Справа № 464/7974/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/623/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:
Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6

адвокатів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Сихівського районного суду м.Львова від 05 квітня 2016 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючий, українець, гр-н України, уродженець м.Львова проживаючий : АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , раніше судимий: 17.10.2003 року Личаківським районним судом м.Львова за ч.2 ст.186, ч.2 ст.189 КК України до покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі, 08.05.2014 року Галицьким районним судом м.Львова за ч.2 ст.355 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки, покарання не відбув,

засуджений за ч.3 ст.15, ч.1 ст.186 КК України на 2 роки позбавлення волі ;

за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі. Згідно ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_9 покарання 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднано частину невідбутого покарання за попереднім вироком 1 рік позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_9 покарання 5 років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_10 змінено із домашнього арешту на тримання під вартою та взято його під варту з залу суду.

Зараховано Ліману у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 26.03.2014 року до 08.05.2014 року у відповідності до ч.5 ст.72 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_9 в користь потерпілої ОСОБА_11 відшкодування матеріальної шкоди в сумі 3000 грн. та моральної шкоди в сумі 1000 грн.

Вирішено питання з речовими доказами.

ВСТАНОВИЛА :

за вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним в тому, що 03 червня 2015 р. близько 13.25 год., перебуваючи поблизу будинку № 15 по вул.Угорській у м. Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до потерпілої ОСОБА_12 , позаду якої він йшов, та шляхом ривка намагався зірвати з її шиї золотий ланцюжок з золотим хрестиком загальною вартістю 2500 грн. Однак, ОСОБА_9 вказаними ювелірними виробами не заволодів з причин, які не залежали від його волі, так як він не зумів схопити ланцюжок руками, після чого втік з місця події.

Крім того, підсудний ОСОБА_9 , повторно, 04 червня 2015 р. близько 19.30 год., перебуваючи поблизу будинку № 186 по вул. Зелена у м. Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до потерпілої ОСОБА_11 , яка була на той час разом з дитиною, що знаходилась в дитячій колясці, та скориставшись цим, шляхом ривка зірвав з її шиї золотий ланцюжок із золотим кулоном, загальною вартістю 3000 грн., та з місця вчинення кримінального правопорушення втік, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 покликається на те, що вирок відносно нього є незаконним та необґрунтованим, оскільки його як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні позбавили можливості захищатись. Після затримання працівниками міліції йому не було дано можливості скористатись послугами адвоката, впізнання проводилось з грубим порушенням норм КПК України, оскільки були присутні 2 статисти, жодного понятого. Під час впізнання на нього чинився психологічний тиск. Адвокату не надали можливості підписати угоду.

Також зазначає, що суд незаконно відмовив в задоволенні клопотання адвоката про тимчасовий доступ до документів ТзОВ «Лайфсел», де містилась прив`язка до його номеру телефону, з яких вбачається його непричетність до кримінального правопорушення. Суд при розгляді справи проявив однобічність, оскільки безпідставно відхиляв клопотання його адвоката, не надав можливості йому заявляти клопотання про виклик свідків в судове засідання, в яких він працював в Рівненській області на момент вчинення злочинів, чим довести непричетність до вчинення цих злочинів.

Також вказує, що матір потерпілої ОСОБА_13 свідок ОСОБА_14 вихвалялась, що має певні зв`язки в прокуратурі і тому дана справа в суді. Слідство було проти направлення справи в суд, але певні знайомі їй допомогли, і якби він купив би її доньці ланцюжок, то його б не судили.

Зазначає, що являється повністю невинним в даних злочинах не мав наміру їх вчиняти та не вчиняв. Його непричетність до злочинів може довести ряд свідків та поліграф.

В зв`язку з вищенаведеним просить призначити йому експертизу на поліграфі, вирок суду відносно нього скасувати та визнати його невинним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 зазначає, що висновки суду про винуватість ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на доказах, які відповідно до вимог закону є недопустимими, мають суб`єктивний та упереджений зміст, а також не спростовують тих доводів та обставин, на які посилався підсудний під час розгляду справи як на підставу його невинуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

Зокрема, ОСОБА_9 свою вину заперечив, пояснивши що в цей період часу їздив в Рівненську область , де працював на будівництві, і в дні, коли були скоєні злочини перебуав в селі Городець Рівненської області. Це стверджується інформацією оператора мобільного зв`язку. Дана інформація в матеріалах кримінального провадження відсутня, фактично прокурором відбулось приховання доказів, які мають істотне значення для кримінального провадження.

Факт перебування ОСОБА_9 на території Рівненської області може підтвердити ряд свідків, допитати яких сторона захисту заявляла клопотання в місцевому суді, проте в задоволенні цих клопотань судом було відмовлено.

Також судом не було допитано всіх учасників проведення впізнання потерпілими ОСОБА_15 . Суд не усунув суперечностей в показах понятих щодо числа присутніх осіб при впізнанні, а також щодо того в якому одязі чорному чи білому був одягнутий ОСОБА_9 . Суд не взяв до уваги той факт, що впізнання проходило без адвоката, який стояв в коридорі Сихівського РВ, але його не допустили в кабінет, де проходило впізнання. Також не взято до уваги, що при впізнання всі статисти мали різну зовнішність, ріст та будову тіла. Всі вони були одягнуті в чорний одяг, а ОСОБА_9 в білий, що виділяло його з поміж інших. Судом не допитано статиста ОСОБА_16 , адреса якого не підтверджується.

