Справа № 175/2901/16-к
Провадження № 1-кп/175/139/16

Вирок

Іменем України

13 вересня 2016 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0001753 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Марганець Нікопольського району Дніпропетровської області, там же зареєстрованого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою середньою освітою, одруженого, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 26.05.2000 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ч.2 ст.141, ст.42 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 02.04.2003 року тим же судом за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.ст.70, 71 КК України до 4 років 9 місяців позбавлення волі;

- 14.03.2008 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 22.04.2008 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 28.04.2012 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 10.09.2012 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.190, ст.71, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 10.04.2013 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільненого 23.02.2016 року з Багатопрофільної лікарні при Дніпропетровському СІЗО по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.186 КК України,

встановив:

ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за умисні корисні злочини, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і в період строку погашення судимостей знову вчинив аналогічний злочин за наступних обставин.

Так, 06 липня 2016 року близько 12.15 години він на велосипеді у пошуках роботи прибув на АДРЕСА_3 , побачив відкриті ворота, що ведуть на територію вказаного домоволодіння і в цей момент у нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел і упевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 через ворота зайшов на подвір`я і через незачинені двері незаконно проник у господарське приміщення, розташоване ліворуч у вказаному будинку, звідки умисно, вчиняючи злочин повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав приналежні ОСОБА_4 газонокосарку бензинову ТМ «Протон» моделі «ГБ-410» вартістю 3913 грн. і тример ТМ «Skil» моделі «Easy Storage» вартістю 500 грн., з якими направився на вихід з території домоволодіння, але в цей час був помічений сусідкою ОСОБА_8 , яка намагалася припинити його злочинні дії. Однак ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що його дії перестали носити таємний характер, діючи умисно, вчиняючи злочин повторно, з корисливих мотивів, відкрито заволодівши вказаними речами загальною вартістю 4413 грн., із місця вчинення злочину зник, отримавши змогу розпорядитися викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду у вказаному розмірі.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою провину визнав повністю і пояснив, що за обставин, указаних у обвинувальному акті він намагався таємно викрасти господарський інвентар з господарського приміщення у будинку потерпілої, оскільки на той час ніде не працював і не мав коштів на проживання. Після того, як він проігнорував запитання сусідки і його наздогнали два невідомі чоловіки на автомобілі, його затримали та вилучили викрадене. У скоєному злочині щиросердно кається і просить суворо не карати.

Його провина у вчиненні вказаного судом діяння підтверджується показаннями у суді потерпілої ОСОБА_4 , яка пояснила, що 06.07.2016 року близько 12.15 години вона виїхала з дому у справах та, проїхавши декілька будинків, на початку вул. О. Литвишка звернула увагу на раніше незнайомого обвинуваченого, який їхав на велосипеді. Приблизно через 15 хвилин їй подзвонила сусідка ОСОБА_9 та повідомила про те, що невідомий чоловік з території її домоволодіння на велосипеді викочує газонокосарку і тример, пояснивши, що про це його попросила господиня, та поїхав у невідомому напрямку. Після цього вона передзвонила сусіду ОСОБА_10 та розповіла про крадіжку, а через деякий час ОСОБА_10 їй зателефонував та повідомив, що він з іншими сусідами зупинив невідомого чоловіка на велосипеді по АДРЕСА_4 . Приїхавши на вказане місце, побачила, що приналежні їй газонокосарка та тример знаходились у обвинуваченого. На даний час претензій до ОСОБА_6 не має, оскільки викрадене майно їй повернуто, міру покарання просить обрати на розсуд суду.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується доказами, дослідженими за клопотанням прокурора і згодою сторін у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Переконавшись у правильному розумінні обвинуваченим змісту обставин інкримінованого йому діяння і добровільності його позиції, суд дійшов висновку про те, що за вказаних у обвинувальному акті обставин було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , і це кримінальне правопорушення вчинено саме ним, і його умисні дії кваліфікує за ч.3 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи й особу ОСОБА_6 , - раніше вісім разів притягався до кримінальної відповідальності за умисні злочини, має сім незнятих і непогашених судимостей за крадіжку чужого майна, грабіж та шахрайство, задовільно характеризується за місцем реєстрації, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують його покарання, суд визнає щиросердне каяття та активне сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст.50, 65-67 КК України, з урахуванням обставин справи і даних про особу ОСОБА_6 , який після тривалого ув`язнення та через незначний час після звільнення з місць позбавлення волі вчинив тяжкий злочин, що свідчить про його небажання виправлятися і підвищену суспільну небезпечність, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.3 ст.186 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Цивільний позов потерпілою та витрати на залучення експерта стороною обвинувачення не заявлялися.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно з вимогами ст.100 КПК України.
Матеріали кримінального провадження № 0001753 не містять протоколу про затримання ОСОБА_6 , складеного відповідно до ст.208 КПК України.

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений заявив, що його затримали громадяни 06 липня 2016 року близько 13 години, після чого того ж дня працівниками поліції він був поміщений до реабілітаційного центру по вул. Шосейній у м. Підгородне, звідки доставлений до приміщення суду на санкцію близько 18-19 години 07 липня 2016 року.

Згідно обвинувального акту, через деякий час після вчинення злочину, тобто після 12.15 години 06 липня 2016 року ОСОБА_7

був затриманий громадянами ОСОБА_11 і ОСОБА_12 напроти будинку АДРЕСА_4 .

З протоколу огляду речей убачається, що в період часу з 14.50 години до 15.25 години 06 липня 2016 року ОСОБА_7 приймав участь у проведенні слідчої дії (а.п.11-17).

Іншої інформації щодо подальшого місця перебування обвинуваченого з 15.25 години 06 липня 2016 року до 07 липня 2016 року, тобто до часу його затримання на підставі ухвали слідчого судді від 07 липня 2016 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, матеріали кримінального провадження не містять.

За приписом ст.209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

З огляду на зазначене і вимог ст.209 КПК України, суд визначає момент затримання ОСОБА_6 з 14 години 50 хвилин 06 липня 2016 року, а не з 07 липня 2016 року, як це убачається з матеріалів кримінального провадження № 0001753.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд
ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.186 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

Строк покарання обчислювати з моменту фактичного затримання у відповідності до ст.209 КПК України, тобто з 14 години 50 хвилин 06 липня 2016 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме з 06 липня по 13 вересня 2016 року включно.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

Газонокосарку бензинову ТМ «Протон» моделі «ГБ-410» та тример ТМ «Skil» моделі «Easy Storage», передані на зберігання потерпілій ОСОБА_4 по розписці від 16 липня 2016 року, - залишити у її розпорядженні після набрання вироком законної сили.

Диск із відеозаписом слідчого експерименту від 26.07.2016 року, зберігати у матеріалах кримінального провадження № 0001753 у опечатаному конверті на аркуші 105.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1