АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/747/16 Справа № 173/3482/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11

04 травня 2016 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Верхньодніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_12 , захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2016 року, відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхівцеве Верхньодніпровського району, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимого: 1)15.07.1999 р. Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області по ст. 81 ч.2, 44 КК України до 2 років позбавлення волі, відповідно до ст. 45 КК України засуджений умовно з випробувальним терміном 2 роки; 2) 16.01.2001 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області по ст. 140 ч.2, 44 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, відповідно до ст. 45 КК України засуджений умовно з випробувальним терміном 2 роки; 3) 16.07.2001 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області по ст. 140 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст. 43 КК України приєднана не відбута частина покарання, до відбування 3 роки 6 місяців; 4) 10.06.2009 Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області по ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 07.12.2012 року П`ятихатською ВК Дніпропетровської області 29.11.2012 року умовно-достроково, не відбутий строк 4 місяці 2 дні;
обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 187 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Верхівцеве Верхньодніпровського району, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 10.06.2009 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області по ст. 185 ч.3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік; 2) 08.07.2010 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області по ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 71 КК України частково приєднана невідбута частина покарання 1 рік за вироком Верхньодніпровського районного суду від 10.06.2009 року, до відбування 4 роки позбавлення волі, звільнений 01.06.2013 року Жовтоводською ВК Дніпропетровської області (№26) ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24.05.2013 року по ст. 81 умовно-достроково на 1 рік;

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

На зазначений вирок прокурором Верхньодніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_12 , захисником обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокатом ОСОБА_8 та захисником обвинуваченого ОСОБА_11 - адвокатом ОСОБА_9 , були подані апеляційні скарги, в яких:

- прокурор просить вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_10 скасувати у зв`язку з порушенням вимог закону України про кримінальну відповідальність, кримінально процесуального закону та за м`якістю призначеного покарання, ухвалити свій вирок, призначивши ОСОБА_10 покарання за ч.3 ст. 187 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі, за ч.3 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Призначене покарання ОСОБА_11 залишити без змін. В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор посилається на те, що при ухваленні вироку, суд призначив ОСОБА_10 покарання, яке є явно несправедливим, яке не відповідає особі засудженого та яке є недостатнім для його виправлення в умовах ізоляції від суспільства, оскільки згідно ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Зазначає, що суд в недостатній мірі врахував особливості особи обвинуваченого, його характеризуючи дані, а саме негативну характеристику за місцем проживання, наявності непогашених судимостей. Разом з тим, вину свою у вчиненні злочину обвинувачений ОСОБА_10 повністю не визнав, при цьому у судовому засіданні давав суперечливі свідчення, кількаразово їх змінював, чим намагався завести суд в оману, за відсутності пом`якшуючих покарання обставин. Обставиною ж, що обтяжує покарання обвинуваченого, у даному випадку є вчинення злочину відносно особи похилого віку за епізодом за участі потерпілого ОСОБА_13

- захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_8 , просить вирок суду скасувати повністю, кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 закрити, у зв`язку з недоведеністю у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_10 . В обґрунтування своїх апеляційних вимог, захисник посилається на те, що вирок суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, виходячи з наступного. Підставою для проведення досудового розслідування відносно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 була заява ОСОБА_13 . Так, в порушення вимог КПК України потерпілий ОСОБА_13 під час судового розгляду допитаний не був, в судові засідання не з`являвся, що призвело до того, що докази, які долучені до кримінально провадження, у судовому засіданні не перевірені, тому сторона захисту фактично позбавлена права на допит потерпілого з метою встановлення відомостей, які могли б бути використані на користь обвинувачених. Крім того, сторона обвинувачення не надала жодного доказу на підтвердження поважності не прибуття потерпілого у судовому засіданні. На неодноразові клопотання захисників про виклик в судові засідання, для допиту потерпілого ОСОБА_13 , прокурор повідомляв суду про те, що працівники міліції не можуть зайти потерпілого, однак будь-яких документів, зокрема: свідоцтва про смерть, рішення суду про визнання особи безвісті зниклою до суду не надано, також не надано будь-якого доказу того, що працівниками міліції взагалі вчинялись будь - які дії направлені на розшук потерпілого. Зазначає, що в порушення ст. 94 КПК України, суд першої інстанції, як під час судового розгляду так і при ухваленні обвинувального вироку, не дав оцінки численним порушенням органами досудового розслідування норм КПК України під час проведення досудового розслідування, а саме: 1) за епізодом кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України: - слідчий СВ Верхньодніпровського РВ фактично обмежився зазначенням в протоколі огляду місця події від 13.09.2013 року, що в приміщенні кімнати, на кухонному столі, знаходиться ніж кухонний, ручка коричнева. Тобто, слідчий докладно не описав вказаний ніж (прикмети ножа, не описав довжину та ширину леза, та рукоятку ножа), а також відсутні фотографії вказаного ножа, що підтверджується фото таблицею до цього протоколу огляду; - в порушення ч.3 ст. 104 КПК України в протоколі огляду, слідчий обмежився лише посиланням на застосування технічного засобу цифрового фотоапарату «Canan» А800 без зазначення необхідних характеристик та іншої інформації щодо технічного засобу, носія інформації, умов та порядку їх використання. А також в матеріалах справи відсутній оригінал технічного носія інформації цифрового фотоапарату «Canan» А800; - фото таблиця до протоколу огляду місця події від 13.09.2013 року, яка є його додатком, взагалі ніким не підписана. Хоча під час огляду, були присутні поняті, потерпілий, спеціаліст; - протокол місця події від 14.09.2013 року не містить підпису о/у СКР ОСОБА_14 , який проводив зазначений огляд мобільного телефону «Nokia 2600»; - о/у СКР ОСОБА_14 не сфотографовано та не долучено до матеріалів кримінального провадження фотографії телефону «Nokia» 2600, який начебто вилучений у обвинуваченого ОСОБА_10 ; - в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази щодо необхідності проведення впізнання обвинувачених саме за фотознімками, незважаючи на те, що останні під час проведення впізнання за фотознімками вже були затриманими та ніщо слідчому не заважало пред`явити обвинувачених для впізнання потерпілому; - під час пред`явлення мобільного телефону для впізнання, протокол пред`явлення речей для впізнання від 14.09.2013 року, потерпілому ОСОБА_13 були пред`явлені для впізнання чотири мобільних телефон, три з яких були марки «Nokia», а останній марки «Флай», а також один з пред`явлених мобільних телефонів марки «Nokia», не мав кнопок був сенсорний. Тобто, фактично для впізнання потерпілому було пред`явлено лише два мобільних телефона без різких відмінностей; - в протоколі не зазначені будь-які дані які б свідчили про належність телефону «Nokia 2600», а саме потерпілого; 2) за епізодом кримінального пав порушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України вчиненого відносно потерпілого ОСОБА_7 : - протоколом огляду місця події від 11.09.2013 року лише зафіксовано факт проникнення до приміщення потерпілого та викрадення майна; - під час огляду місця події органами досудового розслідування не були виявлені будь-які слідові відбитки, які б з достовірністю підтверджували перебування ОСОБА_10 в домоволодінні, яке належить потерпілому ОСОБА_7 ; - ні під час затримання ОСОБА_10 , ні під час досудового розслідування будь-яких знарядь вчинення злочину, органами досудового розслідування виявлено не було та до суду не надано; - факт викрадення речей та дії з ними, не є достовірним доказом участі обвинуваченого ОСОБА_10 в крадіжці цих речей та визнання його винним у вчиненні крадіжки, так як ОСОБА_10 , під час судового слідства пояснив джерело походження зазначених речей, а саме, те що він придбав їх у двох незнайомих йому осіб з метою їх перепродажу для отримання прибутку. Пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 з зазначеного приводу стороною обвинувачення не спростовані; - оглянуті в суді речові докази не містять на собі будь-яких слідів або інших відомостей, які доказують факт вчинення крадіжки саме ОСОБА_10 ; - пояснення дані в суді потерпілим ОСОБА_7 про факт крадіжки його речей, оскільки дані пояснення не вказують на причетність ОСОБА_10 до інкримінованого йому злочину, а лише підтверджують факт наявності у потерпілого зазначених речей та факт їх викрадення; 3) за епізодом кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України відносно потерпілої ОСОБА_15 , згідно вироку, суд зазначив, що жоден доказ наданий на підтвердження обвинувачення ОСОБА_10 не доводить його причетності до крадіжки у потерпілої ОСОБА_15 , тому суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення ОСОБА_10 епізод за участю потерпілої ОСОБА_15 . Таким чином, суд в порушення ст. ст. 369, 373 КПК України незаконно виключив з обвинувачення епізод за участю потерпілої ОСОБА_15 , оскільки в разі не доведеності того, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_10 суд зобов`язаний був за даним епізодом виправдати ОСОБА_10

- захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати повністю, кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 закрити, у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_11 . В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник посилається на те, що підставою для проведення досудового розслідування відносно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 була заява ОСОБА_13 . Так, в порушення вимог КПК України потерпілий ОСОБА_13 під час судового розгляду допитаний не був, в судові засідання не з`являвся, що призвело до того, що докази, які долучені до кримінально провадження, у судовому засіданні не перевірені, тому сторона захисту фактично позбавлена права на допит потерпілого з метою встановлення відомостей, які могли б бути використані на користь обвинувачених. Крім того, сторона обвинувачення не надала жодного доказу на підтвердження поважності не прибуття потерпілого у судовому засіданні. На неодноразові клопотання захисників про виклик в судові засідання, для допиту потерпілого ОСОБА_13 , прокурор повідомляв суду про те, що працівники міліції не можуть зайти потерпілого, однак будь-яких документів, зокрема: свідоцтва про смерть, рішення суду про визнання особи безвісті зниклою до суду не надано, також не надано будь-якого доказу того, що працівниками міліції взагалі вчинялись будь - які дії направлені на розшук потерпілого. Зазначає, що в порушення ст. 94 КПК України, суд першої інстанції, як під час судового розгляду так і при ухваленні обвинувального вироку, не дав оцінки численним порушенням органами досудового розслідування норм КПК України під час проведення досудового розслідування, а саме: - слідчий СВ Верхньодніпровського РВ фактично обмежився зазначенням в протоколі огляду місця події від 13.09.2013 року, що в приміщенні кімнати, на кухонному столі, знаходиться ніж кухонний, ручка коричнева. Тобто, слідчий докладно не описав вказаний ніж (прикмети ножа, не описав довжину та ширину леза, та рукоятку ножа), а також відсутні фотографії вказаного ножа, що підтверджується фото таблицею до цього протоколу огляду; - в порушення ч.3 ст. 104 КПК України в протоколі огляду, слідчий обмежився лише посиланням на застосування технічного засобу цифрового фотоапарату «Canan» А800 без зазначення необхідних характеристик та іншої інформації щодо технічного засобу, носія інформації, умов та порядку їх використання. А також в матеріалах справи відсутній оригінал технічного носія інформації цифрового фотоапарату «Canan» А800; - фото таблиця до протоколу огляду місця події від 13.09.2013 року, яка є його додатком, взагалі ніким не підписана. Хоча під час огляду, були присутні поняті, потерпілий, спеціаліст; - протокол місця події від 14.09.2013 року не містить підпису о/у СКР ОСОБА_14 , який проводив зазначений огляд мобільного телефону «Nokia 2600»; - о/у СКР ОСОБА_14 не сфотографовано та не долучено до матеріалів кримінального провадження фотографії телефону «Nokia» 2600, який начебто вилучений у обвинуваченого ОСОБА_10 ; - в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази щодо необхідності проведення впізнання обвинувачених саме за фотознімками, незважаючи на те, що останні під час проведення впізнання за фотознімками вже були затриманими, та ніщо слідчому не заважало пред`явити обвинувачених для впізнання потерпілому; - під час пред`явлення мобільного телефону для впізнання, протокол пред`явлення речей для впізнання від 14.09.2013 року, потерпілому ОСОБА_13 були пред`явлені для впізнання чотири мобільних телефон, три з яких були марки «Nokia», а останній марки «Флай», а також один з пред`явлених мобільних телефонів марки «Nokia», не мав кнопок був сенсорний. Тобто, фактично для впізнання потерпілому було пред`явлено лише два мобільних телефона без різких відмінностей; - в протоколі не зазначені будь-які дані які б свідчили про належність телефону «Nokia 2600», а саме потерпілого.

