Справа № 135/1208/16-к
Провадження у справі № 1-кс/135/140/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.06.2016 м. Ладижин

Слідчий суддя Ладижинського міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Ладижині Вінницької області клопотання слідчого Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий Ладижинського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_3 за згодою прокурора Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів.

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 11.03.2016 до Ладижинського ВП надійшла письмова заява від громадянки ОСОБА_5 , яка просить прийняти міри до лікаря-терапевта Ладижинського МТМО ОСОБА_6 , який несумлінно виконував свої професійні обов`язки під час лікування її рідного брата ОСОБА_7 , внаслідок чого останній ІНФОРМАЦІЯ_1 помер у відділенні інтенсивної терапії ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В ході проведення досудового розслідування допитано в якості потерпілої ОСОБА_5 яка вказала, що 11.02.2016 року її брат ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , звернувся за медичною допомогою до комунальної установи ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки у нього вже другий день була підвищена температура тіла 39 С. ОСОБА_7 потребував негайної госпіталізації і при цьому взяв з собою необхідні речі, а саме: кімнатні тапки, кружку і т.д.. Однак у госпіталізації йому відмовили, навіть не помірявши температуру тіла. Лікар-терапевт ОСОБА_8 виписав рецепт на таблетки «димедрол» і вказав, що хворих з таким діагнозом вони не поміщаємо на стаціонарне лікування. Приблизно о 15.00 год. її брат повернувся додому, де йому стало зовсім погано і батько ОСОБА_9 на власному автомобілі відвіз його до відділення швидкої допомоги ІНФОРМАЦІЯ_2 . О 17.40 год. його оглянув терапевт, прізвище якого вона не знає і встановив, що у нього болі в горлі, кашель, підвищена температура тіла до 38 С, після чого лікар-терапевт помістив ОСОБА_7 до інфекційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 і рідні в цей день не в змозі були приїхати, щоб провідати, У вечірній час, його лікуючий лікар ОСОБА_6 відправив її брата за медичними препаратами до аптеки, яка знаходиться за межами лікарні, що робив неодноразово на протязі всього часу стаціонарного лікування. З 11.02.2016 по 17.02.2016 ОСОБА_7 постійно скаржився на високу температуру тіла, погане самопочуття і не міг нічого їсти та не спав ночами. 12.02.2016 її братові робили рентгенівський знімок легенів, як потім пояснили в реанімаційному відділенні, що у нього 11.02.2016 було вже запалення легенів, однак лікар ОСОБА_6 його не виявив. 16.02.2016 року ОСОБА_5 приїхала провідати свого брата і також вирішила поспілкуватись із ОСОБА_6 , який повідомив їй, що в п`ятницю 19.02.2016 випише його з лікарні і направить додому, на що вона дуже здивувалась. В той же день брат їй повідомив, що хоче додому, тому що йому необхідні речі для переодягання так як він дуже пітнів. 17.02.2016 року ОСОБА_5 приїхала знову до свого брата і той сказав, що з нею поїде додому, так як лікар ОСОБА_6 відпустив його до понеділка, а саме до 22.02.2016 року. Після чого вона відвезла брата додому і поїхала до м. Вінниці. 18.02.2016 року до ОСОБА_5 зателефонувала його дружина і сказала, що ОСОБА_7 стало погано (появилась синюшність, почав важко дихати, не міг стояти на ногах) і вона викликала службу «Таксі» і відвезла його назад до інфекційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 . Лікар ОСОБА_6 провідав свого хворого, зі слів дружини - казав йому витягнути руки вперед та дістати до кінчика носа пальцем, а брат вже йому почав говорити, щоб надали допомогу, тому що ОСОБА_7 дуже погано. Але лікар ОСОБА_6 залишив ОСОБА_7 ще на одну ніч у інфекційному відділені. 19.02.2016 року вранці останній на ноги не міг встати, після чого йому зробили рентген легенів, однак їх вже не було, вони згоріли. Брата перевезли в відділення інтенсивної терапії де підключили до апарату штучної вентиляції легенів і ввели в кому. З 19.02.2016 по 29.02.2016 року ОСОБА_7 перебував без свідомості в вищевказаному відділенні після чого помер.

Під час проведення досудового розслідування виникає необхідність у проведені комплексної судово-медичної експертизи для встановлення своєчасності та повноти лікування громадянина ОСОБА_7 до переводу його до відділення інтенсивної терапії ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак для призначення зазначеної експертизи потрібна низка документів один із яких - протокол засідання клініко-експертної комісії від 11.04.2016, який на даний час знаходиться в ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_2 .

Беручи до уваги викладене вище, а також те, що протокол засідання клініко-експертної комісії від 11.04.2016, має значення щодо повного всебічного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження та є необхідним документом для призначення комісійної судово-медичної експертизи, просить задовольнити дане клопотання.

В судове засідання слідчий не з`явився, надавши суду заяву, в якій просив клопотання розглянути у його відсутність, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_5 для розгляду клопотання не прибув, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, про причини неприбуття не повідомив.

Відповідно до вимог ч.4 ст.163 КПК України, слідчий суддя розглядає клопотання за участю сторони кримінального провадження, яка подала клопотання, та особи, у володінні якої знаходяться речі і документи. Неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин, або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання

Відповідно до ч.1 ст.107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось, клопотань про фіксування судового засідання технічними засобами учасники не заявляли.

Вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання обґрунтоване і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст.159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Відповідно до ст.160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 160 КПК України у клопотанні зазначаються:

1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання;

2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати;

4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні;

6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю;

7) обґрунтування необхідності вилучення речей і документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Відповідно до ч.5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою, або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Слідчий суддя в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів (ч.7 ст.163 КПК України).

Проте, всупереч зазначеним вимогам закону слідчим Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_3 у клопотанні не зазначено правової кваліфікації кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; можливості використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; обґрунтування необхідності вилучення речей і документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.
Разом з цим, при зверненні до суду з клопотаннями про тимчасовий доступ до речей і документів слідчим не виконані вимоги ч. 2 ст. 93 КПК, згідно з якою сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових дій), витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Тобто, чинне законодавство надає слідчому право витребувати та отримувати безперешкодно речі, необхідні у справах про злочин, що знаходяться в провадженні поліції.

При цьому, слідчим суддею беруться до уваги вимоги ч. 4

ст. 132 КПК, згідно якої для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливість без застосовуваного заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. У цьому контексті враховується, що речі і документи можуть бути отримані шляхом проведення слідчих дій, тобто без застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК саме слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Разом з цим, у клопотанні не зазначено, якій уповноваженій посадовій особі необхідно надати дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є необґрунтованим, та таким, що не відповідає вимогам ст. 160 КПК України та ч.6 ст.163 КПК України.

Керуючись ст.ст. 160-166 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання слідчого Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: