УХВАЛА
Іменем України
Справа № 149/1343/16-к

Провадження №1-кс/149/246/16

08.06.2016 м. Хмільник

Слідча суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільнику скаргу потерпілого у кримінальному провадженні № 0000616 ОСОБА_3 на рішення слідчого СВ Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 28 квітня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій,

за участю скаржника - заявника ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИЛА:
6 червня 2016 року ОСОБА_3 , який являється потерпілим в кримінальному провадженні № 0000616, кваліфікованому за ч. 2 ст. 383 КК України, звернувся до слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області зі скаргою на постанову слідчого ОСОБА_4 від 28 квітня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання потерпілого про призначення почеркознавчої і авторознавчої експертизи тексту заяви ОСОБА_5 від 16 березня 2013 року.

Скарга була мотивована тим, що клопотання потерпілого про проведення експертизи було подано слідчому 26 квітня 2016 року, а оскаржувана постанова отримана потерпілим 26 травня 2016 року. Вважаючи що своїм процесуальним рішенням слідчим було порушено вимоги ст. ст. 9, 25, 91, 92 КПК України, а проведення експертизи необхідне для встановлення факту виконання тексту заяви від 16 березня 2013 року під диктовку або шляхом переписування, що в свою чергу має значення для кваліфікації дій ОСОБА_5 , ознак об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, просив оскаржувану постанову скасувати, та зобов`язати слідчого залучити експерта для проведення експертизи заяви ОСОБА_5 , поставити ряд питань на експертизу та відібрати відповідні зразки писемного ОСОБА_6 .

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримав, просив їх задоволити. Пояснив, що в даному кримінальному провадженні він являється потерпілим. Крім того, він являється обвинуваченим у вчиненні та замаху на вчинення ряду корисливих злочинів проти власності та у сфері службової діяльності, під час судового розгляду якого в якості доказу стороною обвинувачення було надано заяву ОСОБА_5 від 16 березня 2013 року. Через суперечливість стилістики тексту заяви, наявність в ній специфічних мовних зворотів, притаманних співробітникам СБУ, а також неконкретні відповіді ОСОБА_5 в судовому засіданні, в скаржника виникли підстави вважати, що дана заява була написана під диктовку або під впливом співробітників СБУ, що можливо перевірити лише шляхом проведення експертизи писемного мовлення, а залучення експерта має значення саме в даному кримінальному провадженні.

Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги. Заява, клопотань не надав.

За таких обставин неявка слідчого не перешкоджає розгляду скарги, згідно ч. 3 ст.306 КПК України.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши матеріали кримінального провадження № 0000616, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 26 квітня 2016 року потерпілий ОСОБА_3 звернувся з клопотанням до слідчого, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0000616, про призначення почеркознавчої та авторознавчої експертизи заяви ОСОБА_5 від 16 березня 2016 року (а. с. 4, 5-12).

Постановою слідчого ОСОБА_4 від 28 квітня 2016 року в задоволенні клопотання потерпілого відмовлено, оскільки встановлення факту написання тексту заяви під диктовку або шляхом переписування для даного кримінального провадження значення не має, а має значення для кримінального провадження № 0000123, де ОСОБА_3 не позбавлений права заявити таке клопотання.

Оскаржувану постанову потерпілий отримав 26 травня 2016 року, що вбачається з його підпису на оригіналі постанови, яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження, відтак скаржником дотримано строк, визначений ч. 1 ст. 304 КПК України.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає право особи на ефективний засіб правового захисту.

Стаття 22 КПК України передбачає принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, зокрема частиною 2 зазначеної статті передбачено рівні права сторін щодо збирання та подання до суду доказів.

Порядок реалізації такого права сторонами кримінального провадження передбачений ст. 93 КПК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є в т. ч. охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення повного розслідування, з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтями 7, 9 КПК України однією із засад кримінального провадження визначено законність, яка, згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, полягає також в обов`язку слідчого виявити як ті обставини, що викривають підозрюваного, так і ті, що того виправдовують, пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм процесуальну оцінку та забезпечити прийняття законних неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Отже, мотивація слідчого щодо можливості потерпілим отримати докази на встановлення фактів, які входять в предмет доказування в провадженні №0000616, в іншому кримінальному провадженні, помилкова та суперечить як засадам і принципам кримінального провадження так і порядку, передбаченому Главою 4 КПК України .

Крім того, постанова що оскаржується, не відповідає вимогам п. 2 ч. 5 ст. 110, ч. 2 ст. 220 КПК України,оскільки не містить обґрунтування мотивів її прийняття, відтак не відповідає формі, встановленій процесуальним законом.

Таким чином, оскільки оскаржувана постанова прийнята з порушенням вимог процесуального закону, вона підлягає скасуванню.

Разом з тим, з огляду на самостійність слідчого у своїй процесуальній діяльності, визначену ч. 5 ст. 40 КПК України, повноваження слідчого судді, визначені п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, та зміст ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення під час досудового розслідування, визначені ч. 2 ст. 307 КПК України, беручи до уваги, що випадки призначення експертизи слідчим суддею чітко визначені ч. 3 ст. 242, ч. 3 ст.243, ч. 1 ст. 244 КПК України, куди не входить випадок, що розглядається, суд позбавлений можливості задоволити скаргу ОСОБА_3 в частині призначення експертизи.

Керуючись ст. ст. 306, 307, 372 КПК України, слідча суддя,

УХВАЛИЛА:
Скаргу ОСОБА_3 задоволити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 28 квітня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 щодо проведення почеркознавчої і авторознавчої експертизи.

Зобов`язати слідчого СВ Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, уповноваженого на розслідування даного кримінального провадження, прийняти по даному клопотанню мотивоване рішення відповідно до вимог закону.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідча суддя: /підпис/

З оригіналом вірно: