Номер провадження: 11-кп/785/970/16
Номер справи місцевого суду: 511/1083/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу виконуючого обов`язки прокурора Одеської області ОСОБА_7 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.05.2016 року відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, не одруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,

- обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:
Зазначеним вироком суду, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та йому призначене покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України обвинувачений ОСОБА_8 був звільнений від призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нове кримінальне правопорушення.
На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладені обов`язки, передбачені, а саме - не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання - залишений без змін до набрання вироком законної сили.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Оскаржуваним вироком суду 1-ої інстанції, ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні злочину за наступних обставин.
27.01.2016 року, близько 11 год., обвинувачений ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , провадження відносно якого закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, переліз через паркан ділянки № НОМЕР_1 дачного масиву "Отрадове" садового товариства "Мебельщик" Роздільнянського району Одеської області, шляхом зриву навісного замка проник до дачного будинку за вказаною адресою, звідки здійснив крадіжку ноутбука «Самсунг» вартістю 4500 грн, ноутбука марки «НР» вартістю 3500 грн., набору курильних трубок вартістю 1000 грн, які належать ОСОБА_10 , чим спричинив потерпілому майнову шкоду на загальну суму 9000 грн.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні вказанного злочину, правильність кваліфікації його дій та призначене покарання, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону у зв`язку з наступним.
- суд 1-ої інстанції, в порушення вимог ст. 75 КК України, звільнив обвинуваченого ОСОБА_8 від призначеного покарання, а не від його відбування, чим застосував норму закону України про кримінальну відповідальність, яка не підлягала застосуванню.
На підставі викладеного прокурор просить оскаржуваний вирок змінити, визнати обвинуваченого ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку про наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У судовому засіданні суду 1-ої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав себе виновим в інкримінованому йому злочині, у зв`язку з чим, суд обґрунтовано, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, та дослідженням письмових доказів по справі.

Судом 1-ої інстанції дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ст. 185 ч. 3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло за попередньою змовою групою осіб.

Доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій та міра призначеного йому покарання в апеляційній скарзі не оспорюються і повністю підтверджуються доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження.
Разом з тим, з оскаржуваного вироку вбачається, що суд 1-ої інстанції у резолютивній частині вироку вказав на звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від покарання.
Апеляційний суд вважає обгрунтованими доводи прокурора про те, що звільнення від покарання - це акт правосуддя, який застосовується у передбаченій законом процесуальній формі до особи, визнаної винною у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, а також на підставах, передбачених ст. 49 КК України, та повністю звільняє винну особу від покарання, а також, відповідно до ч. 3 ст. 88 КК України, від правових наслідків засудження - судимості. Інститут звільнення від покарання істотно відрізняється від інституту звільнення від відбування покарання.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
У такому випадку суд ухвалює рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
З оскаржуваного вироку вбачається, що ОСОБА_8 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином. Таким чином, звільнення ОСОБА_8 від покарання згідно із вимогами ст. 74 КК України не допускається.
Викладені обставини залишились поза увагою суду 1-ої інстанції, який, звільняючи обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання, фактично застосував норму закону України про кримінальну відповідальність, яка не підлягала застосуванню.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.
Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 2 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Отже, вирок суду 1-ої інстанції відносно ОСОБА_8 ухвалений з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим підлягає зміні в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Разом з цим, апеляційний суд вважає необґрунтованими вимоги прокурора про визнання ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначення йому покарання задоволенню, оскільки в апеляційній скарзі доведеність вини обвинуваченого і призначене йому покарання не оспорюються, а тому повторне визнання ОСОБА_8 винним і призначення покарання є недоцільним і суперечить вимогам кримінального процесуального закону.
На підставі викладеного, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржуваний вирок - змінити, вказавши в резолютивній частині замість звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від покарання на його звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд -
ухвалив:
Апеляційну скаргу виконуючого обов`язки прокурора Одеської області ОСОБА_7 - задовольнити частково.
Вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.05.2016 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, - змінити.

Викласти другий абзац резолютивної частини вироку в наступній редакції:

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4