні магазину „ТОВ АТБ-Маркет, що по вул.Грушевського, 17 в м.Полтаві, діючи повторно, шляхом вільного доступу з прилавку вказаного магазину, таємно намагався викрасти пляшку коньяку „MARTELL V.S.O.P., вартістю 416,99 грн., , однак не довів до кінця свої злочинні дії, оскільки був затриманий працівниками служби безпеки вказаного магазину.

В принесеній апеляції засуджений просить пом`якшити призначене йому за вироком суду покарання, оскільки судом не взято до уваги визнання ним своєї вини, щирого каяття у вчиненому, активного сприяння у розкритті злочину, відсутності матеріальних збитків нанесених потерпілій стороні.

Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, міркування прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції та безпідставність апеляції засудженого, перевіривши доводи апеляції та матеріали кримінальної справи, не вбачає підстав для задоволення апеляції засудженого з таких підстав. В апеляції засудженого висновки суду про його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України не оспорюються.

Суд першої інстанції правильно, в межах пред`явленого обвинувачення, визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні замаху на таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.

Покарання ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст.ст.65, 71 КК України. При цьому суд вказав у вироку і правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, який раніше неодноразово засуджувався за вчинення злочинів проти власності, має непогашену у визначеному законом порядку судимість та невідбуте покарання за попереднім вироком, а також конкретні обставини справи.

Безпідставним є посилання в апеляції засудженого на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання не враховано наявність пом`якшуючих покарання обставин.

Так, як вбачається з матеріалів кримінальної справи, ОСОБА_6 вину у вчиненні ним інкримінованого йому злочину визнавав, як в ході досудового слідства, так і в суді першої інстанції, але в поясненнях, наданих ним під час судового засідання в суді першої інстанції, фактично заперечив факт його скоєння, наголосивши при цьому, що пляшку коньяку, вартістю 416, 99 грн., взяв в магазині і сховав її за пояс штанів з тим, щоб в послідуючому оплатити вартість за кошти, які йому хтось нібито повинен був принести після того, як він попросить про це по телефону. Однак, при виході з магазину і перетині касової лінії супермаркету, він був затриманий працівниками служби охорони, які й вилучили у нього викрадене та повідомили про це працівникам міліції. Вказував, що наміру викрадати коньяк не мав, а виносив його з магазину, сховавши за пояс брюк з тим, щоб просто не нести в руках.

Відповідно, щире каяття припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність, а активне сприяння розкриттю злочину означає, що винний добровільно в якійсь формі своїми активними діями надає допомогу органам слідства або суду в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття.

З урахуванням наведеного, показань засудженого щодо відношення до скоєного, суд першої інстанції не віднайшов та не визнав обставин такими, що пом`якшили б покарання ОСОБА_6 . Не вбачає таких обставин і колегія суддів.

Правильно судом призначено покарання ОСОБА_6 і за сукупністю вироків, за правилами ч.1 ст.71 КК України, оскільки після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, він вчинив новий злочин. Згідно ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

Таким чином, остаточне покарання визначене судом засудженому саме з урахуванням вказаних вимог закону.

Обране покарання відповідає вчиненому, даним про особу винного, обрано воно реально, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 , а також попередження нових злочинів та не є занадто суворим для нього.

В зв`язку з вищевикладеним, постановлене щодо ОСОБА_6 судове рішення відповідає вимогам закону, підстави для його зміни в частині призначення засудженому покарання і задоволення апеляції засудженого, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись п.15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, ст.ст. 365, 366 КПК України (1960р.), колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Вирок Октябрського районного суду м.Полтави від 07 грудня 2011 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4