АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/495/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Злочини проти власності
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження № 0002775 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Київського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2015 року у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зареєстрованого та мешкаючого по АДРЕСА_1 ,раніше судимого ,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі.
Згідно з ч.1 ст.. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим йому призначено покарання у виді позбавлення волі на 3 роки 4 місяці. На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 14.08.2015 року остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання враховано з моменту його фактичного затримання з 26.06.2015 року. Цивільні позови ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задоволено в повному обсязі.
Згідно вироку, 11.03.2015 року близько 12-00 години ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, знаходячись в приміщенні інституту ХАІ в м. Харкові по вул.. Чкалова , 17, зайшов до відкритої аудиторії №512 та побачив в ній проектор ВеnQ MP 620р , вартістю згідно судово-товарознавчої експертизи 1234 грн. Після цього, реалізуючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, ОСОБА_7 викрав вказаний проектор та залишив місце злочину з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 1234 грн.
Крім того, в ніч з 20.02.2015 року на 21.02.2015 року, ОСОБА_7 прибув на територію гаражного кооперативу в АДРЕСА_2 та , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник у приміщення гаражу № НОМЕР_1 шляхом пошкодження навісного замку воріт і таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_9 , а саме : човен надувний, торгівельної марки «ANT Fisher 250M», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи складає 1014 грн. Після цього ОСОБА_7 залишив місце злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1014 грн.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати у зв`язку з м`якістю покарання та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного остаточного покарання. Просить ухвалити новий вирок та призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі, за ч.3 ст. 185 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Згідно з ч.1 ст.. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді позбавлення волі на 4 роки 6 місяців. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 14.08.2015 року остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Посилається на те, що під час судового розгляду було встановлено, що кримінальні правопорушення ОСОБА_7 вчинив до ухвалення вироку Київським районним судом м. Харкова від 14.08.2015 року, а тому остаточне покарання необхідно призначати за правилами ч.4 ст. 70 КК України. Суд першої інстанції застосував правила ч.1 ст. 71 КК України, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу в частині призначення остаточного покарання за правилами ч.4 ст. 70 КК України, але вважав можливим залишити остаточне покарання в межах призначеного судом першої інстанції,обвинуваченого ОСОБА_7 який також підтримав позицію прокурора в судовому засіданні щодо виду і розміру остаточного покарання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст.. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обставини вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не оспорюються.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції правильно встановив дані про його особу раніше неодноразово судимого Київським районним судом м.Харкова вироком від 07.09.2005 року за ч.1 ст. 190 КК України до 3 років обмеження волі; вироком від 26.032008 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185 , 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; вироком від 14.08.2015 року за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Судом враховано, що обвинувачений ніде не працює, формально позитивно характеризується за місцем проживання, пом`якшуючу обставину щире каяття, обтяжуючу обставину рецидив злочинів. Тому покарання у виді позбавлення волі, призначене йому судом першої інстанції за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України за кожен злочин окремо та за сукупністю цих злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів, особі винного та враховує встановлені судом обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи із цього, підстав вважати таке покарання явно несправедливим через м`якість колегія суддів не знаходить.

Разом із тим судом першої інстанції не було враховано, що кримінальні правопорушення ОСОБА_7 вчинив до ухвалення вироку Київським районним судом м. Харкова від 14.08.2015 року, а тому остаточне покарання йому необхідно призначати не за правилами ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків , а за сукупністю злочинів відповідно до положень ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком. При цьому колегія суддів не знаходить підстав для застосування більш суворого остаточного покарання обвинуваченому, про що просить автор апеляції.

Таким чином, доводи прокурора про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність відповідно до ст.. 413 КПК України, на думку колегії суддів, є обґрунтованими. Проте, оскільки судом апеляційної інстанції становище обвинуваченого не погіршується, вирок підлягає зміні, а не скасуванню.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів було встановлено наявність підстав для зарахування строку попереднього ув`язнення ОСОБА_7 із 26.06.2015 року по 14.09.2015 року та із 27.10.2015 року по 16.02.2016 року в строк відбування покарання, застосувавши положення ч. 5ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі .

Процесуальних порушень, що тягнуть безумовне скасування судового рішення, колегія суддів не вбачає.

Керуючись: ст.ст.404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч.2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2015 року у відношенні ОСОБА_7 в частині призначення покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі.

Згідно з ч.1 ст.. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покарання призначити у виді позбавлення волі на 3 роки 4 місяці.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 14.08.2015 року і остаточно призначити покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, зарахувавши покарання частково відбуте ним за попереднім вироком.

Згідно з ч. 5ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі зарахувати час перебування під вартою ОСОБА_7 із 26.06.2015 року по 14.09.2015 року та із 27.10.2015 року по 16.02.2016 року в строк відбування покарання.

В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - з дня вручення копії ухвали.

Головуючий-суддя:
Судді