Стосовно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 судом першої інстанції ухвалено обвинувальний вирок та їм призначено покарання:

- ОСОБА_10 за ч.3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, а ч.3 ст. 187 КК України у виді 8 років позбавлення волі із конфіскацією майна. На підставі ч.1 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено остаточне покарання у виді 9 років позбавлення волі із конфіскацією майна;

- ОСОБА_11 за ч.3 ст. 187 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі із конфіскацією майна. Відповідно до ч.4 ст. 81, ст. 71 КК України, за сукупністю вирків до призначеного покарання повністю приєднано невідбуту частину покарання 1 рік, призначеного вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.7.2010 року за ч.3 ст. 185 КК України, остаточно призначено покарання у вигляді 9 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 00 коп. за проведення дактилоскопічної експертизи .
Стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 00 коп. за проведення дактилоскопічної експертизи.
Як вбачається з вироку суду , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 визнані винними за скоєння кримінальних правопорушень при наступних обставинах.

ОСОБА_10 11 вересня 2013 року близько 04:00 години, перебуваючи у м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, маючи умисел, спрямований на викрадення чужого майна, підійшов до гаражу, розташованому на території домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_7 , у вищевказаному населеному пункті, де за допомогою сили рук відкрив вхідні ворота гаражу і зайшов у вказане приміщення, звідки умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав бензопилу «Штиль» вартістю 1500 гривень, кутову шліфувальну машинку «FERM» вартістю 150 гривень, дриль акумуляторну «Штурм» вартістю 320 гривень, шуруповерт «BAUTEC» вартістю 120 гривень, тример бензиновий «Зенит» вартістю 700 гривень, електричний наждак «Stern» вартістю 200 гривень, які належать ОСОБА_7 , чим спричинив йому матеріальний збиток на загальну суму 2990 гривень, у цінах, які діють на момент скоєння злочину.

