№ провадження 11-кп/781/548/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.07.2016 року. м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000323 за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 05.04.2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верблюжка Новгородківського району Кіровоградської області, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 зареєстрований АДРЕСА_2 , освіта повна загальна середня, одруженого, не працюючого, на утриманні має малолітню дитину, раніше не судимого

засуджено за ч.1 ст.286 КК України на 3 роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням, обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити, виключивши з мотивувальної частини пом`якшуючу обставину, таку як надання допомоги потерпілій безпосередньо після вчинення злочину. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 10.11.2015 року ігноруючи вимоги ПДР України здійснив наїзд на ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, пропонував потерпілій відвезти до лікарні, проте через свій стан, не міг цього зробити, швидку допомогу викликала свідок ОСОБА_10 , після вчинення злочину лише частково відшкодував понесені ОСОБА_9 матеріальні збитки, у зв`язку з чим у потерпілої залишилось ряд претензій до обвинуваченого. Тому, вважає, що врахування ОСОБА_6 пом`якшуючої обставини, такої як, надання допомоги потерпілій безпосередньо після вчинення злочину є зайвим.

В змінах до апеляційної скарги прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, мотивуючи тим, що суд призначив ОСОБА_6 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами не навівши мотивів призначення такого покарання, що є грубим порушенням вимог п. 2 ч. З ст. 374 КПК України. Більш того, за санкцією ч. 1 ст. 286 КК України покарання у виді - позбавлення права керувати транспортними засобами є факультативним. Крім того, 11 січня 2016 року суддя Новгородківського районного суду ОСОБА_1 ухвалив рішення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_6 та призначив адміністративне стягнення. При цьому суд встановив, що ОСОБА_6 10.11.2015 о 18 год. керував автомобілем ДЕО Сенс д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а Правил Дорожнього руху України. Зазначені обставини підтверджують, що суддя вже сформулював думку у вчиненні ОСОБА_6 ДТП, що викликає сумнів у його неупередженості і відповідно до п. 2 ч. 2 ст.412 КПК України (судове рішення ухвалено незаконним складом суду) є істотним порушенням кримінального процесуального закону та безумовною підставою для скасування ухваленого у справі судового рішення.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок районного суду та призначене покарання у виді штрафу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вирок щодо нього є занадто суворим та не відповідає особі обвинуваченого. Зазначає, що у справі визнано обтяжуючою обставиною вчинення злочину в стані алкоголь сп`яніння, в свою чергу відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд обмежився показаннями обвинуваченого та дослідженням доказів які характеризують його особу. Окрім того, суд не врахував той факт, що за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння його вже було покарано. Так, постановою Новгородківського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_6 визнанно винним за порушення положень ст. 130 КУпАП за ту ж саму подію, що й в кримінальному провадженні та покарано його протиправні дії штрафом без позбавлення права керування транспортними засобами. Крім того, вказує, що під час встановлення характеризуючих даних обвинуваченого суду доводилася позиція, що ОСОБА_6 не має іншої освіти, професії а ніж водійської, однак жодної згадки про це у вироку немає. На думку апелянта та обставина, що злочин невеликої тяжкості вчинено вперше в сукупності з іншими обставинами по справі мала спонукати суд ухвалити більш м`яке покарання ніж обмеження волі з позбавленням права керувати транспортним засобом.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 10.11.2015 року близько 18 год. 00 хв., в порушення вимог пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху (далі - ПДР) України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем Daewoo Sens, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ходова частина якого мала технічні несправності у вигляді встановлення на задню вісь шин різних моделей з різними малюнками протектора, також на задньому лівому колесі автомобіля, було встановлено шину, що має наднормативний знос малюнка протектора, що суперечить вимогам пунктів 31.4, 31.4.5.«а», «г» ПДР України, та забороняло експлуатацію транспортного засобу, рухаючись по автодорозі що сполучає вулиці Скопенка та Степова в селі Верблюжка Новгородківського району Кіровоградської області, зі сторони вулиці Скопенка в напрямку вулиці Степова, ігноруючи вимоги ПДР України здійснив наїзд на пішохода.

В той же час, ОСОБА_6 в повній мірі не контролюючи свої дії через стан алкогольного сп`яніння, позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку і безпечно керувати автомобілем, не врахував стан дорожніх та погодних умов, проявив особисту безпечність та неуважність до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, при цьому порушуючи вимоги пункту 12.2 ПДР України, під час руху у темну пору доби, не вибрав безпечну швидкість, своєчасно виявивши на проїзній частині пішохода, який перебував на смузі його руху, що є порушенням вимог пунктів 12.3 та 13.1 ПДР України, своєчасно не вживши заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу та не витримавши безпечного інтервалу, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка рухалася по правому краю проїзної частини на межі з правим узбіччям.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої лонної та сідничної кісток, що відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідача, в дебатах обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу обвинуваченого, та просили залишити без задоволення змінену апеляційну скаргу прокурора, думку прокурора, який підтримав змінену апеляційну скаргу та апеляційну скаргу обвинуваченого в частині скасування вироку суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 374 КПК України вирок суду складається зі вступної, мотивувальної та резолютивної частин. У мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою: мотиви призначення покарання. У резолютивній частині вироку покарання, призначене по кожному з обвинувачених. У мотивувальній частині вироку суд обґрунтовує рішення, яке буде викладене ним у резолютивній частині вироку, і воно повинно відповідати резолютивній частині.

