Справа № 740/1474/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/878/2016
Категорія - ст.121ч.1КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000319 від 02 березня 2016 року, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 червня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Терешківка Ніжинського району Чернігівської області, громадянина України, одруженого, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні та засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України і призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обчислюється з 02 березня 2016 року.

У строк покарання ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 02 березня 2016 року по день набрання законної сили вироку суду з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу стосовно ОСОБА_7 залишено запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в СІЗО УДПС в Чернігівській області.

Стягнуто з ОСОБА_7 4718 гривень 70 копійок на відшкодування витрат Ніжинської центральної районної лікарні на лікування потерпілого ОСОБА_9 та перераховано суму на користь місцевого бюджету.

Судом першої інстанції встановлено, що близько 16 години 02 березня 2016 року ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився на території подвір`я в АДРЕСА_3 з ОСОБА_9 , де між ними, з мотиву неприязних відносин виникла сварка із-за мобільних телефонів, в ході якої ОСОБА_7 після того, як його ОСОБА_9 в ході сварки вдарив його головою, маючи прямий умисел на спричинення тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та доводячи свої наміри до кінця, передбачаючи наслідки у вигляді заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому та бажаючи їх настання, умисно наніс останньому два удари кухонним ножем в область грудної клітки, чим заподіяв ОСОБА_10 згідно висновку експерта № 100 від 08 квітня 2016 року колото-різану рану грудної клітки у четвертому міжребер`ї справа, яка проникає у плевральну порожнину, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та колото - різану рану, яка не проникає у плевральну порожнину в п`ятому міжребер`ї зліва, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Захисник-адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій, не оспорюючи кваліфікацію дій, обставини скоєння кримінального правопорушення та доведеність вини обвинуваченого, просить змінити вирок суду першої інстанції та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк.

В обґрунтування своїх висновків апелянт послався на те, що призначаючи покарання за ч.1 ст.121 КК України, суд не в повній мірі придав значення іншим пом`якшуючим вину обставинам, а саме: надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину. ОСОБА_7 в суді показав, що після завдання удару він закрив рану потерпілому та допоміг йому зайти в будинок, викликав швидку допомогу (п.2-1 ст.66 КК України); вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними діями потерпілого (п.7 ст.66 КК України). Апелянт зазначає, що не враховано думку потерпілого, який не наполягав на позбавленні волі ОСОБА_7 , та не має жодних претензій до обвинуваченого, а зазначив, що краще було б якби йому відшкодовували збитки, які він поніс при лікуванні. Також, як вказує апелянт судом першої інстанції не враховано сімейний стан ОСОБА_7 , що він має постійне місце проживання, перебуваючи в місцях позбавлення волі не зможе відшкодовувати завдану шкоду потерпілому. Зазначає, що визначений судом першої інстанції термін ув`язнення для ОСОБА_7 хоча і є мінімальним, однак є занадто суворим.

Заслухавши доповідь судді про обставини кримінального правопорушення та зміст поданої апеляційної скарги, захисника-адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, яка вважала вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника-адвоката задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчинені зазначеного у вироку кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення, які учасниками судового провадження не оспорюються, як і юридична кваліфікація дій обвинуваченого, підтверджуються сукупністю зібраних у провадженні доказів, на підставі яких судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Вірно встановивши фактичні обставини кримінального правопорушення за сформульованим у вироку обвинуваченням, визначеного судом доведеним, суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України, які виразились у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Доводи апеляційної скарги захисника-адвоката про те, що суд першої інстанції, призначивши обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, безпідставно не застосував до нього вимоги ст. 75 КК України, тобто призначив занадто сувору міру покарання, яка не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого, на переконання колегії суддів, не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд, призначаючи покарання, з-поміж загальних засад призначення покарання, передбачених цією нормою закону, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.

Ці вимоги закону судом у провадженні дотримано.

Суд при призначенні покарання врахував, ступінь тяжкості вчиненого злочину, тяжкість наставших наслідків, обставини скоєного злочину, особу винного, його характеристику, вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує його покарання, обставин, що пом`якшують покарання судом встановлено щире каяття його вік, стан здоров`я, матеріальний, сімейний стан, неправомірну поведінку потерпілого до скоєння злочину, думку потерпілого, який не має претензій до обвинуваченого.

На думку колегії суддів, призначене судом покарання, є достатнім для його перевиховання та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене, підстави для застосування положень ст. 75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_11 відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

На ухвалу суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4