АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/1008/16 Справа № 709/1498/16-к Категорія: ч.2ст.125 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

законного представника

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах особи, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_8 , на ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області 22.09.2016 року про застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не судимого, -

в с т а н о в и л а :
Слідчий СВ Чорнобаївського відділення поліції Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області за погодженням з прокурором Чорнобаївського відділу Золотоніської місцевої прокуратури 04 липня 2016 року звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 .

Судом першої інстанції встановлено, що 09 травня 2016 року близько 12 години ОСОБА_8 , перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_11 в АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, схопив ОСОБА_7 за шию і різким рухом повернув шию в правий бік, в результаті чого вона впала на асфальтобетонне покриття, а ОСОБА_8 продовжуючи свої дії наніс їй один удар кулаком в область обличчя, а саме - губи, після чого наніс два удари ногою в область обличчя та грудей, в результаті чого, згідно висновку експерта, спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді травми голови зі струсом головного мозку, забійної рани правого передпліччя, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також синець лівого стегна та садна обох колін, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Районним судом встановлено, що дії ОСОБА_8 мають ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Посилаючись на те, що встановлені судом обставини вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_8 підтверджуються належними та допустимими доказами, які були досліджені безпосередньо під час судового розгляду, та оскільки останній відповідно до висновків судово-психіатричної експертизи № 205 від 18.05.2016 року, в періоди часу, до яких відносяться скоєння інкриміновані йому дій та на теперішній час виявляв і виявляє ознаки хронічного психічного захворювання шизофренію параноїдну, в періоді активного розвитку процесу, з актуальною галюцінаторно-маячною симптоматикою, формуванням параноідного дефекту особистості та з маячною мотивацією скоєння суспільно-небезпечних дій (напад на потерпілу) - що позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, як на період часу, до якого відносяться інкриміновані йому дії, так і на теперішній час, унеможливлює його подальшу участь у слідчих діях та судовому засіданні, та згідно висновку вказаної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_8 страждає на хронічне психічне захворювання, а також виявляє ознаки активного типу суспільної небезпеки, а тому він потребує госпіталізації до психіатричного закладу з суворим типом нагляду, суд першої інстанції ухвалою від 22 вересня 2016 року клопотання слідчого задовольнив та, ухвалив застосувати до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_9 задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 майнову шкоду в сумі 990 грн. та моральну шкоду у сумі 10000 грн.

До набрання ухвалою законної сили застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, із суворим типом нагляду, - залишено без змін.

Захисник ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій, вважаючи ухвалу суду необґрунтованою, постановленою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просив її скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції посилаючись на те, що судове провадження в порушення ч.3 ст. 412 КПК України здійснено за відсутності ОСОБА_8 , судом не в повному обсязі було з`ясовано його фізичний та психічний стан, при прийнятті рішення районний суд не взяв до уваги рішення ЄСПЛ.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_10 та законного представника ОСОБА_8 ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу; думку прокурора ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги захисника; дослідивши матеріали кримінального провадження, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про скоєння ОСОБА_8 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, у стані неосудності, за обставин, встановлених судом, є правильним і підтверджені наданими у кримінальному провадженні, дослідженими у судовому засіданні та наведеними в ухвалі доказами, в їх сукупності, та ніким не оспорються, а тому колегія суддів відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України судове рішення в цій частині не переглядає.

Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за участю прокурора, законного представника, захисника. При цьому участь особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, не є обов`язковою і може мати місце, якщо цьому не перешкоджає характер розладу психічної діяльності чи її психічного захворювання.

З матеріалів провадження вбачається, що звертаючись із клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 , слідчий просив його розглянути без участі ОСОБА_8 , мотивуючи таке клопотання тим, що за станом здоров`я ОСОБА_8 не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, страждає на хронічне психічне захворювання та виявляє ознаки активного типу суспільної небезпеки.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 205 від 18.05.2016 року ОСОБА_8 в періоди часу, до яких відносяться скоєння інкримінованих йому дій та на теперішній час виявляв і виявляє ознаки хронічного психічного захворювання шизофренію параноїдну, в періоді активного розвитку процесу, з актуальною галюцінаторно-маячною симптоматикою, формуванням параноідного дефекту особистості та з маячною мотивацією скоєння суспільно-небезпечних дій (напад на потерпілу) що свідчить про наявність ознак активного типу суспільної небезпеки та позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, як на період часу, до якого відносяться інкриміновані йому дії, так і на теперішній час, що унеможливлює його подальшу участь у слідчих діях та судовому засіданні.

Зі звукозапису судового засідання вбачається, що як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду, учасники судового провадження , в тому числі -апелянт ОСОБА_10 не заявляв клопотань про необхідність забезпечення безпосередньої участі ОСОБА_8 під час судового розгляду.

Крім того, в ході розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції був допитаний в режимі відеоконференції судово-психіатричний експерт ОСОБА_12 , який повністю підтримав висновок судово-психіатричної експертизи № 205 від 18.05.2016 року та пояснив, що ОСОБА_8 має психічний розлад через що не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, через маячність ідей він представляє небезпеку для оточуючих, особливо для сусідів. За характером свого захворювання він потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом.

Колегія суддів вважає, що на підставі встановлених даних та з врахуванням вимог ч. 1 ст. 512 КПК України районним судом було прийнято обґрунтоване рішення про розгляд клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 у його відсутності. Інтереси ОСОБА_8 в суді першої інстанції представляли - його законний представник ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_10 , тому доводи апелянта щодо істотних порушень судом вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 за його відсутності є безпідставними, а посилання на ч.3 ст.412 УПК України, як на підставу для скасування ухвали суду та направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд є помилковим, оскільки вказана норма КПК України стосується обвинуваченого, яким ОСОБА_8 не являється.

Доводи захисника про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги рішення Європейського суду з прав людини на які посилається в апеляції захисник, не впливають на законність рішення суду першої інстанції, яке є законним та обґрунтованим, оскільки вказані рішення не стосуються даного кримінального провадження.

Твердження апелянта про нез`ясування судом першої інстанції фізичного та психічного стану ОСОБА_8 , є необґрунтованими та не узгоджуються з матеріалами провадження.

Так, судом першої інстанції для з`ясування психічного стану ОСОБА_8 в режимі відеоконференції був допитаний судово-психіатричний експерт ОСОБА_12 , який наголошував, що за характером свого захворювання ОСОБА_8 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом, оскільки є суспільно-небезпечною особою.

Крім того, в ході судового розгляду захисником ОСОБА_10 та законним представником ОСОБА_9 не ставились під сумнів висновки судово-психіатричної експертизи № 205 від 18.05.2016 року стосовно ОСОБА_8 , в тому числі щодо неможливості його участі в судовому засіданні, клопотання про призначення повторної судово-психіатричної експертизи не заявлялись.

Істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при розгляді районним судом клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 , які б слугували підставою для скасування ухвали суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції , як того просить апелянт, - відсутні.

Враховуючи наведене, ухвала Чорнобаївського районного суду про застосування відносно ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру є законною, мотивованою та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 колегія суддів не вбачає.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.405, п.1 ч.1 ст. 407, ст. 419, ст.. 512, ст. 516 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області 22.09.2016 року про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , в інтересах особи щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру - ОСОБА_8 , без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :