Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
1-102/11: Кримінальні справи (до 01.01.2019); Злочини проти встановленого порядку несення військової служби (військові злочини); Ухилення від військової служби (усі види), з них; Ухилення від військової служби шляхом самокалічення або іншим способом.
Надіслано судом: 19.05.2016. Зареєстровано: 19.05.2016. Забезпечено надання загального доступу: 24.05.2016.
Дата набрання законної сили: 11.01.2012
Номер судового провадження: не визначено
Номер кримінального провадження в ЄРДР: не визначено
Ічнянський районний суд Чернігівської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2011

Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді Карапиш Т.В.

при секретарі Кулак І.В.

за участю прокурора Вторих Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотоп Сумської області, українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, жителя АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, раніше не судимого, в скоєнні злочину, передбаченого ст. 409 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_2 на посаді інженера цеху складання і ремонту боєприпасів, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України у порушення вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та посадових обов`язків інженера цеху, затверджених 20 жовтня 2008 року начальником центрального ракетно-артилерійського управління Головного управління логістики командування сил підтримки Збройних Сил України 11-15, 18-19, 20, 22, 26-28, 30 січня, 1-5, 8, 9, 11, 12, 15, 16-18, 22, 24, 27 лютого, 1, 2, 4, 10, 11, 12, 16 березня, 23, 27, 29, 30 квітня, 5, 11-14, 17-21, 24, 26-28, 31 травня, 2-4, 10, 11, 14, 15, 17, 18, 22, 23, 25, 29 червня, 1, 2, 5, 6, 8, 9, 12-14, 16, 20-23, 26-30 липня, 2, 3, 5, 6, 9, 10, 12, 13, 16-19, 20, 25, 27, 30 серпня, 2, 3, 6-8, 10, 13, 15, 17, 20, 22-24, 27-28, 30 вересня, 1, 4, 5, 6, 8, 11, 13, 14, 15, 18-22, 25-28 жовтня, 1, 3, 5, 8, 10-12, 15-18, 19, 22-26, 29, 30 листопада, 2, 3, 7, 9, 10, 14-17, 20-22, 24, 27, 29, 31 грудня 2010 року; 5-6, 10, 11, 13, 14, 17, 18, 20, 21, 24, 26-28, 31 січня, 1, 4, 7, 9, 10, 14, 17-18, 21, 22, 24, 25, 28, лютого, 1-5, 9-11, 14, 15, 17, 18, 21, 23, 24, 28, 31 березня, 1, 4, 6, 7, 8, 11, 12, 15, 19, 21, 26, 28 квітня 2011 року діючи умисно зухвало, порушуючи та ігноруючи встановлений порядок проходження військової служби, відкрито, не вдаючись до обману, демонструючи своє небажання проходити військову службу, без поважних причин відмовився від несення обов`язків військової служби та взагалі не виконував посадових обов`язків інженера цеху складання та ремонту боєприпасів, займався власними справами, не пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби, чим вчинив злочин, передбачений ст. 409 ч. 2 КК України.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину по пред`явленому обвинуваченню не визнав та пояснив, що він проходить службу з 2008 року на посаді інженера цеху складання та ремонту боєприпасів військової частини НОМЕР_1 . В 2009 році він написав рапорт на звільнення, так як не бажав служити, бо його займана посада не відповідала його спеціальності. Підсудний вказав, що він ні разу не відмовився виконувати своїх обов`язків, на території військової частини був присутній кожний день, без поважних причин своє робоче місце не покидав, були випадки, коли запізнювався на шикування, можливо коли запізнювався на роботу. А можливо, коли не було на робочому місці, то на території військової частини міг проводити заняття, щоб технологічний процес виконувався, міг стояти в нарядах. За свої дисциплінарні проступки притягувався до відповідальності, за що ніс покарання у вигляді позбавлення премії та доган.

