Справа № 359/5035/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1279/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 17.10.2016

УХВАЛА
Іменем України
17 жовтня 2016 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
з участю прокурора: ОСОБА_6
представника БВК № 119 (в режимі відеоконференцзв`язку): ОСОБА_7
засудженого (в режимі відеоконференцзв`язку): ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:
Засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду із клопотанням, де просив звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково, мотивуючи тим, що він довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.07.2016 року клопотання засудженого ОСОБА_8 залишено без задоволення.

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений ОСОБА_8 не був схильний до виправлення і лише безпосередньо перед можливістю бути умовно-достроковим звільненим почав ставати на шлях виправлення. Крім того матеріали особової справи не містять відомостей про те, яким чином засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що за час відбування покарання у Бориспільській виправній колонії №119 порушень режиму не допускав, стягнень не має. За сумлінну поведінку і ставлення до праці має одне заохочення і одну подяку.

Апелянт вважає, що своїм відношенням до відбування покарання та ставленням до праці довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Крім того, вважає, що доводи суду першої інстанції в частині того, що він не є на даний час працевлаштованим є безпідставними, оскільки зупинка виробництва відбулась з підстав які не залежали від нього.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, думку представника БВК № 119 та засудженого, які підтримали апеляційну скаргу засудженого, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 засуджений вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 04.04.2013 року за ч. 4 ст. 187, п.п. 6,12 ч.2 ст. 115 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_8 обчислюється з 11 лютого 2010 року, кінець строку відбування покарання 11 лютого 2022 року (а.с. 12).

Згідно характеристики від 20 липня 2016 року та довідки про стягнення і заохочення, виданими установою виконання покарань, засуджений ОСОБА_8 міру кримінального покарання в місцях позбавлення волі відбуває з 17.02.2010 року. Під час утримання в Харківському та Київському СІЗО характеризується посередньо. Стягнень та заохочень не мав. Під час утримання в Харківському СІЗО з 03.08.2011 року мав 8 стягнень 7 з яких накладені до вступу вироку в законну силу, 1 було погашене у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.
З 04.12.2014 року засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання в БВК № 119. Під час відбування покарання був працевлаштований на виробництві установи на ділянці пошиття. В період перебування в установі зарекомендував себе з позитивного боку, має 1 заохочення. Стягнень не має. Роботи по благоустрою території установи та інші допоміжні роботи виконує, розуміє їх необхідність. У відношенні до персоналу установи ввічливий, тактовний, виконує вимоги, встановлені законодавством. У відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує рівні стосунки. Входить до числа засуджених, які мають позитивну спрямованість. Вину за вироком суду не визнав ( а.с. 12-13, 15).
З оскаржуваної ухвали вбачається, що ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09.02.2016 засудженому ОСОБА_8 було зараховано в строк відбування покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 04.04.2013, строк його попереднього ув`язнення за період з 11.02.2010 по 23.10.2014 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.с. 22-24).
На момент розгляду клопотання, ОСОБА_8 відбув ? строку призначеного покарання. Не відбута частина покарання становить 10 місяців 4 дні, що підтверджується довідкою з установи виконання покарань (а.с. 14).
Згідно ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, якщо засуджений у разі засудження за умисний особливо тяжкий злочин, фактично відбув не менше 3/4 строку покарання та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав однозначно стверджувати про виправлення засудженого ОСОБА_8 за час відбування покарання, відбутий ним строк покарання хоч формально і узгоджується з вимогами ч.3 ст.81 КК України, проте в даному випадку є недостатнім для об`єктивного висновку щодо виправлення засудженого.

Суд першої інстанції під час розгляду клопотання засудженого ОСОБА_8 дотримався вимог кримінального закону і розділу 8 КПК України та обґрунтовано дійшов висновку про те, що застосування до засудженого ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним, з чим погоджується і колегія суддів.

При цьому, доводи апелянта щодо невідповідності висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам провадження не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постановлена судом ухвала відносно ОСОБА_8 є законною, обгрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування та задоволення поданої апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2016 року, якою клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення його від подальшого відбування покарання умовно-достроково залишено без задоволення залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4