Провадження № 1-в/638/1201/16
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
23 вересня 2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участю представників колонії ОСОБА_4 , ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкриому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції з Олексіївською виправною колонією управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області ( № 25) подання про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України на засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження с. Вирівка Конотопського району Сумської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого, який до засудження фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого ,
В С Т А Н О В И В :

27 липня 2016 року на засідання комісії Олексіївської ВК УДПтС України в Харківській області (№ 25) розглянуто матеріали щодо застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання відносно ОСОБА_6 , засудженого 24.04.2012 року за вироком Дзержинського райсуду м. Харкова за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі. Згідно ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.02.2016 року , у відповідності до вимог Закону України «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» строк попереднього ув`язнення в період з 21.03.2012 року по 11.05.2012 року ОСОБА_6 зараховано у строк відбуття покарання.
За результатами розгляду вказаних вище матеріалів, заслухавши подання начальника відділення СПС, яке узгоджене зі спостережною комісією Шевченківського району м. Харкова , комісією установи прийнято рішення про можливість направити подання та матеріалів у відношенні ОСОБА_6 до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного засудженому за вироком суду, у зв`язку з тим, що останній сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Вислухавши думку учасників процесу, прокурора, який просив вирішити подання на розсуд суду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, лише в разі якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Заходи заохочення, які застосовуються до засудженого, є важливою умовою закріплення позитивних змін в особистості засуджених.
Під сумлінною поведінкою необхідно розуміти свідоме і безперечне дотримання засудженим режиму відбуття покарання та обов`язків, встановлених діючими нормативно-правовими актами з цих питань, виконання законних вимог адміністрації. Сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, але й те, що засуджений подає позитивний приклад поведінки для інших засуджених.
Не можна вважати сумлінною поведінкою лише формальний факт відсутності у засудженого не знятих або погашених у встановленому порядку заходів стягнення, оскільки дотримання вимог режиму відбування покарання є обов`язком засудженого.
Сумлінне ставлення до праці - чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків, покращення кількісних та якісних показників виконуваної роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережне ставлення до обладнання та інструментів тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт.
Відповідно до ст. 101 КВК України, критерій «стає на шлях виправлення» необхідно розуміти в т.ч., і як сумлінну і чесну працю, виконання норм виробітку та прагнення здобуття чи підвищення професійного та освітнього рівня.
Оскільки закон, як один із критеріїв оцінки виправлення вказує сумлінне ставлення до праці, то у характеристиках на засуджених в обов`язковому порядку повинні відображатися причини, з яких засуджений не працює в установі або не отримує заробіток (особисте небажання чи об`єктивна відсутність можливості працевлаштування).
Відповідно до ч. 2 ст. 130 КВК України, підставами застосування до засуджених заходів заохочення різноманітні: а) добра поведінка за певний період часу, що передбачає відсутність стягнень за даний період; б) добросовісне ставлення до праці, що полягає у якісному виконанні або перевиконанні виробничих завдань, хорошому триманні обладнання та робочого місця; відсутність порушень трудової дисципліни; виявлення трудової дисципліни; виявлення трудової ініціативи, успішне оволодіння трудовою спеціальністю тощо; в) участь в роботі самодіяльних організацій засуджених, тобто як постійна участь у роботі секцій та інших підрозділів, так і окремих заходів вказаних організацій; г) участь в окремих виховних заходах (організації лекцій, концертів, випуску стінгазет тощо).
При вирішенні питань застосування до засуджених заохочуваних норм, передбачених ст. 81 КК України, висновок адміністрації установи про той чи інший ступінь виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку та ставлення до праці за весь період відбуття покарання в установі(ах) виконання покарань, а не за час, який безпосередньо передує розгляду цих питань.
В той же час, вивченням матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_6 встановлено , що ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 03.05.2012 року , під час перебування у Харківському СІЗО стягнень не мав, характеризувався посередньо, не заохочувався, до праці не залучався.
З 03.05.2012 року відбуває покарання в Олексіївській ВК УДПтС України в Харківській області (№ 25), де 5 разів грубо порушував вимоги режиму відбування покарання та до нього були застосовані крайні заходи дисциплінарного типу- у вигляді поміщення в приміщення камерного типу.
Так, 18.03.2013 року на засудженого ОСОБА_6 було накладено стягнення у вигляді догани за порушення правил пожежної безпеки.
