Справа №639/5334/16-к
Провадження №1-в/639/1733/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2016 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Холодногірської виправної колонії №18 ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м?яким покаранням відповідно до ст.82 КК України у відношенні засудженого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Блистова Н-Сіверського району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 23.04.2013 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 26.06.2013 року вирок залишено без змін, -

В С Т А Н О В И В:
До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м?яким покаранням, відповідно до ст.82 КК України.

Під час судового засідання засуджений ОСОБА_6 та його захисник підтримали внесене клопотання, просили суд прийняти рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м?яким, посилаючись на той факт, що засуджений за час відбуття покарання в Холодногірській виправній колонії №18 зарекомендував себе з позитивного боку, був працевлаштований на виробництві в установі та має 3 заохочення, стягнень не має вину визнав повністю, цивільних позовів чи судових витрат за вироком суду не має.

Представник Холодногірської виправної колонії №18 та прокурор проти задоволення клопотання заперечували, пославшись на відсутність правових підстав для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Згідно вироку Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 23.04.2013 року ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.05.2016 року засудженому ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 04.02.2013 року по 26.06.2013 року в строк відбування покарання, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.

Початок строку покарання - 04.02.2013 року. Кінець строку - 12.09.2019 року.

З характеристики засудженого ОСОБА_6 від 20.07.2016 року встановлено, що за час відбування покарання у Чернігівському слідчому ізоляторі він характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав. З 15.08.2013 року відбуває покарання у Холодногірській виправній колонії (№18). Для стимулювання правослухняної поведінки 3 (три) рази був заохочений правами представників адміністрації установи, але на даний час має 1 (одне) стягнення за порушення режиму тримання, яке не погашено.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних і ввічливих взаємовідносин з персоналом, але при цьому потребує додаткового контролю. До виконання робіт з благоустрою території установи ставиться посередньо. Не завжди приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів якими користується. Дотримується вимог пожежної безпеки та безпеки праці.
Відповідно до ст.123 КВК України, засуджений ОСОБА_6 приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації якої ставиться посередньо. Підтримує родинні стосунки з сестрами шляхом листування, іноді отримує від них посилки - соціальні зв`язки слабкі. Вину у скоєному злочині визнав.

Вимогами ч.3 ст.82 КК України встановлено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці і добросовісно виконує трудові обов`язки, що проявляється у покращенні кількісних та якісних показників виконуваної роботи, підвищенні виробничої кваліфікації, додержанні правил охорони праці та техніки безпеки.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_6 злочину за ч.2 ст.121 КК України, який є тяжким умисним злочином, оскільки засуджений за допущене порушення вимог режиму має 1 (одне) стягнення, яке не знято чи не погашено, після чого ним не було отримано жодного заохочення, тому суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_6 на даний час не став на шлях виправлення, у зв`язку з чим не має підстав для застосування до нього вимог ст.82 КК України та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.82 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відповідно до ст.82 КК України відмовити.
Згідно вимог ч.6 ст.539 КПК України роз`яснити засудженому, що повторне звернення з приводу цього самого питання може мати місце не раніше як через 1 (один) рік з дня прийняття рішення про відмову.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення шляхом, подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а для засудженого з моменту вручення копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 22.07.2016 року.

Суддя ОСОБА_1