АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/378/16 Справа № 709/1473/16-к Категорія: ст.ст. 170 - 175 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 01 липня 2016 року про накладення арешту на майно, -

в с т а н о в и л а :
30 червня 2016 року до Чорнобаївського районного суду звернулась начальник СВ Чорнобаївського відділення поліції ОСОБА_8 з клопотанням, яке погоджено з прокурором ОСОБА_9 , про арешт майна в кримінальному провадженні №0000294, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ст.356 КК України.

Клопотання вмотивовано тим, що 18.06.2016 надійшла заява від СТОВ «АГРОКО», що в с. Мельники Чорнобаївського району Черкаської області в особі Генерального директора ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в ніч з 17.06.2016 на 18.06.2016 перебуваючи на полі №5-2, що в адміністративних межах Чорнобаївської селищної ради здійснили пошкодження, шляхом знищення за допомогою сільськогосподарської техніки трактора, посівів сільськогосподарських культур - озимої пшениці, чим спричинили СТОВ «АГРОКО» матеріальної шкоди на загальну суму 114553,80 грн.

За даним фактом 18.06.2016 розпочато кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000294 від 18.06.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Під час проведення досудового розслідування допитаний в якості свідка ОСОБА_12 пояснив, що його мати ОСОБА_13 є власницею земельного паю площею 2,8га, який до 31.12.2015 знаходився в оренді СТОВ «Агроко». То ж його мати не мала намір продовжувати строк дії договору і він планував обробляти землю самостійно. Тому його мати написала заяву в СТОВ «Агроко» в якій повідомила про свій намір, але відповіді вона не отримала. Згодом йому стало відомо про те, що земельна ділянка його матері засіяна озимою пшеницю в 2015 році. Також була засіяна і земельна ділянка ОСОБА_11 . То ж останній 17.06.2016 запропонував йому бути присутнім 18.06.2016 при скошені пшениці з його та ОСОБА_14 земельних ділянок які розташовані на полях № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , що знаходяться між смт. Чорнобай та с.Хрестителеве Чорнобаївського району Черкаської області. І він на дану пропозицію погодився, так як не тримав грошових коштів за користування земельною ділянкою від СТОВ і особисто сплатив податок на землю на користь Чорнобаївської селищної ради. Тож 18.06.2016 близько 4 год. від поїхав до поля № 5-1 до земельного паю ОСОБА_14 де побачив останнього та незнайомого водія на тракторі МТЗ, який скосив пшеницю на земельній - ділянці ОСОБА_11 , а він при цьому просто спостерігав. Після чого вони переїхали на поле 5-8, де знаходився пай його матері і цим же трактором було скошено пшеницю також. Скошена пшениця залишилася на полі. Він особисто участі у скошені не приймав.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_15 пояснив, що в нього є знайомий ОСОБА_11 , який також проживає в смт. Чорнобай. 17.06.2016 близько 17 години до нього додому приїхав ОСОБА_11 та попросив його, щоб він своїм трактором рано вранці 18.06.2016 обкосив краї його земельного паю, що розташований на полі по дорозі в сторону: с Хрестителеве Чорнобаївського району Черкаської області. Він погодився йому допомогти, і він запевнив, що земельна ділянка це дійсно його пай. Тож вони домовилися про зустріч о 3 год. ранку на полі. Приїхавши власним трактором на поле він побачив на полі трактор МТЗ, за кермом якого як він потім довідався був ОСОБА_12 , і який косив на полі своїм трактором пшеницю. ОСОБА_11 стояв біля поля і він під`їхав до нього та останній йому сказав обкосити по краях його пай. Тож він своїм трактором по периметру об`їхав вказану ним земельну ділянку. Після чого коли обкосив краї, а ОСОБА_12 докосив пшеницю в середині, то ОСОБА_11 попросив ще проїхати до земельного паю ОСОБА_12 , щоб і там обкосити краї земельного паю. Тож вони поїхали на інше поле, але по дорозі була грязь і він не схотів їхати в поле та поїхав додому. А ОСОБА_12 став косити ще свій пай. 18.06.2016 в обідній час до нього зателефонував ОСОБА_11 та повідомив, що в нього можуть бути проблеми, так як скошена пшениця виявилася власністю СТОВ «Агроко», а не ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Таким чином слідчим встановлено, що дійсно між ОСОБА_13 та СТОВ «Агроко» 11.02.2008 був укладений договір оренди землі строком на 8 років тобто до 31.12.2015 - кадастровий номер земельної ділянки - :05:000:0307 - площею 2,8661га. Та між ОСОБА_11 та СТОВ «Агроко» 11.02.2008 був укладений договір оренди землі строком на 8 років тобто до 31.12.2015- кадастровий номер земельної ділянки - 7125-155100:05:000:0347 площею 2,8442га.

Крім того під час проведення досудового розслідування встановлено, що за ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 керуючи власним транспортним засобом - мінітрактором, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2011року випуску намагався 25.06.2016 знищити речові докази на земельній ділянці за кадастровим номером :05:000:0307 - площею 2,8661га, яка належить ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_2 та земельній ділянці кадастровим номером - :05:000:0347 площею 2,8442га, яка належить ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що свідчить про те, що ОСОБА_16 з використанням даного мінітрактора намагався вчинити кримінальне правопорушення.

В результаті чого слідчим 29.06.2016 винесено постанову про визнання мінітрактора реєстраційний номер 25937СА, 2011року випуску, який належить ОСОБА_7 речовим доказом, а саме знаряддям вчинення злочину.

Ухвалою слідчого судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 01 липня 2016 року клопотання задоволено. Накладено арешт на мінітрактор, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2011 року випуску, який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , і який є знаряддям кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Не погодившись з вищезазначеною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого повністю.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Положеннями ст.131 КПК України передбачено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з вимогами ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Вартість майна, яке належить арештувати, крім випадків арешту майна для забезпечення конфіскації, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана або могла бути отримана юридичною особою.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Відповідно до положень ч.2 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Нормами п.13 інформаційного листа ВССУ № 223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» передбачено, що у разі подання особами, визначеними у ст.174 КПК, скарги на ухвалу слідчого судді суду першої інстанції про арешт майна у зв`язку з необґрунтованістю його накладення вони мають перевірити, чи подавалось цими особами клопотання про скасування цього заходу забезпечення слідчому судді місцевого суду та в разі негативної відповіді на зазначене питання може залишити ухвалу без змін. Іншими словами, з підстави необґрунтованості накладення арешту на майно особи, перелік яких визначено у ч.1 ст.174 КПК, вправі звернутися до слідчого судді суду першої інстанції із клопотанням про скасування ним своєї ухвали (абз.2 ч.2 ст.174 КПК), а потім, у разі незгоди з прийнятим рішенням, вправі оскаржити ухвалу про арешт.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_7 з клопотанням про скасування накладеного арешту на майно, а саме: мінітрактор, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2011 року випуску, до слідчого судді не звертався, тобто не використав свого права, передбаченого ст.174 КПК України.

За таких обставин, враховуючи те, що апеляційна скарга ОСОБА_7 подана у зв`язку з необґрунтованістю накладення арешту на майно, а тому керуючись положеннями п.13 інформаційного листа ВССУ № 223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 01 липня 2016 року про накладення арешту на майно підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись нормами інформаційного листа ВССУ № 223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», ст.ст. 131, 132, 167, 170, 174, 405, 407, КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 01 липня 2016 року про накладення арешту на майно, а саме: мінітрактор, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2011 року випуску, який належить ОСОБА_7 без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :