УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні 19 квітня 2016 року в м. Києві касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 29 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 17 березня 2016 року щодо ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:

Цим вироком
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Тисовець Сторожинецького району
Чернівецької області, мешканця м. Чернівці,
такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 1 ст. 119 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Ухвалою апеляційного суду вирок залишено без зміни.
ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 19 жовтня 2014 року біля бару «Арт паб Гойра» у м. Чернівці, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час сварки та бійки на ґрунті особистих неприязних стосунків завдав ОСОБА_6 один удар рукою в область обличчя справа, проявляючи злочину недбалість та не передбачаючи при цьому можливість настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг передбачити на той час падіння потерпілого на асфальтне покриття. Від цього удару ОСОБА_6 , втративши рівновагу, впав, вдарився потиличною частиною голови об асфальтне покриття автостоянки та помер від отриманих тяжких тілесних ушкоджень.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 посилається нанеправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та суворість призначеного покарання. Стверджує, що ОСОБА_5 діяв у межах необхідної оборони. Вважає, що суд безпідставно призначив ОСОБА_5 покарання ближче до максимального строку, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 119 КК, не врахувавши обставини кримінального провадження, віктимну поведінку потерпілого, дані про особу засудженого. Зазначає, що ухвала не відповідає вимогам ст. 419 КПК. Просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені копії судових рішень, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення скарги та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Як убачається з копій судових рішень, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного у вироку злочину ґрунтується на сукупності зібраних під час досудового розслідування та ретельно досліджених судом доказах, яким дана належна оцінка.
Судом ретельно досліджено показання обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , відеозаписи з камер зовнішнього спостереження бару «Арт паб Гойра» та камер спостереження навколо розважального закладу «Арт паб Гойра», протоколи огляду місця події, огляду трупа, слідчого експерименту, висновки експерта, комісійної судово-медичної експертизи та інші докази, які узгоджуються між собою і в своєї сукупності підтверджують висновок суду про те, що ОСОБА_5 вчинив убивство з необережності.
Твердження у касаційній скарзі захисника про те, що ОСОБА_5 заподіяв потерпілому тілесні ушкодження, перебуваючи при цьому у стані необхідної оборони, перевірялися судами і не знайшли підтвердження. Судом встановлено, що суто конфліктна ситуація, яка переросла в бійку, розпочалася з того, що ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_6 рукою в область живота. Крім цього, як убачається з досліджених судом записів з камер відео спостереження бару «Арт паб Гойра» та камер спостереження навколо розважального закладу «Арт паб Гойра», поведінка та характер дій ОСОБА_5 вказують на те, що він не захищався, а навпаки вчиняв дії, направлені на те, щоби нанести потерпілому ОСОБА_16 ще кілька ударів. Так, із записів з камер відео спостереження видно, і це не заперечував засуджений у своїх показаннях, що після того як ОСОБА_15 відпустив ОСОБА_5 , який переконав його в тому, що бійки більше не буде і в знак примирення потис руку ОСОБА_15 , він цілеспрямовано з достатньою силою завдав Гаврилиці АВ. Удар лівою рукою в обличчя, від якого останній не втримався і упав з висоти свого зросту, вдарившись потиличною частиною голови об асфальтне покриття. Зазначене спростовує твердження ОСОБА_5 про самозахист.
Отже, за встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 119 КК кваліфіковано правильно.
При призначенні покарання ОСОБА_5 судом першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у тому числі ті, на які посилається у скарзі захисник. Зокрема, судом узято до уваги, що ОСОБА_5 вину не визнав, не розкаявся, перед потерпілими ОСОБА_17 та ОСОБА_7 не вибачився, вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується задовільно, не працює. одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, а також неправомірну поведінку потерпілого ОСОБА_6 , який під час конфлікту перебував в стані алкогольного сп`яніння та внаслідок його дій обвинувачуваному були спричинені тілесні ушкодження. Крім того, судом враховано думку потерпілих про призначення обвинуваченому найсуворішої міри покарання.

Виходячи із конкретних обставин кримінального провадження, обране ОСОБА_5 покарання є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Доводи, наведені захисником в апеляційній скарзі, за своїм змістом аналогічні доводам касаційної скарги, їх належним чином перевірено й спростовано. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Зі змісту скарги убачається, що в ній не наведено належним чином умотивованих, переконливих доводів на обґрунтування того, що під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність або допущено такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, або що призначене покарання є явно несправедливим, з урахуванням положень статей 412-414 КПК.
Отже, з касаційної скарги, наданих копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК,
п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 29 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 17 березня 2016 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ий ОСОБА_3