В той же час, 19.03.2013 року , 18.06.2014 року , 17.02.2015 року та 01.03.2015 року, будучи ознайомлений з Правилами внутрішнього розпорядку та КВК України, ОСОБА_6 неодноразово грубо порушував розпорядок дня, палив у не відведеному для цього місці, проявляв випадки неввічливої поведінки до іншого засудженого та до адміністрації установи, за що 4 рази на нього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді поміщення у дисциплінарний ізолятор на 3, 5, 12 та 15 діб відповідно. Хоча у всіх вказаних вище випадках з засудженим ОСОБА_6 були проведені бесіди виховного характеру, однак навіть дисциплінарні заходи не вплинули на засудженого ОСОБА_6 та за порушення розпорядку до нього були застосовані крайні заходи дисциплінарного впливу у вигляді поміщення 16.03.2015 року до приміщень камерного типу на три місяці.
При вирішенні питань про можливість застосування до засудженого ОСОБА_6 ст. 101 КВК України та ст. 82 КК України, комісією установи за період відбування покарання засудженим ОСОБА_6 , врахувавши негативні характеристики начальника відділення, було відмовлено у застосуванні цих пільг, як особі , яка не стає на шлях виправлення та як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Таким чином, при відбуванні покарання в установі навіть наприкінці 2015 року засуджений ОСОБА_6 прикладу позитивної поведінки іншим засудженим, а саме приблизно за півроку до розгляду на комісії установи питання про можливість направлення у відношенні нього матеріалів до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення, на підставі ст. 81 КК України, не надавав.
Вивченням особового рахунку № НОМЕР_1 встановлено, що засуджений ОСОБА_6 у 2013 році працював лише 4 місяці, у 2014 році з січня по квітень також не працював, як і у грудні цього року, з травня по липень та у вересні 2014 року процент виконання норми виробітку засудженим ОСОБА_6 складав менше 25 %, її він не виконував і у жовтні та листопаді 2014 року. Аналогічна ситуація у засудженого ОСОБА_6 була і у 2015 році, у якому він півроку не працював взагалі, а у січні, квітні та травні 2015 року норму виробітку також не виконував, не працював він і у січні 2016 року. Причини не залучення до праці у поданні начальника установи не зазначені.
В той же час, заохочення ОСОБА_6 від 06.01.2014 року за сумлінну поведінку та ставлення до праці викликає сумніви, оскільки дані його особового рахунку не підтверджують, що він сумлінно працював напередодні.
Комісією установи при вирішенні питання про умовне-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 не враховано вказану вище інформацію за весь період відбуття покарання засудженим, а також його грубі порушення під час відбування покарання, притягнення до суворої дисциплінарної відповідальності, інші негативні характеристики, а окрім цього, ще і на те, що ОСОБА_6 засуджений та відбуває покарання за корисливий злочин.
Вказані факти свідчать про те, що засуджений ОСОБА_6 під час відбування ним покарання не проявляв того ступеню сумлінної поведінки, яка б могла довести його виправлення.
Також комісією не враховано, що раніше ОСОБА_6 неодноразово судимий та відбував покарання за вчинення умисних злочинів, двічі звільнявся умовно достроково, вчиняв рецидивні злочини в період умовно- дострокового звільнення.
Таким чином, рішення комісії та складене за його результатами подання начальника установи про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , який нібито сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, не в повній мірі відображає фактичні дані за весь період відбування покарання, що містяться в матеріалах його особової справи та не в повній мірі є об`єктивним і всебічним, що не відповідає вимогам ст. 81 КК України.
При прийнятті вказаного рішення щодо засудженого ОСОБА_6 , адміністрацією виправної колонії були грубо порушені вимоги ст. 81 КК України та ч. 2 ст. 130 КВК України.
Враховуючи викладене, суд вважає, що законні підстави для задоволення подання відсутні.
Керуючись п.2 ч. 1 т.. 537, ч. 4 ст. 539 КПК України, Ст.. 81 КК України, ст.. ст.. 101, 108, 130 КВК України, суд
У Х В А Л И В :
Подання виконуючого обов"язки начальника Олексіївської ВК УДПтС України в Харківській області (№ 25) про умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_6 , 1984 року народження- залишити без задоволення.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з моменту її проголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1