Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху

28 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року,

в с т а н о в и в:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з конфіскацією усього майна, яке належить йому на праві особистої власності.

Цим же вироком суд зарахував до строку відбуття покарання ОСОБА_2 його попереднє ув`язнення з 03.08.2015 року по 01.02.2016 року.

Також, суд вирішив питання щодо речових доказів та судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок Оболонського районного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року щодо ОСОБА_2 скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та закрити вказане кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Перевіркою вказаної скарги на предмет її відповідності вимогам ст. 396 КПК України, встановлено, що вона не в повній мірі відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до вимог, передбачених пунктом 5 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі, поряд з іншими даними, повинно бути зазначено клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу, про дослідження доказів.

Між тим, як вбачається зі змісту апеляційної скарги захисника, цихвимог закону дотримано не було.

Зокрема, в апеляційній скарзі захисник, не погоджуючись із висновками суду першої інстанції, щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України та призначеним йому покаранням, вказує на те, що суд невмотивовано відмовив стороні захисту в дослідженні доказів, а тому висновки суду не відповідають обставинам кримінального провадження, які були встановлені судом першої інстанції.

Незважаючи на це, захисник обвинуваченого не заявляє клопотання про повторне дослідження доказів у кримінальному провадженні, які на думку захисника були досліджені не повністю або з порушеннями, що потягло за собою неправильну їх оцінку судом першої інстанції.
Враховуючи наведе, а також ту обставину, що, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, подана захисником апеляційна скарга не може бути визнана такою, що за своїм змістом відповідає вимогам закону, а саме вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 396 КПК України

Наведені в ухвалі судді-доповідача недоліки апеляційної скарги є перешкодою для відкриття апеляційного провадження, а тому, відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 399 КПК України, вона підлягає залишенню без руху, з наданням захиснику достатнього строку для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 398, 399 КПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року щодо ОСОБА_2 залишити без руху, встановивши строк для усунення виявлених недоліків сім днів з дня отримання копії цієї ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва
ОСОБА_1

Справа № 11-кп/796/1915/2016