Ці факти не взяті судом до уваги, а навпаки протокол пред`явлення особи до впізнання зазначений у вироку як доказ винуватості ОСОБА_9 .

При проведенні впізнання до ОСОБА_9 не допустили адвоката, потім допитують його в якості свідка, та проводять одночасний допит між ним та потерпілими. Про підозру ОСОБА_9 повідомляють за спливом 2 місяців і передають справу до суду. Порушення права на захист ОСОБА_9 підтверджують потерпілі, але суд не надав належної правової оцінки, а визнав протоколи впізнання особи як належний допустимий доказ.

Крім того вказує, що потерпіла ОСОБА_12 показувала про відеозапис з камери спостереження, де видно момент нападу на неї, який вона переглядала в Сихівському РВ. Проте даний відеозапис не долучений до матеріалів провадження та не відкритий як доказ. Суд перекрутив показання потерпілої ОСОБА_12 , не зазначив у вироку її показання в судовому засіданні про відеозапис з камери спостереження.

Також зазначає, що потерпіла ОСОБА_11 являється сусідкою ОСОБА_9 , вони знають один одного з дитинства але впізнала його виключно в Сихівському РВ, до цього вона не впізнала нападника, хоча роздивилась його в лице. В заяві в правоохоронні органи потерпіла вказала, що її ланцюжком заволоділа невідома особа.

Суд також не задоволив клопотання ОСОБА_9 про перевірку його на поліграфі з метою доведення непричетності до даних подій.

Також стороною захисту просилась перерва для підготовки до судових дебатів, але судом було відмовлено в задоволенні даного клопотання. Суд перейшов до судових дебатів, не давши підзахисному можливості на консультацію з захисником, узгодження позиції та фактично позбавив її та підзахисного підготуватися до промови в дебатах та останнього слова.

Після впізнання ОСОБА_9 потерпілими пройшло два місяці до моменту оголошення йому підозри. На протязі двох місяців слідством не було проведено жодної слідчої дії. В кримінальному провадженні відсутні будь які докази причетності ОСОБА_9 до даної події. Показання свідка ОСОБА_17 , дані зі слів потерпілої, пояснення потерпілих спотворені, оскільки були викинуті судом слова потерпілих які свідчать на користь ОСОБА_9 , протокол впізнання отриманий з грубим порушенням норм КПК.

Також адвокат зазначає, що вирок місцевого суду не відповідає вимогам ст.370 ч.3 КПК України, слідством та судом не зібрано доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_9 причетний до кримінальних правопорушень. Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження на які суд послався в своєму вироку у їх сукупності свідчать, що пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення є недоведеним, оскільки ні сторона обвинувачення, ні суд в своєму вироку не надали тих достатніх та необхідних, належних та допустимих доказів, кожен з яких окремо та разом у їх сукупності, свідчили про вину ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення.

В зв`язку з вищенаведеним просить, вирок місцевого суду відносно ОСОБА_9 скасувати та закрити провадження.

Заслухавши доповідача, думку адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 на підтримання доводів апеляційних скарг, прокурора, адвоката ОСОБА_8 та потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 про законність і обґрунтованість вироку місцевого суду, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, колегія суддів визнала, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_7 в його інтересах до задоволення не підлягають , виходячи з наступного.

Матеріалами справи, зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами, вина ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, при вказаних у вироку обставинах, повністю доведена, хоча він її не визнав та пояснив в судових засіданнях місцевого суду, що часто їздив у Рівненську область, де працював на будівництві. У дні коли були вчинені кримінальні правопорушення також перебував у Рівненській області.

Суд першої інстанції дав належну оцінку цим запереченням засудженого ОСОБА_9 , не надавши їм віри, оскільки такі спрямовані на уникнення від відповідальності за скоєне, вони суперечать іншим об`єктивним доказам по справі, які місцевим судом у встановленому порядку були досліджені та підставно прийняті до уваги.

Так, показаннями в судовому засіданні суду першої інстанції потерпілої ОСОБА_12 вбачається, що 03.06.2015р. в обідній час проходила неподалік будинку №15 по вул. Угорській в м.Львові, за нею на невеликій відстані йшов підсудний, який розмовляв по телефону, порівнявшись із нею підсудний припинив розмову по телефону та намагався схопити золоту цепочку з хрестиком, яка була на її шиї, однак, вона рукою йому перешкодила. Після чого, він ще декілька разів намагався схопити цепочку, однак, вона чинила опір, тримаючи її рукою. Незумівши вхопити цепочку він втік в сторону вул.Карбишева. Оскільки шарпанина між ними тривала деякий час вона встигла добре його роздивитись. Вона одразу викликала працівників міліції, з якими вони об`їзджали територію, однак, його не виявили. Через деякий час, днів через двадцять, проходячи по вулиці, вона випадково побачила підсудного, якого одразу впізнала. Вона послідувала за ним, при цьому повідомивши працівників міліції. Пройшовши за ним деякий час втратила його з поля зору, коли приїхали працівними міліції розповіла їм про це, а через деякий час підсудний знов з`явився на вулиці і вона вказала на нього працівникам міліції .

