Справа № 203/3263/14-к
У Х В А Л А

20 липня 2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
при секретареві - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпропетровську матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000335 від 07.02.2014р. стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України,
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.368 КК України.

В ході судового засідання прокурор заявив клопотання про накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною її відчуження, розпорядження та користування.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається нате, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення в сфері службової діяльності. Суд, у випадках, передбачених КК України може призначити покарання у виді конфіскації майна. Тому арешт необхідно накласти на нерухомість з метою унеможливлення подальшого його відчуження на користь третіх осіб та забезпечити в подальшому виконання вироку суду у вигляді конфіскації майна, що передбачено п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України. Подальше його відчуження буде перешкоджати досягненню цілей та завдань кримінального провадження.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 03.06.2016, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , ОСОБА_5 . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21.12.1993 року, виданого АП «Дніпрошина», згідно з розпорядженням від 21.12.1993 р. за №786, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , ОСОБА_5 .

Захисник обвинуваченого заперечував проти заявлено клопотання прокурора, посилаючись на те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , не належить на праві власності ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника та пояснив, що згідно заповіту його батька ОСОБА_6 , він заповідав ОСОБА_5 свою частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка знаходиться в спільній сумісній власності у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Однак ОСОБА_5 на даний час ще не оформив на себе право власності на вказане житлове приміщення. Тому вважає, що в клопотанні прокурора слід відмовити.

Суд, дослідивши матеріали поданого клопотання, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вважає його таким, що підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення в сфері службової діяльності, його дії кваліфікується за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України, санкція даної статті передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна. Крім того, суд встановив, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21.12.1993 року, виданого АП «Дніпрошина», згідно з розпорядженням від 21.12.1993 р. за №786, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , ОСОБА_5 .

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально - правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів

Нормою ч. 4 ст. 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи наведені положення кримінального процесуального законодавства та приймаючи до уваги, що подальше відчуження вищевказаного майна буде перешкоджати досягненню цілей та завдань кримінального провадження, у даному провадженні є потреба в накладенні арешту на ? частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із забороною її відчуження.

Водночас, суддя з поданого клопотання не вбачає підстав для його задоволення в частині заборони користування зазначеним майном, оскільки з доданих до клопотання матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 є співволодільцем вищевказаної квартири, а тому застосування такого заходу як заборона користування може порушити його права і свободи як співвласника майна.

Керуючись ст. 1 10. ст. 132, 154-162, 167-172, 370-372 КПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 про накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною її відчуження, розпорядження та користування, - задовольнити частково.

Накласти арешт на ? частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , із забороною її відчуження та розпорядження.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1