Провадження № 1-кп/534/173/15
Справа №534/2795/14-К
У Х В А Л А
24 грудня 2015 року Комсомольський міський суд
Полтавської області
у складі: головуючої - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6

в с т а н о в и в :
В провадженні Комсомольського міського суду Полтавської області на стадії судового розгляду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України. Щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обрано захід забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою, строк дії якого спливає 08.01.2016р.
Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження заходу забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 терміном на 60 днів , посилаючись на те , що обвинувачений вчинив ряд корисливих злочинів , передбачених ч.2 ст.185 , ч.2 ст.289 КК України за які передбачено покарання від трьох до восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна , вину в інкримінованих злочинах не визнав , від дачі показань відмовився , крім цього наявні ризики , передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що можуть перешкодити судовому провадженню.
Потерпілий ОСОБА_6 не заперечував проти клопотання прокурора і просив вирішити клопотання прокурора на розсуд суду .
Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_7 заперечували проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, посилаючись на недоцільність заявленого клопотання , оскільки кримінальне провадження знаходиться в стадії судового розгляду. При цьому ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 просили змінити обвинуваченому захід забезпечення кримінального провадження на більш м`який у виді особистого зобов`язання , посилаючись на погіршення стану здоров`я, необхідність лікування обвинуваченого та проведення відповідного обстеження в спеціалізованих закладах МОЗ , яке неможливо провести в умовах слідчого ізолятора.
Згідно повідомлення Полтавської установи виконання покарань УДПтС України в Полтавській області (23), ОСОБА_5 з 14.08.2015р. по 17.09.2015р. отримував стаціонарне лікування у медичній частині установи з діагнозом : жовтяниця невстановленого ґенезу. Для встановлення більш точного діагнозу необхідно обстеження на маркери вірусних гепатитів, які не можливо провести в Полтавському слідчому ізоляторі. Рекомендовано обстеження в спеціалізованих закладах МОЗ.(т.3 а.п.63).
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, один з яких середньої тяжкості , а один є тяжким, так санкція ч.2 ст.289 КК України передбачає строк покарання від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.
Відповідно до ч.1 ст.331КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
За змістом ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення , у якому обвинувачуються.
У контексті ст.178 КПК України судом при обрані запобіжного заходу враховуються ряд обставин визначених даною статтею, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого ; репутацію обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Суд враховує ту обставину, що на даний час є допитаними більшість свідків кримінального провадження та потерпілих .
Згідно приписів ч.1ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать, про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, суд щоразу зобов`язаний, у тому числі, здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, щоб вирішити питання про застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог міжнародного та національного законодавства, необхідно належним чином оцінити характер справи, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та наслідки вчинення протиправних діянь.
Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що ризики визначені ст.177 КПК України на даний час не зменшились, проте доказів на підтвердження своєї позиції не наводить.
На думку суду, прокурор не довів обставин визначених п.3 ч.1 ст.194 КПК України.
Суд звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», в пункті 74 якого Суд вказував що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Тримання під вартою також не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі.
Суд звертає увагу також і на рішення Європейського суду з прав людини від 16.07.2015 року у справі «Темченко проти України », в пунктах 2,3,4 якого Суд вказував на прийнятність скарг за статтями 3,8 і 13 Конвенції про неналежність лікування під час тримання під вартою , відсутність у заявника можливості обирати лікарів і курс лікування та відсутність національних засобів правового захисту у зв`язку з цим , на невідповідність медичної допомоги.
Суд, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 3,5,6,8,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, враховуючи дані, що характеризують особу обвинуваченого, те, що він має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, за місцем проживання, де проживає з матір`ю, обвинувачений характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також враховуючи стан здоров`я обвинуваченого, що підтверджується даними Полтавської установи виконання покарань УДПтС України в Полтавській області (23), суд вважає, що забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого можливо шляхом обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 181, 183, 194, 331,350, 369 КПК України, суд,
у х в а л и в :
У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.
Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , замість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою домашній арешт.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- не відлучатися із свого постійного місця проживання розташованого за адресою: АДРЕСА_1 з 17 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин;
- обвинуваченому прибувати до суду на його виклики;
- обвинуваченому не відлучатися за межі м. Комсомольську, Полтавської області без дозволу суду до закінчення розгляду справи;
- обвинуваченому повідомляти суд, про зміну свого місця проживання ; знаходження в медичних закладах ;
- обвинуваченому носити засіб електронного контролю, нести повну матеріальну відповідальність за його пошкодження та відповідальність за спробу його зняти;
- обвинуваченому не відвідувати усі наявні у м. Комсомольську Полтавської області розважальні заклади, до яких можуть відноситися бари, ресторани, кафе тощо;
- обвинуваченому утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками по даній справі;
- обвинуваченому здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Строк дії ухвали про обрання домашнього арешту обчислювати з наступного дня після її постановлення і до 21 лютого 2016 року включно.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з під варти з залі суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвалу для виконання передати Комсомольському відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, начальнику Полтавського слідчого ізолятора, начальнику Комсомольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1