Справа № 405/6847/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2016 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кропивницький обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000040 від 07.04.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вовківці, Роменського району, Сумської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, сержанта військової служби військової частини польова пошта НОМЕР_1 , номера обслуги кулеметного відділення групи вогневої підтримки НОМЕР_2 загону, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується за ч.3 ст.408 КК України дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилення від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, вчинене за наступних обставин.

17.08.2015 року, відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 15/2015 від 14.01.2015 року, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 227 від 02.10.2015 року сержанта військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги кулеметного відділення групи вогневої підтримки 4 загону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .
Будучи військовослужбовцем вказаної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та проходячи військову службу, в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІУ, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV, ст. ст. 1,ч.3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», маючи та реалізовуючи злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді дезертирства в умовах особливого періоду, будучи придатним для проходження військової служби, 28.12.2015 року самовільно залишив військову частину-польова пошта НОМЕР_1 з метою ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду до 13.09.2016 року, тобто до дня добровільного прибуття до військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України.

14 вересня 2016 року між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , укладена угода про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 408 КК України, як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчиненого в умовах особливого періоду, істотних для даного кримінального провадження обставин, та, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні малолітню дитину, наявністю, визначених ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, а також беззастережного визнання винуватості, визначили можливість призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, строком на 2 (два) роки.

В угоді передбачені наслідки укладення, затвердження та невиконання, встановлені ст. 473 КПК України, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_5 .

Прокурор, захисник та обвинувачений просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглянувши питання про затвердження угоди про визнання винуватості укладено між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

В судовому засіданні встановлено, що прокурор військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_5 , за участі захисника, добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Крім цього, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє положення, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений та прокурор розуміють наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України.

Суд також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні.

ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого, раніше не судимий, на утриманні має малолітню дитину, покарання, яке узгоджене в угоді, є таким, що не виходить за межі санкції ч.3 ст.408 КК України.

За таких підстав суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості укладеної між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону та обвинуваченим, за участі його захисника, і призначити узгоджене сторонами покарання обвинуваченому ОСОБА_5 .

Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст. ст. 468-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

затвердити угоду від 14 вересня 2016 року про визнання винуватості укладену між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання і роботи.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час досудового розслідування не застосовувався.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Копію вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_5 та прокурору після його проголошення негайно.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда ОСОБА_1