Основне робоче місце знаходиться в цеху ремонту та складання боєприпасів. Але свої обов`язки відповідно займаній посаді міг виконувати на території всієї військової частини. Комп`ютерна система на контрольно-пропускному пункті часто піддавалась поломкам та довгий час не працювала, а тому не згоден з тим, що обвинуваченням надано йому в обвинувачення дні, коли він був відсутній на робочому місці або перебував декілька хвилин. Він ніколи не відмовлявся виконувати свої обов`язки, а їх виконував відповідно до займаної посади. Просить суд виправдати його за ст. 409 ч. 2 КК України, за відсутністю в його діях складу даного злочину.

Але хоча підсудний ОСОБА_1 вину по пред`явленому обвинуваченню не визнав, його вина підтверджується показами свідків та матеріалами справи.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні надав суду покази, де вказав, що ОСОБА_1 не добросовісно відносився до своїх обов`язків, в зв`язку з чим неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності. На робочому місці він перебував 10-15 хвилин, про що свідчить комп`ютерна система на контрольно-пропускному пункті. Вся військова частина знає, що ОСОБА_1 демонстративно відмовлявся виконувати свої обов`язки. Були випадки, коли взагалі не виходив на роботу, в зв`язку з чим писав пояснення. Проводилось не раз службове розслідування за його проступки, але ОСОБА_1 завжди пояснював, що він не бажає служити. В обов`язки ОСОБА_1 входив контроль за технологічним процесом, оформлення відомостей. Були випадки зупинення виконання робіт через порушення технологічного процесу по причині відсутності контролю за робочим процесом, в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не був присутній на робочому місці, чим самим не виконував свої службові обов`язки. Часто ОСОБА_1 був відсутній на шикуванні. Адже шикування проводилось о 07 годині 45 хвилин, а ОСОБА_1 з`являвся на робочому місці тільки о 09 годині 00 хвилин. За відсутність на робочому місці, за не прибуття на шикування його позбавляли премії. Вказівок виконувати роботу за межами цеху він не давав, так як робоче місце ОСОБА_1 в цеху.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що знає ОСОБА_1 з того часу, коли він почав служити у військовій частині. Разом працювали в цеху, він технік, а ОСОБА_1 інженер. Спочатку ОСОБА_1 працював добросовісно, а потім перестав цікавитись службою та відмовлявся виконувати свої обов`язки. Появлявся на робочому місці всього 5-10 хвилин і більше його ніхто не бачив. Були випадки, коли ОСОБА_1 прийде, привітається і піде. Більше його в той день ніхто не бачив. Він не слідкував за технологічним процесом, не заповняв документацію, інструктаж не проводив. В лютому - березні 2011 року була поломка транспортеру, фактичне зупинення робіт в цеху, до обід транспортер було налагоджено, а інженер ОСОБА_1 взагалі нічого про це не знав, участі у налагодженні роботи не приймав, бо був відсутній на робочому місці.

