Провадження № 1-кп/734/69/16 Справа № 734/1252/16-к
іменем України
05 травня 2016 року смт. Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретареві ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глушик Білоцерківського району Київської області, громадянина України, не одруженого, до 22 квітня 2016 року військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, курсанта 1 навчальної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , із середньо-технічною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого Козелецьким районним судом Чернігівської області 18 листопада 2015 року за ч. 3 ст. 407 КК України до 2 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
за обвинуваченням у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
28 січня 2015 року молодший сержант ОСОБА_3 був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 15/2015 від 14 січня 2015 року та в той же день був направлений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_2 .
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 № 19 від 28 січня 2015 року сержант ОСОБА_3 був призначений на посаду курсанта 1 навчальної роти указаної військової частини та зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення, а також відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до наказу начальника 169 Навчального центру від 30 січня 2015 року № 54 ДСК з 01 лютого 2015 року військову частину НОМЕР_2 переведено на штат воєнного часу та їй присвоєно умовне найменування військова частина польова пошта В НОМЕР_3 .
У відповідності до вимог ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №548-ХІV, та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-ХІV, молодший сержант ОСОБА_3 під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
У порушення вищевказаних вимог молодший сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), 22 грудня 2015 року близько 13.10 год., умисно, без поважних причин, самовільно залишив місце несення служби - військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , та не виконував обов`язки військової служби в умовах особливого періоду до свого повернення 05 січня 2016 року.
Під час незаконного перебування за межами указаної військової частини молодший сержант ОСОБА_3 до органів місцевої влади і військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це зробити.
Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, проте відмовився давати показання.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 , дав суду показання, що 22 грудня 2015 року приблизно о 13.00 год. проводили шикування та після перевірки особового складу ОСОБА_3 не було виявлено в строю. Повернувся останній до військової частини 05 січня 2016 року.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 командир першої навчальної роти, дав суду показання, що 22 грудня 2015 року ОСОБА_3 здійснив самовільне залишення території військової частини. Того дня о 13.00 год. відбулося шикування особового складу на обід, під час якого і була виявлена відсутність ОСОБА_3 . Про те, що сталося, він повідомив командира військової частини, в результаті чого було проведено службове розслідування. З приводу надання дозволу на залишення території військової частини обвинувачений ОСОБА_3 до нього не звертався. Повернувся ОСОБА_3 до військової частини сам; причини, з яких залишив місце несення служби, йому не пояснював.
Крім показань допитаних в судовому засіданні свідків, вина обвинуваченого підтверджується наступними зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, які детально узгоджуються між собою:
- рапортом командира першої навчальної роти ОСОБА_6 від 22 грудня 2015 року, відповідно до змісту якого 22 грудня 2015 року під час шикування на обід близько 13.10 год. був відсутній в строю молодший сержант ОСОБА_3 , а з огляду на те, що пошуки результату не дали, просив по даному факту провести службове розслідування /а.с. 51/;
- витягом з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 243 від 23 грудня 2015 року, за яким молодшого сержанта ОСОБА_3 , який самовільно залишив військову частину, з 23 грудня 2015 року виключено з котлового та грошового забезпечення /а.с. 31/;
- витягом з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 2 від 05 січня 2016 року, за яким молодшого сержанта ОСОБА_3 зараховано на всі види забезпечення, на котлове забезпечення з 06 січня 2016 року як такого, що повернувся до військової частини 05 січня 2016 року /а.с. 27/;
- актом службового розслідування від 05 січня 2016 року, яке було проведено за фактом самовільного залишення військової частини польова пошта В НОМЕР_3 військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, молодшим сержантом ОСОБА_3 . У вказаному акті зазначено: розслідуванням встановлено, що 22 грудня 2015 року командиром першої навчальної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 майором ОСОБА_6 було повідомлено командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 про факт самовільного залишення військової частини польова пошта НОМЕР_1 близько 13.10 год. військовослужбовцем призваним за мобілізацією молодшим сержантом ОСОБА_3 . В Акті також відображено, що самовільне залишення військової частини польова пошта В НОМЕР_3 ОСОБА_3 було сплановано та вчинене не вперше, з огляду на що запропоновано направити копію службового розслідування військовому прокурору Деснянського гарнізону для прийняття процесуального рішення /а.с. 35, в т.ч. на звороті/.
Наказом командира військової частини польова пошта В НОМЕР_3 № 79 від 22 квітня 2016 року молодший сержант ОСОБА_3 виключений зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення.
Всебічно, повно та неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого знайшла своє підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи.
При встановлених обставинах суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, пом`яшкуючі покарання обставини визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, та наявність на його частковому утриманні батьків похилого віку, обтяжуючі покарання обставини вчинення злочину повторно та рецидив злочину. Така пом`якшуюча покарання обставина як щире каяття, про що вказано в обвинувальному акті, не може бути врахована судом, так як обвинувачений в судовому засіданні відмовився давати показання і щирого каяття не висловив.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд враховує, що обвинувачений, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин, вчинив злочин під час іспитового строку, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, тому йому покарання має бути призначено у виді позбавлення волі, проте з урахуванням пом`якшуючих обставин, вказаних вище, - нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 4 ст. 407 КК, тобто, із застосуванням ст. 69 КК України.
До призначеного судом покарання ОСОБА_3 суд вважає необхідним у відповідності до ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2015 року.
Запобіжні заходи в межах кримінального провадження не обиралися.
Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлений.
Судові витрати та речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд
з а с у д и в:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та із застосуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 /два/ роки.
На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_3 за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2015 року, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбуття покарання обраховувати з часу фактичного затримання ОСОБА_3 в порядку виконання вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1