Справа № 755/6581/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2016 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління поліції Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Грузії, м. Капулеті, грузина, громадянина Грузії, з середньо-спеціальною освітою, зі слів одруженого, має двох неповнолітніх дітей, проживаючого в Україні за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005294 від 13.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління поліції Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Клопотання погоджено з прокурором Київської міської прокуратури № 4 ОСОБА_7 .
Підтримавши в судовому засіданні клопотання з підстав, викладених у його мотивувальній частині, прокурор зазначає, що, зокрема, враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам, враховуючи особу підозрюваного та його соціальний статус, а саме те, що підозрюваний є раніше засудженою особою, громадянином іншої держави Грузії, зареєстрованого у встановленого законом порядку місця проживання в Україні немає, оскільки відома адреса лише його фактичного проживання, маючи паспорт громадянина Грузії може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, в Україні не працює, отже, може вчинити інші кримінальні правопорушення, може також впливати на потерпілих та свідків, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк до п`яти років, тобто менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Підозрюваний та його захисник просили відмовити у задоволенні даного клопотання, зазначивши, що ОСОБА_5 є раніше не судимою особою, має посвідку на постійне проживання в Україні та зареєстроване місце проживання в м. Херсоні, однак, не пам`ятає точної адреси та надати посвідку на даний час не може, не офіційно працює в Києві з рідним дядьком, займаючись оптовими поставками овочів й фруктів в Україну, має двох неповнолітніх дітей та вагітну дружину, яка приїхала в Україну народжувати третю дитину. Фактично проживає в АДРЕСА_1 , яка належить дружині дядька ОСОБА_8 , тому просив врахувати вказані обставини і застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж зазначений у клопотанні.

Захисник, крім того, просила врахувати, що внесення прокурором такого клопотання суперечить вимогам ст. 183 КПК України, оскільки не надано доказів того, що підозрюваний є раніше засудженим, просила допитати свідка ОСОБА_8 на підтвердження того, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання в м. Києві, зазначила, що всі докази у кримінальному провадженні ґрунтуються на припущеннях, а зазначені у клопотанні ризики не відповідають дійсності та є не доведеними.

Допитана за клопотанням захисту в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що є дружиною дядька підозрюваного ОСОБА_9 , їй належить квартира в АДРЕСА_1 , в якій з січня 2016 року проживає племінник її чоловіка - ОСОБА_5 з її відома й згоди, зокрема останній разом з її чоловіком неофіційно працюють в сфері торгівлі т а вона не заперечує, щоб підозрюваний і в подальшому проживав за вказаною нею адресою.

Слідчий суддя, заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, приходить до наступного.

Органами досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме в тому, що він 13 квітня 2016 року, приблизно о 15 год. 20 хв., з метою таємного викрадення чужого майна, вступив у попередню змову з ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , маючи єдиний злочинний намір, спрямований на вчинення таємного викрадення чужого майна, під`їхали на автомобілі марки «Сіат-Кордоба», чорного кольору, державний номерний знак « НОМЕР_1 », яким керував ОСОБА_11 , до будинку АДРЕСА_2 та за допомогою пристрою марки «Magicar», яким можливо здійснити управління (активацію /деактивацію) охоронної сигналізації, почали сканувати автомобілі які знаходились біля вказаного будинку. Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , діючи з корисливих мотивів та переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи спільно та узгоджено між собою, за допомогою пристрою марки «Magicar» відкрили двері автомобіля марки «Хонда CR-V», державний номерний знак « НОМЕР_2 ». У подальшому ОСОБА_12 залишився сидіти у вищевказаному автомобілі з метою своєчасного зникнення з місця скоєння злочину, а ОСОБА_13 проник в середину вказаного автомобіля.

Продовжуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 таємно викрали з автомобіля марки «Хонда CR-V», державний номерний знак « НОМЕР_2 », який був розташований біля будинку АДРЕСА_2 , майно що належало ОСОБА_14 , а сааме: зразки орденів та медалей - на загальну суму 10 000 гривень; зразки годинників дві штуки загальною вартістю 1500 гривень; зразок статуетки «Іван Богун» вартістю 700 гривень; зразки посвідчень до медалей на загальну вартість 100 гривень; медаль «Європа» вартістю 200 гривень; коробка з обшита червоним бархатом вартістю 70 гривень; вимпел «СБУ» вартістю 100 гривень, після чого, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з місця скоєння злочину зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили громадянину ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 12 570 гривень.

За вказаним фактом 13.04.2016 року відомості за матеріалами було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та присвоєно реєстраційний номер №0005294.

14.04.2016 року підозрюваному ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Згідно з нормою ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, визначені п.п.1 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Як убачається з матеріалів клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідність його застосування слідчий обґрунтовує тим, що підозрюваний є раніше засудженою особою, об`єктивно підозрюється у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення, його вина підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, як-то: протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13.04.2016 року, протоколом огляду місця події від 13.04.2016 року; протоколом допиту потерпілого від 13.04.2016 року, протоколом допиту свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 від 13.04.2016 року, у зв`язку з чим, підозрюваний будучи обізнаним з мірою покарання за вчинене діяння, може чинити перешкоди досудовому розслідуванню, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; впливати на свідків, потерпілих; не маючи офіційного джерела доходу в Україні, може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Частинами 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя дослідивши, матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

У судовому засіданні, стороною захисту, всупереч положень ч. 5 ст. 132 КПК України, не було надано суду допустимих доказів, які б свідчили про відсутність ризиків, встановлених стороною обвинувачення, у зв`язку з чим, слідчий суддя, враховуючи позицію ЄСПЛ в частині того, що наявність певного ризику/ризиків, зокрема, ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)) вважає, у даному конкретному випадку, доведено наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у цьому провадженні, з числа регламентованих ст. 177 КПК України, як-то ризик переховування, ризик впливу на свідків та потерпілого, ризик вчинення інших злочинів, достовірність підозри, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами.

Однак, слідчий суддя не сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації неможливості запобігання ризику/ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки на доведення даної позиції клопотання містить єдине зазначення того, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Це, безумовно, не може свідчити про доведеність даного факту, як не є доведеними і обставини того, що ОСОБА_5 є раніше засудженим, оскільки матеріали, надані слідчому судді, таких доказів не містять.

За таких умов, слідчий суддя приходить до переконливого висновку, що клопотання не містить обґрунтування підстав, передбачених ч. 1 ст. 183 КПК України щодо неможливості запобігання ризику/ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а також підстав, встановлених п. п. 1) 6) ч. 2 ст. 183 КПК України, визначених для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За таких обставин, слідчий суддя, враховуючи, той факт, що стороною обвинувачення було доведено наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України (ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду; ризик впливу на свідків, потерпілих; ризик вчинити інші кримінальні правопорушення), та недоведеності факту того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеному під час розгляду клопотання ризику, вважає за необхідне у задоволенні клопотання про обрання заходу забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою відмовити, та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, заборонивши йому цілодобово залишати місце свого проживання за адресою терміном на 2 місяці, оскільки саме даний запобіжний захід дасть змогу уникнути встановленим слідчим суддею ризикам та забезпечити виконання ним покладених процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 110, 176-178, 183, 186, 193-196, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління поліції Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Грузії, м. Капулеті, грузина, громадянину Грузії, з середньо-спеціальною освітою, зі слів одруженого, маючого двох неповнолітніх дітей, проживаючому в Україні за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у виді домашнього арешті із застосуванням електронного засобу контролю, заборонивши йому цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язок прибувати за кожною вимогою до службової особи (слідчого, прокурора), на виклик слідчого судді або суду на визначений час.

Виконання зазначених обов`язків покласти на ОСОБА_5 до 11 червня 2016 року включно.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передається для виконання органу Національно поліції за місцем проживання підозрюваного.

Орган Національно поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним у той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя: