Справа №585/779/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/54/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Подання про обрання, зміну запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою, про проведення обшуку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 лютого 2016 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 13.07.2011р. за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, ст.ст.75,76 КК України з іспитовим строком 1 рік;

2) 18.10.2011р. за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, -

ВСТАНОВИЛА:
Слідчий СВ Роменського ВП ГУНП України в Сумській області ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_9 звернулась до

Роменського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , мотивуючи його наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, а також ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідка та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 лютого 2016 року в задоволенні вищезазначеного клопотання було відмовлено та відносно ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків прибувати до слідчого Роменського ВП ГУНП України в Сумській області, прокурора або суду за першою вимогою; цілодобово не залишати місце постійного проживання кв. АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду; носити електронний засіб контролю.

На дану ухвалу слідчого судді прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою.

Вважає висновок суду необґрунтованим, свої вимоги мотивує тим, що з наведених в клопотанні слідчого обставин та наявності встановлених досудовим слідством ризиків, доведено, що жоден інший більш м`який запобіжний захід, в тому числі домашній арешт, не може запобігти настанню ризиків, зазначених у клопотанні. Також вказує, що слідчий суддя не в повному обсязі врахував обставини кримінального провадження, особу підозрюваного, можливість порушення підозрюваним процесуальних обов`язків, а тому лише тримання під вартою може запобігти вказаним ризикам.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскаржуваного судового рішення та доводи, викладені в апеляційній скарзі, прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, підозрюваного та захисника, які просили залишити ухвалу слідчого судді без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчий суддя, відмовляючи в обранні запобіжного заходу тримання під вартою та застосовуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зазначив, що прокурор довів вказаний в обґрунтування клопотання ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, але не довів, що застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання вказаним ризикам. На думку слідчого судді, вказані в клопотанні ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України не підтверджені об`єктивно існуючими доказами, а є лише припущеннями слідчого та прокурора, у зв`язку із цим не може покладатися в основу прийнятого рішення. Також слідчий суддя врахував, що підозрюваний має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, оскільки проживає з батьками, за місцем проживання характеризується позитивно, та стан його здоров`я - наявність тяжкого захворювання, та дійшов висновку про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, тому твердження апелянта про необґрунтованість судового рішення, неповне з`ясування обставин кримінального провадження, особи підозрюваного є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 підозрюється в тому, що близько 10 години 5 лютого 2016 року разом із ОСОБА_11 здійснювали приготування наркотичного засобу, де їх і було виявлено працівниками Роменського ВП ГУНП в Сумській області. На вимогу залишатися на місці, ОСОБА_7 почав тікати, оперуповноважений ОСОБА_12 став його переслідувати, та наздогнавши, спіткнувся та впав, хапаючи при цьому ОСОБА_7 , намагаючись його повалити. Підозрюваний в цей час почав наносити удари кулаками рук та ногами в обличчя та по голові, заподіявши потерпілому у зв`язку з виконанням своїх службових обов`язків тілесні ушкодження.

05 лютого 2016 року повідомлення про скоєне було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000148 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

05 лютого 2016 року ОСОБА_7 було затримано в порядку вимог ст.208 КПК України та цього ж дня йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років.

Суд врахував такі підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, як наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, правильно зазначив, що в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу повинно містити, зокрема, обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчий при обґрунтуванні застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою взагалі не довів обставин, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, ніж тримання під вартою. Необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме тримання під вартою слідчий та апелянт обґрунтовують тими обставини, що ОСОБА_7 підозрюється у вчинення злочину, який посягає на авторитет органів державної влади, перешкоджає нормальній діяльності правоохоронних органів, викликає негативний резонанс у суспільстві, скоєний відносно працівника правоохоронного органу, що вказує на його підвищену суспільну небезпеку, підозрюваний є особою, яка затримувалася працівниками поліції під час вчинення ним іншого небезпечного злочину та намагалася втекти, раніше судимою, маючи не зняту та не погашену судимість, не працює, не має постійного джерела доходів. Дане твердження апелянта, на думку суду, не є безумовною підставою для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, а не іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Наведені обставини, у відповідності до вимог ч.4 ст.194 КПК України, давали слідчому судді усі підстави для відмови в задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу та застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

В контексті ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Таким чином, слідчим суддею прийняте рішення, яке відповідає вимогам КПК України і підтверджується наявними у кримінальному провадженні матеріалами, які свідчать, що застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту може запобігти зазначеним ризикам, тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.177,178,183,194,405,407,419,422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 лютого 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та застосовано відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4