У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 30 вересня 2016 року, якою відмолено у відкритті провадження за його скаргою на позбавлення ОСОБА_6 свободи за відсутності судового рішення, -
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 30 вересня 2016 року відмовлено у відкритті провадження за скаргоюзахисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на позбавлення ОСОБА_6 свободи за відсутності судового рішення.
Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадженні лише у разі, коли скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
За доводами захисника ОСОБА_5 слідчий суддя безпідставно відмовив у відкритті провадженні, оскільки в своїй скарзі він ставив питання відповідно до ст. 206 КПК України про порушення прав людини, а саме затримання та тримання під вартою ОСОБА_6 без рішення суду.
Апелянт зазначає, що вищевказана норма закону є нормою прямої дії, зокрема ч. 2 ст. 206 КПК України зазначає, що якщо слідчий суддя, суд отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення волі.
З огляду на викладене, апелянт вважає, що реалізація положень ст. 206 КПК України не пов`язана з розглядом клопотань про застосування запобіжного заходу чи з розглядом скарги в порядку ст. 304 КПК України, а тому, на думку апелянта, ст. 206 КПК України встановлює окремий порядок розгляду скарг на незаконне затримання осіб чи їх тримання під вартою.
Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як зазначено в ухвалі слідчого судді, в скарзі ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 оскаржує дії Святошинського УП ГУ НП в м. Києві щодо затримання останнього в порядку ст. 208 КПК України, що не підлягає оскарженню, а відтак слідчий суддя прийшов до висновку про відмову у відкритті провадження за його скаргою ОСОБА_5 .
З таким висновком колегія суддів не погоджується.
В своїй скарзі до слідчого судді ОСОБА_5 порушує питання про законність затримання ОСОБА_6 без ухвали слідчого судді та тримання останнього в Святошинському УП ГУ НП в м. Києві.
Відповідно до положень п. 2 ст. 206 КПК України якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Як вбачається з тексту самої скарги ОСОБА_5 до слідчого судді, він зазначив, що скарга подана ним в порядку ст. 206 КПК України, а тому доводи апелянта про те, що слідчий суддя помилково дійшов висновку, що його скарга подана в порядку ст. 303 КПК України, заслуговують на увагу.
Кримінальним процесуальним законом передбачений окремий порядок перевірки слідчим суддею відомостей, отриманих з будь-яких джерел щодо позбавлення особи свободи за відсутності судового рішення.
Отже, колегія суддів вважає, що рішення суду про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на позбавлення останнього свободи за відсутності судового рішення є таким, що не ґрунтується на законі, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а провадження за скаргою підлягає поверненню на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, оскільки слідчим суддею скарга ОСОБА_5 відповідно до ст. 206 КПК України не розглядалась.
Керуючись ст. 376ч. 2, 206, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 30 вересня 2016 року про відмову у відкритті провадження за скаргоюзахисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на позбавлення ОСОБА_6 свободи за відсутності судового рішення, скасувати, провадження за скаргою направити в суд першої інстанції для розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3