Код суду 233 Справа № 233/3043/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження (внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000314 від 22 червня 2016 року, № 0000440 від 18 вересня 2016 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Центральне Осакарівського району Карагандинської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, займає посаду номера обслуги гранатометного взводу роти вогневої підтримки військової частини польова пошта НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 407, ч.4 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 являючись військовослужбовцем служби під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді номера обслуги гранатометного взводу роти вогневої підтримки військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , діючи в порушення вимог ст.ст. 9, 11,127,128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 4 ч.3 п. 8, ст. 5 ч.1, ст. 22 ч. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 15.01.2015 року «Про часткову мобілізацію» № 505/2015, п.п. 4, 7, 12, 122 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 року, 04 квітня 2016 року діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, вчинив самовільне залишення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , без поважних на те причин, та ухилявся від несення обов`язків військової служби до 25 квітня 2016 року, проводячи час за місцем реєстрації за адресою у АДРЕСА_1 , без поважних на те причин, е виконуючи обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем служби під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді номера обслуги гранатометного взводу роти вогневої підтримки військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , діючи в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 4 ч.3 п.8, ст. 5 ч.1, ст. 22 ч.3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 15.01.2015 року «Про часткову мобілізацію» № 15/2015, п.п. 4, 7, 12, 122 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 року, 24 липня 2016 року діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, вчинив самовільне залишення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , без поважних на те причин, та ухилявся від несення обов`язків військової служби до 05 вересня 2016 року, проводячи час за місцем проживання співмешканки у м. Костянтинівка Донецької області, без поважних на те причин не виконуючи обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнав повністю та пояснив, що при зазначених в обвинувальних актах обставинах він, будучи військовослужбовцем, у період часу з 04 квітня 2016 року по 25 квітня 2016 року, та з 24 липня 2016 року по 05 вересня 2016 року самовільно залишив місце проходження військової служби, а саме без поважних причин ухилився від несення обов`язків військової служби, проводячи час за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та за місцем проживання своєї співмешканки у м. Костянтинівка Донецької області, не пов`язуючи його з виконанням військової служби. Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, підтвердив повністю. У скоєному щиро розкаявся та просив, за можливості, не карати його суворо.
Оскільки учасники судового провадження, у т.ч. обвинувачений ОСОБА_4 , вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Згідно ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке кваліфікує за ч.4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану. При цьому суд виключає зайву кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч.4 ст. 407 КК України (по епізоду від 24 липня 2016 року).
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості щодо особи обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_4 кримінальне правопорушення (за епізодом від 24 липня 2016 року) вчинив повторно; раніше не судимий; під наглядом у лікаря психіатра не знаходиться; на обліку у лікаря нарколога не перебуває; за місцем проходження служби характеризується негативно; у скоєному щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд вважає вчинення злочину особою повторно.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення покарання в межах санкції ч.4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі, приходячи при цьому до переконання, що його виправлення, в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо особи, щирого каяття та його поведінки в період досудового слідства і судового розгляду, не можливо без ізоляції від суспільства, вважаючи, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати по справі (залучення експерта) відсутні.
Речових доказів по справі немає.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 в ході досудового розслідування обраний у вигляді тримання під вартою. Під час судового провадження клопотання від прокурора про зміну або скасування запобіжного заходу не надходило.
Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, -
у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
Захід забезпечення кримінального провадження засудженому ОСОБА_4 залишити у виді тримання під вартою в Бахмутській УВП УДПтСУ в Донецькій області до набрання вироком законної сили.

Строк покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 19 вересня 2016 року.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 до строку покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 19 вересня 2016 року по 22 листопада 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Речових доказів немає.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Суддя