ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8112/16-к
провадження № 1-кп/753/497/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" травня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 27.02.2001 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 81, ст.17, ч.2 ст.81, ч.1 ст.82, ст.42 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

15.11.2002 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі;

24.11.2005 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 185, ст.71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 30.07.2008 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.1 ст.309 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 25.02.2010 року Оболонським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі; 11.07.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі; 10.10.2013 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі;

26.06.2014 ухвалою Ірпінського міського суду Київської області на підставіна ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» невідбута частина покарання скорочена наполовину та 01.12.2015 року засуджений звільнений по відбуттю строку покарання,

у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
09.02.2016 року близько 14 години 47 хвилин знаходячись в магазині «Сільпо», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Харківське Шосе, 144-Б, у відділі овочів та фруктів, ОСОБА_4 помітив у ОСОБА_5 жіночу сумочку, яка висіла на дитячій колясці та керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на повторне, таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, підійшов до ОСОБА_5 та, переконавшись і вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, вийняв з її сумки, яка висіла на дитячій колясці, гаманець із грошовими коштами в сумі 534 гривні 00 копійок.

Після чого, ОСОБА_4 , тримаючи у руках викрадений гаманець в якому знаходились грошові кошти в сумі 534 грн. 00 копійок, відійшов від ОСОБА_5 , та направився до виходу з магазину «Сільпо». Однак довести до кінця свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна не зміг, з причин, що не залежали від його волі, оскільки при виході з магазину «Сільпо» був виявлений та зупинений охороною даного магазину. Будучи допитаними в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та суду показав, що вчинив злочин передбачений ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, за обставин викладених у обвинувальному акті. Також обвинувачений підтвердив, що всі обставини викладені у обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам, при досудовому розслідуванні кримінального провадження до нього недозволених методів дізнання та проведення розслідування не застосовувалося. Обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміють зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечуює про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду кримінального провадження у порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, при якому особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин які не залежали від її волі. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому згідно ст. 66 КК України є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України не встановлено. Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину проти власності, особу обвинуваченого, а саме те, що він будучи раніше неодноразово судимим за аналогічні злочини, на шлях виправлення та перевиховання не став та маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість знову вчинив новий злочин, свою вину у вчиненні злочину, який йому інкриміновано визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, посередньо характеризується за місцем проживання, не одружений, офіційно не працює, має молодий вік та приходить до висновку, що покарання ОСОБА_4 слід призначити у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.185 КК України, із врахуванням положень ст.68 КК України, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлено. Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст. ст.65,66,67,68 КК України, ст.ст., 342-380 КПК України,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з 25.05.2016 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили змінити із домашнього арешту на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно. Речовий доказ жіночий гаманець з грошовими коштами в сумі 534 гривні повернутий потерпілій ОСОБА_5 залишити у власності останньої.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: