печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 червня 2016 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про встановлення строку проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001422 від 12 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із заявою і просить для проведення процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесенного 12.07.2015р. до ЄРДР №0001422, встановити строк досудового розслідування до двох місяців з дати постановлення ухвали.

Заява підтримана адвокатом ОСОБА_3 під час її розгляду та містить наступне обгрунтування. У правлінням з розслідування ЗЛОЧИНІВ У кримінальних провадженнях стосовно працівників прокуратури та інформаційної безпеки Генеральної інспекції внутрішніх розслідувань та безпеки Генеральної прокуратури У країни проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001422 відомості про яке 12.07.2015 р. внесені до Єдиного ресстру досудових розслідувань за попередньою правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 368-2 КК У країни за фактом нібито незаконного збагачення заступником прокурора Київської області ОСОБА_4 .

Згідно ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Згідно ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Згідно ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Згідно ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Згідно ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено:1) протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;2) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати:1) двох місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;2) шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості;3) дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Системний аналіз ч. 5 ст. 28 та ч. 1 ст. 283 КІІК України дозволяє дійти до висновку, що не залежно від пред`явлення, підозри, особа відносно якої проводиться кримінальне провадження має право на найкоротший строк розгляду справи в суді або її закриття на стадії досудового розслідування.

На сьогоднішній день, з дати внесення відомостей до ЄРДР минуло десять місяців і за весь цей час ОСОБА_4 не був повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч2 ст.386-2 КК України. що призводить до безпідставного затягування та порушення розумних строків проведення досудового розслідування, а також порушення його права на захист, оскільки за таких обставин ОСОБА_4 позбавлений права ознайомлюватись з матеріалами досудового розслідування в порядку ст.221 КПК України, збирати і подавати докази щодо безпідставності та необґрунтованості кримінального провадження № 0001422.

Старший слідчий Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 заперечував проти задоволення заяви, вказуючи на те, що ОСОБА_4 не є підозрюваним у кримінальному провадженні, а отже не має права ставить питання про встановлення процесуальних строків.

Вислухавши адвоката та слідчого, дослідивши надані сторонами матеріали, слід дійти наступного висновку.

Встановлено, що 12 липня 2015 року до ЄРДР були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч3 ст.190 КК України, зокрема в ході досудового розслідування кримінального провадження №0001288 виявлено обставини, які можуть свідчити про набуття заступником прокурора Київської області ОСОБА_4 , у власність активів у значному розмірі, та придбання прав на майно, зокрема земельні ділянки, шляхом обману.

Підозрюваних осіб у даному кримінальному провадженні не має. Вирішуючи подану заяву слід виходити з наступного.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції Українигарантується.

Згідно положень ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 63 Конституції України та ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Підозра, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У відповідності до принципів і засад, гарантованих ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 5, 6 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. У разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України (далі - КПК України) досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. При цьому, з урахуванням можливого продовження строку, загальний строк досудового розслідування згідно з ч.2 ст.219 КПК України не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Для розуміння поняття найкоротших, розумних строків досудового розслідування слід керуватися ст.6 Європейської конвенції з прав людини (Право на справедливий суд) та практикою Європейського суду з прав людини.

При цьому, практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) тлумачить норму ст.6 Конвенції достатньо поширювальною і «розумні строки» розгляду справи починають відліковуватись від дати обвинувачення чи моменту, коли стало відомо, що органи державної влади сприймають особу як підозрюваного, навіть якщо офіційного повідомлення про підозру не було.

Поняття «обвинувачення» також трактується достатньо широко: як «офіційне повідомлення, виходить від компетентного державного органу та містить вказівку на вчинення кримінально-караного правопорушення». Це може бути і арешт, і початок слідства, коли особу притягують як підозрювану, і повідомлення про кримінальне переслідування.

Крім того, «у ряді випадків воно може приймати форму інших заходів, що передбачають таке твердження і що таким чином впливають на положення підозрюваного» (рішення ЄСПЛ від 27.02.1980 по справі Deweer, Series A: Judgements and Decisions, Volume 35 (1980), P.24; рішення ЄСПЛ по справі Eckle v. Germany, 1982).

У справі «Меріт проти України» (див. п.70, рішення від 30.03.2004), ЄСПЛ зазначив, що обгрунтування, надане Урядом в оцінці тривалості провадження, не відповідає прецедентній практиці Суду . Він нагадує, що у кримінальних справах «розумний строк», передбачений статтею 6 § 1 Конвенції, починається з того часу, коли особі було пред`явлено обвинувачення; це може статись як до моменту розгляду справи в суді (див., для прикладу, вищезгадану справу Deweer v. Belgium, judgemnt, p. 22, § 42), так і з дня арешту, дня, коли відповідна особа була офіційно повідомлена, що проти неї висунуте обвинувачення у справі, або з дня, коли було розпочато попереднє слідство (досудове розслідування).

У практиці ЄСПЛ таким обвинуваченням визнається арешт, офіційне повідомлення про намір переслідувати у кримінальному порядку, а також початок попереднього розслідування (рішення ЄСПЛ від 27.06.1968 по справі Wemhoff, P. 26; рішення ЄСПЛ від 27.06.1968 по справі Neumeiser, Р 41; рішення ЄСПЛ від 16.07.1974 по справі Ringesein, P.45). В Україні зазвичай таким першим офіційним повідомленням, як зазначає Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у Постанові Пленуму від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення», є повідомлення про підозру і відповідно, «розумний строк» з цього моменту починає обраховуватись, як період досудового розслідування.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 не є особою, якій повідомлено про підозру, проте із фабули кримінального провадження вбачається, що відносно цієї особи орган досудового розслідування має намір здійснити переслідування у кримінальному порядку, слід визнати не достатнім обґрунтування щодо можливості встановлення у даному кримінальному провадження строків відповідно до ст. 28 КПК України, при цьому слід визнати достатнім для того, щоб зобов`язати орган досудового розслідування вчинити дії спрямовані на реалізацію особи, яка звернулась до слідчого судді своїх прав у порядку визначеному КПК України. В цьому випадку орган досудового розслідування має вчинити такі дій які забезпечать стороні захисту використання наданих прав у розумні строки , або ж виключать необхідність у їх здійсненні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2,8, 28, 113,114, 219 КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В :
зобов`язати орган досудового розслідування Генеральну прокуратуру України у кримінальному провадженні №0001422 від 12 липня 2015 року, вжити дієвих заходів, в тому числі але не виключно шляхом вчинення процесуальних дій, для проведення досудового розслідування у розумні строки.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1