Ухвала
іменем україни

19 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000861, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с Ульянівка Василівського району
Запорізької області, який мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

за касаційними скаргами засудженого та захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 27 січня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 , не погоджуючись із ухваленими щодо нього судовими рішеннями через невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить їх скасувати, а кримінальне провадження закрити за недоведеністю. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що його винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів не доведена, висновки суду першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, ґрунтуються на припущеннях та недопустимих доказах, зокрема, в основу вироку покладені показання, надані ним на досудовому розслідуванні, яке проводилось з порушенням кримінального процесуального закону. Вказує на те, що суд безпідставно взяв до уваги показання потерпілої в частині його впізнання за відеозаписом, оскільки така слідча дія взагалі не проводилась, а також суд залишив поза увагою показання свідка захисту.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із ухваленими щодо ОСОБА_5 судовими рішеннями через невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить їх скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України. Свої вимоги захисник мотивує доводами, аналогічними до доводів засудженого.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не погоджуючись із ухваленими щодо ОСОБА_5 судовими рішеннями через невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить їх скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України. Свої вимоги захисник мотивує доводами, аналогічними до доводів засудженого.

Вироком Василівського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27 січня 2016 року, ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено:

- за ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 січня 2014 року у виді 2-х років позбавлення волі та ОСОБА_5 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 23 квітня 2014 року о 23.14 год. шляхом пошкодження вхідних дверей проник до крамниці "Троянда" у смт. Степногірськ Василівського району Запорізької області, звідки повторно, таємно викрав чуже майно, завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 15 553,02 грн.

Крім того, 22 травня 2014 року приблизно о 23.00 год. ОСОБА_5 шляхом пошкодження вхідних дверей проник до крамниці " ІНФОРМАЦІЯ_2 " у с. Камянське Василівського району Запорізької області, звідки повторно, таємно викрав чуже майно, завдавши потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 7 910 грн.

Крім того, 02 листопада 2014 року близько 04.00 год. ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до приміщення, а саме - до магазину "Михалич" у м. Запоріжжя, за допомогою демонтажного пристрою зірвав верхній навісний замок металевих дверей, але потрапити всередину магазину не зміг, тому що другий замок він так і не зміг зірвати. Тому ОСОБА_5 за допомогою того ж самого демонтажного пристрою пошкодив цілісність грат на вікні вказаною магазину та рукою видавив скло вікна, намагаючись таким чином проникнути до приміщення магазину, але в цей час спрацювала сигналізація на пульті відділу державної служби охорони та він був застигнутий на місці злочину. Тобто ОСОБА_5 не довів до кінця свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном з причин, незалежних від його волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримання поданих ним та його захисниками скарг, пояснення прокурора із запереченнями проти скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у касаційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Однак у даному кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції не дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону під час перегляду вироку суду першої інстанції та постановлення ухвали.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, засуджений та його захисники, не погоджуючись із вироком суду першої інстанції через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, подали апеляційні скарги, в яких, із наведенням відповідних обґрунтувань, просили його скасувати, а кримінальне провадження закрити за недоведеністю.

При цьому засуджений та захисники вказували на те, що вирок суду першої інстанції ґрунтується на припущеннях та недопустимих доказах, в його основу покладені вибіркові показання свідків і потерпілої, матеріали провадження не містять достатніх доказів винуватості ОСОБА_5 в інкримінованих йому злочинах.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи апеляційні скарги без задоволення, коротко зазначив в ухвалі зміст викладених доводів, при цьому належним чином їх не перевірив, не навів переконливих мотивів для їх спростування, не зазначив обґрунтованих підстав, через які залишив їх без уваги.

Крім того, мотивуючи висновок про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих злочинів, суд апеляційної інстанції послався на викладені у вироку докази, допустимість і достовірність яких оспорювалась, не проаналізувавши їх та не давши їм належної оцінки.

Також апеляційний суд не проаналізував та не оцінив заяви ОСОБА_5 про застосування до нього фізичного тиску з боку працівників правоохоронного органу під час досудового розслідування.

Наведене свідчить про те, що ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, а тому підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Під час нового апеляційного розгляду суд має перевірити належним чином усі доводи, наведені в апеляційних скаргах засудженого й захисників, співставити їх з наявними у кримінальному провадженні доказами, яким дати юридичну оцінку з огляду на їх допустимість та достатність, і відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги засудженого та захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 27 січня 2016 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3