У х в а л а
іменем україни

17 травня 2016року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000106 за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та жителя м. Києва,

проживаючого на АДРЕСА_1 ,

громадянина України, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2015 року щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 204 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, на користь держави з конфіскацією незаконно виготовленої продукції, а саме 8 пакетів, місткістю 10 мл кожний, спиртовмісної рідини.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2015 року вирок залишено без змін.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 порушує питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_5 та закриття кримінального провадження із звільненням останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям на підставі ст. 45 КК України. Крім того, вказує на невідповідність призначеного ОСОБА_5 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості.

За вироком суду ОСОБА_5 засуджено за те, що він 11 листопада 2014 року, з метою подальшого незаконного збуту алкогольних напоїв,замовив придбання через мережу Інтернет у невстановлених осіб 8 пакетів незаконно виготовлених алкогольних напоїв, ємкістю 10 літрів кожен, з рідиною, схожою на горілку, за ціною 260 грн. за один пакет і отримав їх ж дня за адресою АДРЕСА_2 , після чого помістив їх до власного транспортного засобу марки Hundai Tucsson, державний номерний знак НОМЕР_1 , у якому в подальшому зберігав та транспортував у межах міста Києва з метою збуту для отримання прибутку,без відповідних умов для зберігання алкогольної продукції, передбачених для продукції даного сегменту до 18 листопада 2014 року, коли незаконно перемістив алкогольну продукцію до вищевказаного будинку.

14 листопада 2014 року ОСОБА_8 подав об`яву через мережу Інтернет про продаж горілки «Пшенична», об`ємом 10 літрів, зазначивши свій контактний номер телефону, на який подзвонив ОСОБА_9 та повідомив про бажання придбати горілку. 18 листопада 2014 року під час обумовленої зустрічі ОСОБА_5 збув ОСОБА_10 7 пакетів з горілкою марки «Пшенична», ємкістю 10 літрів кожен,із спиртовмісними рідинами, які не відповідають діючому державному стандарту ДСТУ 4256:2003 «Горілки і горілки особливі. Технічні умови» та діючому державному стандарту ДСТУ 7130:2009 «Спирт етиловий ректифікований, горілки, напої лікеро-горілчані. Критерії оцінювання справжності» на загальну суму 1960 грн.

Вказаний факт вчинення ОСОБА_5 збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв було виявлено працівниками ВДСБЕЗ Святошинського РУ ГУ МВС України у м. Києві, якими під час огляду місця події було виявлено у багажнику належного ОСОБА_5 транспортного засобу один пакет горілки марки «Пшенична», а також сім пакетів зазначеної горілки біля вказаного транспортного засобу.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій не оспорюються в касаційній скарзі захисника ОСОБА_7 .

Доводи захисника про необхідність звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям на підставі ст. 45 КК України, а також про суворість призначеного засудженому покарання, аналогічні доводам його апеляційної скарги, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції та визнані необґрунтованими, оскільки не відповідають матеріалам кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям можливе за наявності всіх передбачених умов.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено судом, ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив злочин невеликої тяжкості, щиро розкаявся, що визнано судом обставиною, яка пом`якшує покарання, збитки відсутні.

Проте, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про необхідність відмовити у звільненні ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з відсутністю однієї з обов`язкових умов для цього - активного сприяння розкриттю злочину. Вказана обставина органом досудового розслідування встановлена не була, в обвинувальному акті не зазначена, суд першої інстанції не визнав дану обставину такою, яка пом`якшує покарання, оскільки розгляд кримінального провадження відбувся в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та стороною захисту доказів на підтвердження наявності вказаної обставини суду надано не було.

Доводи про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі ОСОБА_5 внаслідок суворості є необгрунтованими. Призначаючи засудженому покарання, суд урахував тяжкість вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання, та обрав мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 204 КК України. Покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

З огляду на те, що кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень кримінального процесуального закону не встановлено, суд дійшов висновку, що касаційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 428, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а її касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3