АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/526/2016 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 2 ст. 185 Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження №00009717 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дружківка, Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без визначеного місця проживання в м. Києві, раніше судимий вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році»,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року ОСОБА_10 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення та призначено покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 /одного/ року позбавлення волі.

Як встановив суд першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_10 18 серпня 2015 року, приблизно о 19 годині 50 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину «Сільпо», який належить ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД», що розташований по вул. О. Гончара, 96 в м. Києві, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, узяв з полиць 20 плиток різного шоколаду та помістив їх у сумку яка знаходилась при ньому та, за пояс джинсів, у які був одягнутий в результаті чого намагався таємно, повторно викрасти майно, яке належить ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД», на загальну суму 559 гривень 64 копійок, однак свій злочинний умисел довести до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки на виході із магазину «Сільпо», був затриманий працівниками даного магазину, а майно яке він намагався викрасти було виявлено та вилучено.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 не оспорюючи фактичні обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, просить врахувати наявні пом`якшуючі обставини, стан його здоров`я та пом`якшити покарання. Вважає, що суд першої інстанції не достатньо врахував дані, які характеризують його особу, а саме: визнання вини в повному обсязі та щире каяття, вчинення злочин у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, наявність тяжкого хронічного захворювання ВИЧ ІІІ клінічної стадії у зв`язку з чим він перебуває на АРТ-терапії для підтримки імунної системи, має на утриманні двох неповнолітніх дітей дочку ОСОБА_11 2010 року народження та сина ОСОБА_12 2012 року народження, який є інвалідом з дитинства, та інші дані про його особу

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, апеляційні скарги подані не були.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника, які в під час апеляційного розгляду змінили апеляційні вимоги і просили змінити вирок суду в частині призначеного покарання та пом`якшити покарання з 1 року позбавлення волі на 5 місяців арешту, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим, провівши судові дебати і заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_10 , за згодою сторін визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, оскільки учасники судового провадження правильно розуміли зміст цих обставин, і у суду не було сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

В зв`язку з цим, суд правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого злочину та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 15,ч.2 ст.185 КК України КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому, у відповідності до положень ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, відсутність обставин, які обтяжують покарання, щире каяття як пом`якшуючу покарання обставину, і призначив ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі.

З огляду на те, що ОСОБА_10 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, колегія суддів повністю погоджується з висновком суду про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що при визначенні виду і міри покарання ОСОБА_10 у виді одного року позбавлення волі суд недостатньо врахував конкретні обставини вчинення злочину, що він вчинив не закінчений злочин, фактично потерпілому матеріальна шкода не була спричинена. Як вбачається з характеристики з місця проживання обвинуваченого скарг та нарікань на його поведінку не надходило. Покарання за раніше вчинені злочини він відбув. При апеційному розгляді справи встановлено, що він хворіє на тяжке захворювання, що не було враховано судом при ухваленні вироку.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає можливим пом`якшити ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, призначене за вироком суду, в межах санкції ч.2 ст.185 КК України з 1 року позбавлення волі на 6 місяців арешту, таким чином частково задовольнивши його апеляційну скаргу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року у кримінальному провадженні № 0009717 відносно ОСОБА_10 змінити в частині призначення покарання.

Пом`якшити ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України з 1 ( одного) року позбавлення волі до 6 (шести) місяців арешту.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальної справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4