АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/1427/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 635/4061/15-к
Категорія: ст.185 ч.2 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0001547 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Харківського районного суду Харківської області від 25 березня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 24 листопада 2000 року вироком Харківського районного суду Харківської області за ст. 17, ч. 3 ст. 81 КК України (в редакції закону 1960 року) до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України (в редакції закону 1960 року) виконання вироку відстрочено на 2 роки;
- 08 червня 2001 року вироком Харківського районного суду Харківської області за ст. 17, ч. 3 ст. 81, ст.ст. 42,43 КК України ( в редакції закону 1960 року) до 4 років позбавлення волі, звільненого 12 листопада 2003 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 3 місяці 13 днів;
- 27 лютого 2006 року вироком Харківського районного суду Харківської області за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
- 30 липня 2007 року вироком Харківського районного суду Харківської області за ч. 1 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільненого умовно-достроково на невідбутий строк покарання 7 місяців 7 днів,
- 20 березня 2014 року вироком Харківського районного суду Харківської області за ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
- 06 квітня 2015 року вироком Харківського районного суду Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
- 15 травня 2015 року вироком Харківського районного суду Харківської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 років,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2015 року та призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 3 роки 9 місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів за вироком Харківського районного суду Харківської області від 15 травня 2015 року, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 14 грудня 2015 року.

Зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_7 час попереднього ув`язнення з 14 грудня 2015 року по 25 березня 2016 року відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнено з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи №4927 від 07 травня 2015 року у сумі 246 гривень.

Долю речових доказів суд вирішив відповідно до ст.100 КПК України.

Згідно вироку, 21 квітня 2015 року приблизно о 21 годині ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно викрав належну ОСОБА_8 металеву драбину довжиною 4,5 м шириною з одного боку 44 см з іншого боку 52 см загальною вагою 80 кг вартістю 350 гривень, після чого з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився ним за власним розсудом, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на зазначену суму.

В апеляційній скарзі прокурор, не погіршуючи становище обвинуваченого, просить вирок районного суду змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню - ст.71 КК України; та вказати в резолютивній частині оскаржуваного вироку при призначення ОСОБА_7 покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України; виклавши вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки; на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання більш суворого покарання менш суворим, призначеним за вироком Харківського районного суду Харківської області від 15 травня 2015 року, призначити остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; в іншій частині вирок Харківського районного суду Харківської області від 25 березня 2016 року залишити без змін. В обґрунтування своєї апеляційної вимоги прокурор вказує на те, що призначаючи покарання за сукупністю вироків, судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України, 21 квітня 2015 року, тобто до ухвалення вироку Харківським районним судом Харківської області 15 травня 2015 року, згідно якого остаточно призначене покарання ОСОБА_7 було призначено з урахуванням покарання призначеного за вироком Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2015 року за правилами ст. 71 КК України.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора області в повному обсязі, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , тобто на підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2015 року, суд першої інстанції не звернув увагу, що вироком Харківського районного суду Харківської області від 15 травня 2015 року, який набрав законної сили (арк. 72-74), ОСОБА_7 призначено покарання теж за сукупністю вироків і в цю сукупність увійшло покарання призначене вироком від 06 квітня 2015 року.

Отже, з урахуванням вищезазначеного, на час ухвалення оскарженого вироку, тобто 25 березня 2016 року у суду першої інстанції не було фактичних та правових підстав призначати покарання за сукупністю вироків, що об`єктивно вказує на слушність апеляційних доводів прокурора, з якими колегія суддів погоджується. Зокрема прокурор обґрунтовано посилається у своїй апеляційній скарзі на вищезазначені обставини, що, на підставі п. 4 ч.1 ст. 409 КПК України обумовлює необхідність зміни вироку, шляхом виключення висновків та рішення суду щодо застосування норм ст. 71 КК України, що не погіршує становище обвинуваченого, оскільки вид та міра остаточного покарання 4 роки позбавлення волі не змінюється.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 2, 408 ч.1 п.4, 409 ч.1 п.4, 413 ч.1 п.2, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задоволити.

Вирок Харківського районного суду Харківської області від 25 березня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити та виключити з його мотивувальної та резолютивної частини висновки та рішення про застосування норм ст.71 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, а також на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання більш суворого покарання менш суворим, призначеним за вироком Харківського районного суду Харківської області від 15 травня 2015 року, вважати засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
В іншій частині вирок Харківського районного суду Харківської області від 25 березня 2016 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня вручення йому копії мотивованої ухвали.

Судді

________________ ________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_9 ОСОБА_4