Свідок ОСОБА_4 надав суду покази, де вказав, що ОСОБА_1 появлявся на робочому місці зранку, але своїми обов`язками не займався, так як був на робочому місці 10-15 хвилин. Його обов`язки виконували він з ОСОБА_3 . ОСОБА_1 не проводив інструктажі, а проводив їх за ОСОБА_1 , він організовував проведення ремонтних робіт боєприпасів, хоча це входить в обов`язки ОСОБА_1 . Він не виконував свої обов`язки, тому що постійно був відсутній на робочому місці. З`являвся тільки на 5-10 хвилин, а за цей час не можливо виконати обов`язки, передбачених посадовою інструкцією. Знаю, що робоче його місце в цеху. Він міг бути зайнятим і відсутнім в цеху тільки 1 раз на тиждень в наряді та 2 рази на тиждень на заняттях.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що в березні 2010 року йому стало відомо про невиконання своїх службових обов`язків ОСОБА_1 , що він безпричинно не прибуває на своє робоче місце, запізнюється на шикування. Неодноразово попереджав ОСОБА_1 про те, що може бути порушена кримінальна справа. Але у ОСОБА_1 були не приязні відносини з ОСОБА_6 , можливо він так протестував, бо його бесіди з ОСОБА_1 не давали ні яких результатів. З приводу служби з ОСОБА_1 проводились атестаційні комісії, були в нього дисциплінарні стягнення. Робоче місце ОСОБА_1 було в цеху, так як там знаходяться боєприпаси, це дуже небезпечно, так як там теж знаходяться і цивільні люди, а тому керівник повинен бути обов`язково на робочому місці. Чого не робив інженер ОСОБА_1 , він був майже постійно відсутній на робочому місті. Цю відсутність пояснював не бажанням служити в армії.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що дійсно бувший інженер військової частини ОСОБА_1 інколи не добросовісно виконував свої обов`язки, за що не одноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, розглядався на атестаційній комісії військової частини. Після розгляду було прийнято рішення подати документи на звільнення, які були реалізовані у квітні 2011 року та звільнений із військової частини за невідповідність займаній посаді.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що в військовій частині є акти пропускного режиму, які безпосередньо по функціональним обов`язкам здійснюють контроль як на технічну територію, так і на адміністративну. ОСОБА_7 коли він працював або працював не стійко, такі теж випадки були і вони зафіксовані. В такі дні, коли система працювала не стійко, контроль проводився за допомогою перепусток. По перепусткам вівся облік кількості людей зайнятих на території, але час знаходження на території не вівся. Результати несправності цього обладнання відображалися в рапортах офіцера ВСП. Гарантійний термін система відпрацювала. А функціональні обов`язки ОСОБА_1 передбачають велике коло обов`язків . На об`єкті, де виконуються роботи по ремонту боєприпасів і ці об`єкти потребують особливої уваги і великої відповідальності, то вдосконалення , вивчення якоїсь літератури є виконанням функціональних обов`язків та всі інші обов`язки, вказані в посадовій інструкції, а відсутність на шикуванні не є порушенням функціональних обов`язків.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що знає ОСОБА_1 з 2008 року. Його постійне місце роботи в цеху. Він повинен там постійно знаходитись. В цеху складання та ремонту боєприпасів проводиться розвод робочих, який повинен проводити ОСОБА_1 , ставити їм завдання, в 2010-2011 роках ОСОБА_1 інструктажу не проводив, не ставив завдання працюючим, за нього це робили ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Робота в цеху передбачає перебування в ньому так як отримання боєприпасів і їх повернення здійснюється тільки на технічній території. Якщо можлива необхідність вийти в штаб, то повернення в цех обов`язкове. Протягом 2010-2011 років йому відомо про безпідставний невихід на службу ОСОБА_1 . Якщо і приходив, то не на тривалий час. В період відпустки обов`язки покладались на ОСОБА_3 , тому що ОСОБА_1 хоча і старший по званню, але не міг виконувати обов`язки так як постійно відсутній на робочому місці. За період 2010-2011 років ОСОБА_1 на наради до головного інженера не ходив, занять не проводив, в розробці технологічного процесу участі не приймав. Він, як його керівник, вказівок , щоб ОСОБА_1 виконував функціональні обов`язки на адміністративній території не давав. Основне робоче місце ОСОБА_1 на технічній території в цеху складання боєприпасів. А також підтверджую те, що в ті дні, які зазначені у витязі системи реєстрації заходу і виходу на технічну територію частини ОСОБА_1 був відсутній, а значить не виконував своїх функціональних обов`язків.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні вказав, що з 2010 року служив в обліково-оперативному відділі, ОСОБА_1 приходив у відділ, писав конспекти, розпечатував бірки, документи, приносив відомості. Але точної дати, коли він заходив у штат і скільки разів його бачив сказати не може.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що він звертався до ОСОБА_1 за допомогою з приводу технологічного процесу. Міг звертатися до нього по телефону, а на його прохання ОСОБА_1 приходив до нього. Скільки раз звертався за допомогою сказати до нього точно не може.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що електронна система фіксації не працювала довгий час за період із листопада 2010 року по лютий 2011 року. У 2004 році в неї закінчився термін експлуатації. Були випадки, коли система виходила із строю. Але ті дані, які надавались ним прокурору про дні, час заходу та виходу військовими з військової частини достовірні, бо в лютому 2011 року система була вже відремонтована. Коли система не працювала, то заходили з ручного пульту по перепусткам.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні вказав, що він з грудня 2010 року працював на посаді начальника технічного відділу. В розробці технологічних процесів участі не приймав ні в 2010 році, а ні в 2011 році.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що ОСОБА_1 починаючи з 2010 року взагалі відмовився виконувати свої функціональні обов`язки в зв`язку з тим, що хотів звільнитися. В більшості випадків його на службі не було. У лютому 2010 року в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 безпідставно не вийшов на робоче місце та не виконував своїх обов`язків, йому командиром було доручено проведення службового розслідування за фактом невиходу на службу та не виконання службових обов`язків. Дані не виходу на службу брав із електронної системи, також брав пояснення у відповідних посадових осіб. Вони підтвердили відсутність ОСОБА_1 на робочому місці та невиконання службових обов`язків. Факт відсутності на робочому місці 20 січня 2010 року, 10 і 11 лютого 2011 року встановлено. Конкретно кожний день відсутності ОСОБА_1 на робочому місці згадати не може, але така тенденція в нього була. Днів, коли ОСОБА_1 був відсутнім на робочому місці було багато, те, що він не з`являвся на робочому місці є підтвердженням того, що обов`язки у відсутність його керівника покладались на ОСОБА_3 меншого по званню військового. Щодо мобілізаційної роботи за період 2010-2011 років ОСОБА_1 участі не приймав, заняття не проводив. Він повинен був відпрацьовувати документи з питань бойової та мобілізаційної готовності цеху. Готувати календарні плани, посадові списки завдання цеху на особливий період. Але цих обов`язків ОСОБА_1 не виконував.

Документи бойової готовності не відпрацьовував взагалі. Так як відповідно до контрольно-пропускного пункту автоматизована система пропуску фіксує час перебування на технічній території, то ОСОБА_1 перебував на робочому місці 20 хвилин, то за такий час виконати свої обов`язки не можливо.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що виплата заробітної плати та преміювання військовослужбовців підпорядковується інструкції затвердженої наказом Міністра оборони України № 260. Грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання. До складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер та премії). Про розмір премії видається наказ командира частини. Премія також не виплачується за наказом командира.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що підсудний ОСОБА_1 протягом 2010-2011 років часто не виходив на робоче місце та не виконував свої функціональні обов`язки. Так по факту відсутності на робочому місці 27 січня 2011 року проводилось службове розслідування, де ОСОБА_1 не надав ніяких підтверджуючих доказів про поважну причину не виходу на роботу. Цех № 8 є основне робоче місце ОСОБА_1 , але він з`являвся тільки на 10-15 хвилин, але були випадки, коли взагалі не виходив на своє робоче місце. Відносно нього було неодноразово атестаційна комісія, але ніяких результатів не давало. Так як ОСОБА_1 не бажав служити. 05 лютого 2011 року була проведена перевірка цеху № 8 з питань електробезпеки, але ОСОБА_1 на робочому місці не було. ОСОБА_1 неодноразово виносились суворі догани, рішення атестаційної комісії про невідповідність займаній посаді.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, до ОСОБА_1 неодноразово розглядались питання щодо не виконання його службових обов`язків, та не виходу на робоче місце. На атестаційній комісії ОСОБА_1 пояснив таку його поведінку не бажанням служити у військовій частині, що він написав рапорт на звільнення. Військовослужбовця можна звільнити із збройних сил за невиконання умов контракту, по закінченню контракту, за станом здоров`я, за сімейними обставинами, а за власним бажанням не передбачено.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що він являється головою інвентаризаційної комісії. В складі комісії перебував ОСОБА_1 . В 2010 році інвентаризація майна проходила в листопаді-грудні (2 місяці). Інвентаризація проводилась не кожного дня, скільки таких днів було не знаю. ОСОБА_1 не був присутній на інвентаризації, він тільки пізніше підписав акт.

