Дата документу Справа № 311/13/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 311/13/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/583/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2016 року місто Запоріжжя
Судова колегія з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_7 на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 15 січня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, українця, громадянина України, маючого середньо-професійну освіту, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 28 жовтня 2008 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільненого 17 квітня 2012 року із Беленківської ВК Запорізької області № 99 згідно постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 6 квітня 2012 року умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 1 місяць 22 дня,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та засуджено до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3,4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді особистого зобов`язання.

Визначеного долю речових доказів у відповідності до ст. 100 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він, близько 16 години 00 хвилин 15 червня 2015 року у м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, діючи з прямим умислом, спрямованим на крадіжку чужого майна, з корисливих мотивів, запевнив у законності вчинення дій знайомих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , використовуючи їх фізичну силу, попросив допомогти йому перенести металеві вироби. Після чого разом із вказаними особами пройшов на вулицю Таврійська м. Дніпрорудне, де з неогородженої території господарського двору домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_12 , таємно, повторно викрав металеві вироби, кутники 15х15 см, товщиною металу 0,5 см, загальною довжиною 12 м, загальною вагою 250 кг, вартістю 3 гривні за 1 кг, на загальну суму 750 грн. Своїми умисними діями ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи вирок в частині кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 і доведеності його вини, вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та призначив покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його суворості.

Зазначає, що при призначенні ОСОБА_8 покарання суд врахував, як обтяжуючу покарання обставину, ознаку злочину, що впливає на його кваліфікацію, а саме: врахував, як обтяжуючу покарання обставину рецидив злочину, не дивлячись на те, що попередня судимість врахована при кваліфікації злочину за ознакою повторності. Вказане неправильне застосування закону призвело до призначення покарання, яке за своїм розміром не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі винного, внаслідок суворості.

Також прокурор в апеляційній скарзі зазначає, що суд встановив наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання, а саме що ОСОБА_8 щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину та відшкодував матеріальну шкоду в повному обсязі. За таких умов та за відсутністю обставин, що обтяжують покарання, у відповідності до положень ст. 69-1 КК України покарання, призначене ОСОБА_8 не повинно бути більшим, ніж 3 років 4 місяця позбавлення волі.

Прокурор просить вирок суду скасувати, виключити з мотивувальної частини вироку посилання на рецидив злочинів, як на обставину, що обтяжує покарання та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підстав ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, яка апеляційну скаргу підтримала частково, вирок суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону просила скасувати і призначити новий розгляд суду першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, тобто, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого КПК України.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 349 КПК України, обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені. Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З наданих апеляційному суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що провадження щодо ОСОБА_8 розглянуто судом у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України і суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_8 та долідженням матеріалів відносно речоих докзів та документів, що характеризують особу обвинуваченого.

Проте, як слідує із зафіксованого на технічному носії інформації судового засідання, суд належним чином не роз`яснив сторонам вищезазначені вимоги ст. 349 КПК україни та не визначився з обсягом доазів, що підлягають дослідженню та порядком їх досліджування.

Крім того, відповідно до вимог ст.103 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження фіксуються на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії та журналі судового засідання.

Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження згідно ст. 107 КПК України є обов`язковим.

При перевірці доводів апеляційної скарги прокурора, встановлено, що під час судового провадження було порушено вимоги ст.ст.107, 108 КПК України щодо повного фіксування судового провадження.

Так, при дослідженні матеріалів кримінального провадження та відтворенні запису судового засідання на технічному носії інформації було встановлено, що технічний запис судових засідань від 15 січня 2016 року відтворюється не в повному обсязі, а саме: відсутній запис оголошення ухвали про призначення судового розгляду та відсутній повний запис оголошення вироку суду. Таким чином не можливо перевірити дотримання судом першої інстанції вимог ст. 376 КПК України щодо роз`яснення порядку та строків апеляційного оскарження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження у суді першої інстанції.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що вказані порушення вимог кримінального процесуального кодексу є істотними і тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає вимогам п. 6 ч. 1 ст. 407, п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно врахувати зазначені вище недоліки, розглянути кримінальне провадження з дотриманням вимог законодавства, і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, належним чином його мотивувавши.

Оскільки вирок суду скасовується у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону колегія судів не входить в обговорення доводів апеляційної скарги прокурора, які слід вирішити при новому розгляді справи.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Василівського районного суду Запорізької області від 15 січня 2016 року щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд у тому ж суді в іншому складі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 залишити у вигляді особистого зобов`язання.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

1. 2. 3.