Разом із тим, суд першої інстанції не дотримався вимог кримінального процесуального закону під час ухвалення вироку, допустив істотні порушення, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Так, мотивування вироку - це обґрунтування висновків і рішень суду з питань винуватості або невинуватості обвинуваченого, кваліфікації злочину, призначення міри покарання або звільнення від покарання винних, виправдання невинуватих.

В мотивувальній частині вироку суд обґрунтовує рішення, яке буде викладене ним у резолютивній частині вироку і воно повинно відповідати резолютивній частині. Мотивувальна частина вироку має викладатися так, щоб не було суперечливих формулювань і висновків, оскільки це є підставою до скасування вироку в зв`язку з невідповідністю висновків фактичним обставинам справи.

Санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Тобто призначення додаткового покарання повинно бути мотивоване судом.

Доцільність призначення факультативного додаткового покарання вирішується судом з урахуванням обставин конкретної справи, даних про особу винного з обов`язковим обґрунтуванням у вироку.

Разом з тим, суд першої інстанції у вироку не навів мотивів чому застосував до ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами, ще й на максимальний строк.

Водночас, під час розгляду кримінального провадження, апеляційним судом установлено, що суддя, який ухвалив вирок у цій справі, раніше 11 січня 2016 року постановою визнав ОСОБА_6 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема у тому, що « ОСОБА_6 10.11.2015 о 18 год. керував автомобілем Daewoo Sens д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а Правил Дорожнього руху України», при цьому суд дійшов висновку «про призначення йому покарання (так у постанові) у виді штрафу в розмірі 3400 грн.».

Тобто, 11.01.2016 року суддя ОСОБА_1 визнав ОСОБА_6 винним за ч.1 ст.130 КУпАП за порушення останнім п.2.9 (а) ПДР України 10.11.2015 року близько 18.00 год. під час керування транспортним засобом Daewoo Sens д/н НОМЕР_1 , разом з цим 05.04.2016 року суддя ОСОБА_1 визнав ОСОБА_6 винним за ст.286 ч.1 КК України за порушення знову ж п.2.9 (а) та інших ПДР України 10.11.2015 року близько 18.00 год. під час керування транспортним засобом Daewoo Sens д/н НОМЕР_1 , згідно вироку.

Таким чином, предметами адміністративного та кримінального провадження, які розглядав один і той же суддя, були одне і теж саме протиправне діяння ОСОБА_6 , яке полягало у порушенні п.2.9 (а) ПДР України.

При цьому, хоча процесуальне законодавство не містить заборони щодо участі судді у розгляді кримінального провадження за обвинуваченням особи, щодо якої цей же суддя розглядав справу про адміністративне правопорушення, однак фактичні обставини, з урахуванням логічного та юридичного зв`язку між протиправними діями, які були предметом адміністративного та кримінального проваджень, викликають обґрунтовані сумніви у неупередженості судді, в провадженні якого перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , так як, суддя ще 11.01.2016 року в постанові про адміністративне правопорушення висловив свою думку з приводу дій ОСОБА_6 , тому при розгляді вже кримінального провадження щодо останнього з приводу алкогольного сп`яніння, то думка судді з цього приводу була сформована та викладена в постанові про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_6 , а це, відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України, виключало участь судді, який ухвалив вирок, у цьому кримінальному провадженні.

Крім того, колегія суддів вважає, що суддя при винесенні вироку жодним чином не мотивував підстави призначення додаткового покарання ОСОБА_6 , порушуючи вимоги ст.374 КПК України, тому з цих підстав мотивувальна частина вироку не відповідає резолютивній його частині.

Таким чином, колегією суддів встановлені істотні порушення процесуального закону, наявність яких тягне безумовне скасування судового рішення, а тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, але в іншому складі суддів.

Разом з цим, колегія суддів, досліджуючи апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , з урахуванням наведеного, дійшла висновку про часткове задоволення його апеляційних вимог, а саме в частині скасування оскаржуваного вироку.

Допущенні судом першої інстанції істотні порушення вимог кримінального процесуального закону є такі порушення цього кодексу, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а тому це є підставами для призначення нового судового розгляду.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані недоліки, повно і всебічно розглянути матеріали кримінального провадження та за результатами розгляду ухвалити мотивоване, законне та обґрунтоване рішення з дотриманням усіх вимог як кримінального, так і кримінального процесуального закону.

При цьому, призначаючи новий судовий розгляд, колегія суддів, дотримуючись вимог ч. 2 ст. 415 КПК України не вирішує наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірності або недостовірності доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду

П О С Т А Н О В И Л А:
Змінену апеляційну скаргу прокурора задовольнити, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 05.04.2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Призначити новий судовий розгляд в тому ж суді в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3