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що він був членом інвентаризаційної комісії. В 2010 році така інвентаризація проходила в листопаді-грудні, тривала два місяці. Проводилась вона не кожного дня може днів 40. В 2011 році інвентаризація майна була в квітні і тривала один місяць. ОСОБА_1 був у складі комісії, але участі не приймав чи звільнили його від участі не знає.

Свідок ОСОБА_19 надала ідентичні покази, що і ОСОБА_18 та ОСОБА_17 підтвердили факт відсутності ОСОБА_1 при інвентаризації майна за 2010-2011 рік. Вказуючи на те, що протокол перевірки друкувала вона, а підпис у протоколі як член інвентаризаційної комісії ставив ОСОБА_1 .

Аналогічні покази щодо інвентаризації майна надав і свідок ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснив, що він кожного місяця за планом проводив перевірку електронної системи фіксації, з листопада 2010 року по лютий 2011 року система взагалі не працювала. Кожного місяця складають відповідні акти. Були випадки, коли система відмовлялась періодично фіксувати вихід з технічної території. А коли вона працює, то вона чітко фіксує вхід та вихід з технічної території. Якщо одного військовослужбовця фіксує, то вона фіксує всіх без винятку, не може бути, що одного фіксує, а ОСОБА_1 не фіксує.

Свідок ОСОБА_23 пояснив, що були випадки, що на атестаційній комісії розглядались питання неналежного виконання своїх обов`язків ОСОБА_1 та відсутність його на робочому місці.

Свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_25 надали аналогічні покази що й ОСОБА_23 .

Свідки ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 в своїх показах надали слідуючі свідчення, де вказали, що вони безпосередньо працюють в цеху № 8, де інженером працював ОСОБА_1 , але останні 2010-2011 рік на робочому місці його бачили дуже рідко, появиться на 5-15 хвилин і більше вони його не бачили. По всіх питаннях більше звертатися до ОСОБА_3 ..

Робочий процес контролювали ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , так як ОСОБА_1 постійно був відсутній.

Вина підсудного підтверджується матеріалами справи, матеріалами службових розслідувань військової частини НОМЕР_1 щодо не виходу на службу та не виконання обов`язків служби старшим лейтенантом ОСОБА_1 , з яких видно, що ОСОБА_1 20 січня, 5, 11 лютого 2010 року та 27 січня 2011 року на технічну територію не доходив та не виконував службових обов`язків без поважних причин (а.с.124-140 том № 2).

Рапортами про виплату премій, згідно яких ОСОБА_1 протягом 2010-2011 року систематично позбавлявся премій за постійну відсутність на шикуванні особового складу частини та невиконання без поважних причин обов`язків по службі (а.с.180-201, 204-207 том № 2).

Книгами, що ведуться в цеху складання та ремонту боєприпасів, згідно яких ОСОБА_1 протягом 2010-2011 року жодних заходів у цеху складання та ремонту боєприпасів не здійснював (а.с.154-179 том № 2).

Відповідно до аркушу бесіди з ОСОБА_1 від 17 лютого 2010 року, останній не зміг пояснити командуванню частини причини невиконання обов`язків військової служби та заявив про небажання подальшого проходження військової служби (а.с.37 том № 3).

Посадові обв`язки інженера цеху затверджені 20 жовтня 2008 року начальником центрального ракетно-артилерійського управління Головного управління логістики командування сил підтримки Збройних Сил України (а.с.53-54 том № 3).

Таким чином, суд вивчивши матеріали справи, заслухавши покази підсудного ОСОБА_1 , свідчення свідків та проаналізувавши все в сукупності, прийшов до висновку, що в його діях є склад злочину, що виразився у відмові від несення обов`язків військової служби, і його дії слід кваліфікувати за ст. 409 ч. 2 КК України.

Проаналізувавши надані обвинуваченням документи фіксації входу та виходу військовослужбовців електронною автоматизованою системою суд взяв до уваги на підставі доказів, що дана система з 2004 року пройшов строк гарантії та починаючи з листопада 2010 року по лютий 2011 року не проводилась фіксація, але враховуючи те, що вказані в обвинуваченні дні невиконання своїх обов`язків ОСОБА_1 проводилась фіксація так як вона чітко фіксувала виходи та входи інших працівників. Що стосується днів 29 березня 2011 року та 27 квітня 2011року, коли ОСОБА_1 перебував в наряді, їх слід із обвинувачення виключити. Інших доказів підсудний ОСОБА_1 по вказаних днях, що він не перебував на технічній території, суду не надав, а тому суд вважає, що в судовому засіданні з достовірністю доведено дні відмови виконання службових обов`язків ОСОБА_1 . Хоча останній і вказує, що він не відмовлявся виконувати обов`язки, але відмова може полягати у навіть бездіяльності військовослужбовця. Хоча військовослужбовець і не перебуває на території військової частини, але демонстративно не виконує військової служби, ігноруючи встановлені порядок її проходження. Прикладом цього є покази свідків, які вказують, що ОСОБА_1 не проводив інструктажів, не проводив розводу, не організовував проведення ремонтних робіт боєприпасів, не відпрацьовував документи бойової та мобілізаційної готовності цеху та інше.

Доказів, які б заперечували дані факти підсудним ОСОБА_1 суду не були надані.

Що сточується того питання, що за невихід на робоче місце ОСОБА_1 поніс покарання, то це стосується 20 січня, 5, 11 лютого 2010 року та 27 січня 2011 року, за всі інші дні, що вказані в обвинуваченні суду не подано, доказів, що ОСОБА_1 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Переходячи до вибрання міри покарання суд враховує суспільну небезпеку здійсненого злочину, його характер та ступінь. Особа підсудного по місцю проживання характеризується позитивно. До пом`якшуючих вину обставин суд відносить щире каяття підсудного та збіг сімейних обставин. Обтяжуючих вину обставин в діях ОСОБА_1 суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає вибрати міру покарання ОСОБА_1 не пов`язану з позбавленням волі та враховуючи те, що останній щиро кається, надав суду правдиві покази та здійснив злочин тільки з тих підстав, так як вважав, що написав рапорт про звільнення і повинен був звільнитися зі служби і в зв`язку з чим вважав, що не повинен виконувати службові обов`язки. Враховуючи сімейний стан підсудного, скрутне матеріальне становище, його позитивну характеристику, вважає застосувати до нього ст. 69 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу.

Керуючись ст. ст. 321 - 324 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним за ст. 409 ч.2 КК України і призначити міру покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити засудженому ОСОБА_1 у вигляді підписки про невиїзд з місця проживання.

Речові докази: протокол № 10 засідання атестаційної комісії військової частини НОМЕР_1 від 7 квітня 2009 року , протокол № 4 засідання атестаційної комісії військової частини НОМЕР_1 від 26 лютого 2010 року, протокол № 16 засідання атестаційної комісії військової частини НОМЕР_1 від 13 грудня 2010 року; книги та журнали, які велися в цеху № 8; накази командира військової частини НОМЕР_1 по військовій частині та про призначення добового наряду; рапорти начальника цеху складання та ремонту боєприпасів чи осіб які його заміщали про виплату працівникам цеху премії та надбавки за бойову готовність за 2010-2011 роки, рапорти про надання вихідних днів старшому лейтенанту ОСОБА_1 за перебування на чергуванні в добовому наряді під час вихідного дня, рапорти з клопотаннями про виплату премії за результатами роботи за місяць старшому лейтенанту ОСОБА_1 , інших повсякденних документів про проходження військової служби старшим лейтенантом ОСОБА_1 , які вилучались зі справ № 16 за 2010 рік та 2011 роки; книги прийняття та здавання у парку військової частини НОМЕР_1 , які велись за період з 16 жовтня 2009 року до 18 липня 2011 року; акт службового розслідування від 17 лютого 2010 року, акт службового розслідування від 01 лютого 2010 року, акт службового розслідування від 01 березня 2011 року, що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів військової прокуратури Чернігівського гарнізону передати військовій частині НОМЕР_1 .

Вирок може бути оскаржений в Чернігівський апеляційний суд через Ічнянський районний суд Чернігівської області на протязі 15 діб.

Суддя Т. В. Карапиш

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...