З показань потерпілої ОСОБА_11 в судовому засіданні першої інстанції вбачається, що 04.06.2015р. близько 19.30 год. гуляла з малолітньою дитиною по вул.Зеленій, дитина перебувала у колясці. Біля неї неподалік проходив підсудний, який розмовляв по телефону. Порівнявшись із нею він несподівано ривком зірвав з її шиї цепочку із золотим кулоном і почав втікати. Обернувшись за ним, вона побачила, що відбігши він зупинився та дивився, які будуть її подальші дії. Від цього нападу дитина сильно налякалась та почала плакати тому вона за ним не побігла, а намагалась заспокоїти дитину. Прийшовши додому вона повідомила про це в міліцію. Вона добре бачила його обличчя тому категорично стверджує, що підсудний це та особа, яка вчинила даний злочин.

Крім того вина ОСОБА_9 у скоєному ним кримінальному правопорушенні стверджується :

- даними протоколу пред`явлення осіб для впізнання від 01.07.2015 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_12 опізнала ОСОБА_9 як особу, яка 03.06.2016 року намагалась зірвати з неї ланцюжок. ОСОБА_9 вона впізнала по кольору та розрізу очей, по зачісці і кольору волосся, формі вух, по пальцях, по тілобудові та по росту /т.1 а.с.153-154/;

- даними протоколу пред`явлення осіб для впізнання від 01.07.2016 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_11 опізнала ОСОБА_9 як особу, яка 04.06.2015 року зірвала з її шиї золотий ланцюжок. ОСОБА_9 вона впізнала по росту, кольору волосся, тілобудові та по формі голови /т.1 а.с.155-156/;

- даними протоколу огляду місця події від 03.06.2016 року з якого вбачається, що слідчим з участю потерпілої ОСОБА_12 здійснено огляд тротуару дороги з напрямком по АДРЕСА_3 /т.1 а.с.158-159/;

- даними протоколу огляду предметів від 01.07.2015 року, а саме ланцюжка з хрестиком, який належить потерпілій ОСОБА_12 , та який намагався зірвати обвинувачений ОСОБА_9 та постановою від 01.07.2015 року про визнання даного ланцюжка речовим доказом /т.1 а.с.160-163/.

Потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_11 в судовому засіданні апеляційної інстанції повністю підтвердили дані ними показання як на досудовому розслідуванні так і в суді першої інстанції та категорично ствердили, що саме обвинувачений ОСОБА_9 вчинив відносно них кримінальні правопорушення відповідно 03 та 04 червня 2015 року. Підстав оговорювати обвинуваченого ОСОБА_9 потерпілими не встановлено Докази вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень є об`єктивними, зібраними з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав визнавати їх недопустимими колегія суддів не знаходить.

Вищенаведеним спростовуються доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що злочинів відносно потерпілих він не вчиняв, а перебував в цей час в Рівненській області.

Що ж стосується доводів адвоката ОСОБА_7 у її апеляційній скарзі про те, що на досудовому слідстві було допущено ряд порушень кримінального процесуального закону в зв`язку з чим, здобуті докази вини ОСОБА_9 є неналежними то, на думку колегії суддів, як на досудовому розслідуванні так і в суді першої інстанції не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б впливали на правильність винесеного відносно ОСОБА_9 рішення.

Доводи захисника про те, що суд першої інстанції перейшов до судових дебатів, не надавши їй та її підзахисному можливості підготуватись до виступу спростовується матеріалами справи. Так, в судовому засіданні від 29.01.2016 року судом задоволено клопотання сторони захисту про надання можливості приготуватися до виступу в дебатах, у зв`язку з чим в судовому засіданні оголошено перерву до 09.02.2016 року /т.1 а.с.164-170/. В судовому засіданні від 05.04.2016 року судом з цього ж питання оголошувалася 10 хвилинна перерва за клопотанням захисника. /т.1 а.с.232-234/.

Таким чином суд першої інстанції у встановленому законом порядку дав належну оцінку всім зібраним по справі об`єктивним доказам, які з достовірністю стверджують вину засудженого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.1 ст.186, ч.2 ст.186 КК України .

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_7 правильних висновків місцевого суду не спростовують.

Визначене місцевим судом покарання є, на думку колегії суддів, необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_9 та попередження нових злочинів, відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України.

Керуючись ст.ст.376,405,407,419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_7 в його інтересах відмовити.

Вирок Сихівського районного суду м.Львова від 05 квітня 2016 року відносно ОСОБА_9 залишити без зміни.

На підставі ч.5 ст.72 КК України у строк покарання включити строк перебування обвинуваченого ОСОБА_9 в установі попереднього ув`язнення в період з дня його затримання судом 05 квітня 2016 року до набрання вироком законної сили 03 листопада 2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Головуючий:
Судді: