Справа № 526/2708/15-к
Провадження № 1-кп/526/20/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2016 року м. Гадяч
Гадяцький районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
законного представника потерпілої ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гадяч Полтавської області, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого: Гадяцькій школі-інтернаті, лікарем, не одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, суд,
28.11.2015 року, у проміжок часу з 17 год. по 17 год. 30 хв. у приміщенні палатки кафе «Холодок», розташованого по вул. Гетьманській, 13 в м. Гадяч Полтавської області, між ОСОБА_8 та неповнолітньою ОСОБА_6 , виникла словесна суперечка, в ході якої ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, взяв ОСОБА_6 за волосся вдарив її головою об поверхню дерев`яного столу, а потім ще наніс декілька ударів кистю руки в область затилку голови, після чого остання втекла з кафе отримавши тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 254 від 25.12.2015 року можна розподілити на групу «А» у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та групу «Б» гематоми волосистої частини голови, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
На початку судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав частково, при завершенні судового розгляду зазначив, що вину у вчиненні злочину за ч. 2 ст.125КК України не визнає у повному обсязі.
Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_8 пояснив, що 28.11.2015 року, біля 15 год. 30 хв. він разом зі своїми товаришами перебував у шаховому клубі, який знаходиться в будинку культури, після чого, він разом з ОСОБА_10 і ОСОБА_11 зайшли до магазину АБТ, де придбали пляшку горілки, яку у послідуючому у трьох розпили у кафе «Холодок». Коли він виходив з вищевказаного кафе, він випадково зачепив стіл, де сиділа ОСОБА_12 , вибачився та пішов до магазину АТБ для покупки необхідного набору продуктів.
Крім цього зазначив, що потерпілій ОСОБА_6 він наніс три-чотири удари, куди саме він не пам`ятає, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння, також зазначив, що допускає той факт, що він брав потерпілу за волосся.
Обвинувачений пояснив, що конфлікт між ним та ОСОБА_6 виник через те, що він підозрював потерпілу у крадіжки його речей. Він на деякий час відлучився, та попросив дівчат приглянути за речами, а коли повернувся речей вже не було, він чекав, десять хвилин поки йому їх повернуть, але потім зірвався. При цьому вказав, що про даний факт правоохоронних органів він не звертався.
Обвинувачений ОСОБА_8 заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 не визнав, позов прокурора визнав у повному обсязі.
Під час допиту у судовому засіданні неповнолітня потерпіла ОСОБА_6 у присутності законного представника ОСОБА_7 надала показання, що 28.11.2015 року близько 17 год. 30 хв., вона прийшла в кафе «Холодок», де зустрілася зі своєю подругою ОСОБА_13 , до якої підійшов ОСОБА_8 та перевернув на неї стіл. Потім підійшов до потерпілої почав до неї приставати, на що вона зробила йому зауваження, після чого він взяв її за волосся і вдарив головою об стіл, та наніс декілька ударів по голові руками ззаду. Після чого вона вирвалася і побігла в першу палатку де позвала на допомогу. Потерпіла зазначила, що ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Потерпіла під час судового засідання підтримала цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на суму 1934 грн. 53 коп. та моральної шкоди на суму 5000 грн.
Враховуючи позицію обвинуваченого ОСОБА_8 щодо часткового визнання вини, заслухавши думку учасників судового розгляду, які наполягали на доцільності дослідження доказів відносно всіх обставин кримінальних правопорушень, в порядку ст. 349 КПК України судом розглянуто кримінальну справу із дослідженням доказів у повному обсязі.
Незважаючи на невизнання підсудним своєї вини, винність ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.
Допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_14 пояснив, що 28.11.2015 року, близько 17 години, він знаходився у кафе «Холодок», забігла дівчинка і почала звати на допомогу, після чого він вийшов та побачив ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, у цей час потерпіла закривала руками обличчя та перебувала у стані шоку. Він присоромив обвинуваченого та сказав, що викличе поліцію, на що останній відповів, що у нього там багато знайомих. Сам факт побиття він не бачив.
Допитана у судовому засіданні в присутності законного представника малолітня свідок ОСОБА_15 надала показання, що 28.11.2015 року вона зі своєю сестрою та подругою перебувала у кафе «Холодок», також за сусіднім столиком перебувала ОСОБА_6 та ОСОБА_16 , ще далі від них за іншим столиком сидів ОСОБА_8 . У той час, коли потерпіла хотіла виходити, ОСОБА_8 підійшов до неї та почав її бити, тягав за волоси та ударив ОСОБА_6 головою об підставку для телевізора. Після чого вони вийшли з приміщення кафе.
Допитана у судовому засіданні в присутності законного представника малолітня свідок ОСОБА_17 надала показання, що 28.11.2015 року вона зі своєю сестрою та подругою перебувала у кафе «Холодок», також за сусіднім столиком перебувала ОСОБА_6 та ОСОБА_16 , ще далі від них за іншим столиком сиділи чоловіки, серед яких був ОСОБА_8 , які вживали спиртні напої. У той час, коли ОСОБА_8 шов до виходу, він підійшов до потерпілої та почав її бити, вона хотіла вийти, а він не давав, прижав її столом. Він ударив ОСОБА_6 об стіл головою. ЇЇ сестра вибігла позвати когось із дорослих на допомогу та вони вийшли з приміщення кафе.
Допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_18 пояснила, що 03.12.2015 року в неврологічне відділення поступила ОСОБА_6 , 04.12.2015 року вона ознайомилась історія хвороби та був призначений консиліум, на якому було вирішено про необхідність направлення потерпілої до медичної установи м. Полтави на додаткове обстеження. Потерпіла на обстеження поїхали на шостий день та надала анамнестичний висновок (тобто поставлений зі слів потерпілої), про струс головного мозку. Вони провели лікування, яке призначив лікар, воно ідентичне до лікування вегето-сосудистої дистонії. Симптоми, які були у потерпілої можуть бути пов`язані з підлітковим віком, стресом і іншим.
Відповідно до протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.11.2015 року, яка подана ОСОБА_6 , 28.11.2015 року близько 17 год. 30 хв. особа на прізвище ОСОБА_8 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті неприязних відносин наніс тілесні ушкодження неповнолітній ОСОБА_6 , 2000 року народження.
Змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 25.12.2015 року з фототаблицями до нього, за участі неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 , у присутності законного представника, підтверджується, що під час зазначеної слідчої дії потерпіла розповіла та показала, яким чином ОСОБА_8 наносив їй тілесні ушкодження.
Первинний діагноз, згідно листа зворотнього зв`язку № 290, закрита черепна мозкова травма, струс головного мозку, узгоджується як з медичною документацією, а саме виписним епікризом з медичної карти стаціонарного хворого № 7729/1189 в період з 03.12.2015 року по 19.12.2015 року, консультативним висновком спеціаліста № 003067 від 09.12.2016 року так і проведеною судово-медичною експертизою ОСОБА_6 , враховуючи дані медичної документації на її ім`я, № 254 від 25.12.2015 року, згідно якої у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження, які можна розподілити на групи: «А» закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Дані тілесні ушкодження могли утворитися від не менше однієї травматичної дії тупих твердих предметів, якими могли бути руки людини стиснуті в кулаках, або інші предмети з подібними характеристиками, можливо в час та при обставинах вказаних в постанові і в своїй сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження що спричинили короткочасний розлад здоров`я. «Б» гематоми волосистої частини голови, дане тілесне ушкодження могло утворитися від найменше однієї травматичної дії тупих твердих предметів, якими могли бути руки людини, або інші предмети з подібними характеристиками, можливо в час та при обставинах вказаних в постанові і кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Відповідно до висновку експерта № 278 від 28.12.2015 року, покази потерпілої ОСОБА_6 надані нею у ході проведення слідчого експерименту не суперечать об`єктивним судово-медичним даним отриманим при судово-медичній експертизі ОСОБА_6 .
Змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 25.12.2015 року з фототаблицями до нього, за участі неповнолітнього свідка ОСОБА_16 , у присутності законного представника, підтверджується, що під час зазначеної слідчої дії свідок розповіла та показала, яким чином ОСОБА_8 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_6 .
З урахуванням послідовності та незмінності показань ОСОБА_6 , оскільки вони повністю узгоджуються із показанням свідків події, із дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, тому показання потерпілої визнаються судом правдивими та достовірними.
Допит неповнолітнього свідка ОСОБА_16 під час судового розгляду не проводився, оскільки стороною обвинувачення, яким заявлено клопотання про допит вказаної особи, її участь та участь її законного представника у судовому засіданні не забезпечено. На виклики до суду за судовими повістками свідок не прибув, привід до неповнолітнього свідка не застосовувався.
Відповідно до вимог ч.1 ст.23, п.3 ч.3 ст.97, ч.2 ст.327, ч.2 ст.349 КПК України, судом прийнято рішення про неможливість допиту свідка ОСОБА_16 під час судового розгляду по кримінальному провадженню.
Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.
Показанням підсудного ОСОБА_8 щодо непричетності до скоєння злочину, суд надає критичну оцінку, оскільки зазначені показання спростовуються показаннями потерпілої, свідків допитаних у судовому засіданні, а також письмовими доказами по кримінальному провадженню, дослідженими та перевіреними судом.
Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_8 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст.337 КПК України), є повністю доведеною та його дії кваліфікуються судом за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Вивченням особи підсудного ОСОБА_8 встановлено, що він на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, офіційно працюючого у Гадяцькій школі-інтернаті, лікарем, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, має на утриманні мати, є пенсіонером, раніше не судимого.
Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_8 за вчинення злочину не встановлено.
Згідно п. 13 ч.1 ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно положень ст. ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до положень ст.ст.50, 65 КК України, виходячи із принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає необхідним і достатнім призначити ОСОБА_8 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, у виді штрафу.
Вирішуючи питання про стягнення із підсудного ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_6 спричиненої матеріальної та моральної шкоди, та суд виходить із наступних обставин.
Заявлені потерпілою вимоги про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню, оскільки які є документально підтвердженими.
Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна тощо.
Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Враховуючи вищевикладене, з урахуванням обставин та характеру скоєного правопорушення, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про достатність відшкодування моральної шкоди за спричинення шкоди здоров`ю потерпілої у розмірі 3000 гривень.
Щодо цивільного позову прокурора Гадяцького району Полтавської області в інтересах держави в особі фінансового управління Гадяцької районної державної адміністрації про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, суд задовольняє у повному обсязі.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.
На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст.369-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -
ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одна тисячка сто дев`яносто) грн.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити часткого.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_6 спричинену матеріальну шкоду у розмірі 1934 грн. (одна тисяча дев`ятсот тридцять чотири) 34 коп. та спричинену моральну шкоду у розмірі 3000 (три тисячі) грн.
У задоволенні цивільного позову в іншій частині - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави в особі фінансового управління Гадяцької районної державної адміністрації витрати по відшкодуванню витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину у розмірі 1165 (одна тисяча сто шістдесят п`ять) грн. 91 коп.
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя - ОСОБА_1