Окрім цього, ОСОБА_10 12 вересня 2013 року приблизно о 19:00 годині, за попередньою змовою із ОСОБА_11 , спрямованою на розбійний напад з метою заволодіння майном ОСОБА_13 , перебуваючи в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, зламавши запори на вхідних дверях проникли до будинку ОСОБА_13 розташованому в вищевказаному населеному пункті по АДРЕСА_4 , де ОСОБА_10 з метою полегшення скоєння злочину собі та ОСОБА_11 взяв на столі в кімнаті кухонний ніж та підійшовши до ОСОБА_13 , який відпочивав на дивані, розбудив останнього та погрожуючи ножем, тримаючи його в руці, став вимагати у ОСОБА_13 грошові кошти. В цей час ОСОБА_11 , що діяв за попередньою змовою із ОСОБА_10 з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_13 , обшукував будинок останнього. На відповідь ОСОБА_13 ОСОБА_10 щодо відсутності коштів, останній, погрожуючи застосуванням ножа, демонструючи його перед обличчям ОСОБА_13 , тобто з погрозою застосування насилля, яке є небезпечним для життя та здоров`я, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , з карманів сорочки, в яку був одягнений ОСОБА_13 , з корисливих мотивів, навмисно заволоділи грошовими коштами в сумі 100 гривень та мобільним телефоном «Нокіа 2600» imei НОМЕР_1 вартістю 100грн. Після чого ОСОБА_10 , діючи разом з ОСОБА_11 , не задовольнившись кількістю та вартістю майна, належного ОСОБА_13 , яким вони заволоділи, переслідуючи свій злочинний намір, спрямований на розбійний напад групою осіб, приставив лезо ножа до шиї ОСОБА_13 та погрожуючи застосуванням насилля, яке є небезпечним для життя та здоров`я, став вимагати передачі їм грошових коштів. ОСОБА_11 протягом вказаного періоду діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , проводжував обшукувати будинок ОСОБА_13 з метою відшукування грошових коштів. ОСОБА_10 на відповідь ОСОБА_13 щодо відсутності коштів, підняв з дивану лежачого ОСОБА_13 та усадивши на такий, рукояткою ножа, з вимогою передачі їм грошових коштів, навмисно наніс ОСОБА_13 один удар в область обличчя та не менш трьох ударів рукояткою даного ножа в область верхніх кінцівок, та силоміць скинув ОСОБА_13 на підлогу будинку. Після того, як ОСОБА_13 впав на підлогу будинку від дії ОСОБА_10 разом з ним впала подушка, під якою ОСОБА_13 зберігав грошовій кошти в гаманці загальною сумою 700грн. Побачивши кошти, ОСОБА_10 заволодів останніми та разом з ОСОБА_11 , з яким діяв за попередньою змовою, покинули домоволодіння ОСОБА_13 , тим самим навмисно, з корисливих мотивів, діючи в групі осіб, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я останнього заволоділи майном ОСОБА_13 , завдавши матеріальної шкоди на загальну суму 900грн., а також навмисними діями ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_11 ОСОБА_13 , згідно висновку експерта № 102-е від 17.09.2013 року, спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців на шкірі обох повік лівого ока, по передній поверхні лівого плеча, саден в ділянках обох ліктьових суглобів, які згідно п.п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від. 17.01.1995 р., відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В суді апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь при розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції, та просив її задовольнити за доводами, зазначеними в ній.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 проти апеляційної скарги прокурора заперечував, та просив вирок суду скасувати, кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 закрити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_9 просив вирок суду скасувати, кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 закрити.

Обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проти апеляційної скарги прокурора заперечували, підтримали апеляційні скарги захисників та просили задовольнити їх за доводами, зазначеними в них.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, міркування прокурора, захисників та обвинувачених, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 370, 374 КПК України, вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Мотивувувальна частина вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом доведеним із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення. У цій частині вироку наводяться, у тому числі докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо кожного обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідальність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, журналу та технічного запису судового засідання, в якості потерпілих у зазначеному кримінальному проваджені були залучені ОСОБА_15 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 . Потерпілий ОСОБА_13 був відсутній при розгляді кримінального провадження в суді. При цьому, відомостей щодо належного повідомлення потерпілого про дату та час проведення судового засідання, матеріали кримінального провадження не містять.

Тобто судом першої інстанції порушені права потерпілої сторони , що являється суттєвим порушенням вимог кримінального-процесуального законодавства.

Судова колегія дійшла до висновку , що суд першої інстанції не дослідив обставини, встановлені під час кримінального провадження, а також допустив такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду повно та всебічно з`ясувати обставини кримінального провадження, встановити істину, забезпечити права та законні інтереси учасників кримінального провадження / зокрема потерпілого/ , та ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілих, належним чином не повідомлених про дату, час та місце судового засідання.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були допущені істотні порушення кримінального процесуального закону, які є підставою для безумовного скасування вироку, з призначенням, у відповідності до ст. 415 КПК України, нового розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки вирок суду підлягає скасуванню з огляду на порушення права на захист, що є істотним порушенням вимог КПК України, колегія суддів позбавлена ??права вирішувати питання про доведеність обвинувачення, достовірності чи недостовірності доказів, переваги одних доказів перед іншими, застосування судом першої інстанції того, або іншого кримінального закону ,

Тому всі доводи, викладені в апеляціях, підлягають перевірці при новому розгляді справи після надходження справи до суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим та підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд в той же суд.

Згідно з вимогами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути порушення, які потягли за собою скасування судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404,405,407,408,409,412,413 КПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги прокурора Вехньодніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_12 , захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2015 року відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 скасувати.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишити тримання під вартою до проведення підготовчого судового засідання , але не більше , ніж на 60 діб.

судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4