пр. № 1-кп/336/92/2016
№ 336/8649/15-к
ВИРОК

Іменем України
10 травня 2016 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_6

представника потерпілого та цивільного позивача адвоката ОСОБА_7

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, громадянина України, фактично мешкає у АДРЕСА_1 , зареєстрований проживаючим у АДРЕСА_1 , не працюючого, неодруженого, освіта незакінчена вища, раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 1 КК України,
ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2015 року приблизно о 21.40 годині ОСОБА_4 , знаходячись в салоні належного потерпілому ОСОБА_6 автомобілю Mersedes Benz Vito 110, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований на території гаражного комплексу поблизу КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» по вул. Авраменка, 4 у м. Запоріжжя, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, напав на ОСОБА_6 , при цьому, знаходячись в салоні автомобілю позаду потерпілого, який перебував на водійському сидінні, діючи неочікувано для потерпілого, застосував небезпечне для життя та здоров`я потерпілого насильство, нанісши ОСОБА_6 принесеним із собою ножем, який тримав у правій руці, один ріжучий удар в область передньої поверхні шиї, спричинивши потерпілому рану на передній поверхні шиї праворуч з повним пересіченням платізми, грудинно-перстневидного та грудинно-щитовидного м`язів з двох сторін, частковим пересіченням кивального м`язу зліва, пересіченням власної фасції шиї справа, що кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я.

Безпосередньо після застосування ОСОБА_4 до ОСОБА_6 насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я особи, що зазнала нападу, ОСОБА_4 висловив ОСОБА_6 вимогу передати гроші, золоті вироби та інші матеріальні цінності, однак, потерпілий почав чинити ОСОБА_4 активний опір, у зв`язку чим між ними виникла боротьба, під час якої ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний намір на заволодіння чужим майном, наніс ОСОБА_6 не менше десяти ударів ножем в область голови, обох рук та тулуба, спричинивши потерпілому рани в області правої щоки, в області підборіддя праворуч, в області верхнього краю правої вушної раковини, в лобно-скроневій області праворуч, в області лівої пахвової області, в області лівого передпліччя в серединній третині з ушкодженням фаціального футляру м`язів передпліччя, в області лівого передпліччя в нижній третині, на долонній поверхні лівої кісті у проекції головок п`ясних кісток, в області проксимальної фаланги четвертого пальця лівої кісті по тильній поверхні, на першому пальці правої кісті по долонній пверхні, які як окремо, так і у сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я; рану в області проксимальної фаланги п`ятого пальця лівої кісті по долонній поверхні з ушкодженням сухожилля згинача п`ятого пальця лівої кісті з розвитком згинальної контрактури п`ятого пальця лівої кісті у дистальному міжфаланговому суглобі, яка кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що потягло за собою незначну стійку втрату працездатності менше 10%.

Внаслідок активного опору з боку ОСОБА_6 та з`явлення на місці події сторонніх людей на автомобілі ОСОБА_4 не заволодів майном потерпілого, припинив свої дії та зник з місця події.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину повністю не визнав, просив у скоєнні злочину визнати невинуватим та виправдати. По суті подій пояснив, що має сторінку на сайті знайомств «Мамба». 24.08.2015 року на зазначеному сайті йому надійшло повідомлення від чоловіка - як згодом з`ясувалось потерпілого ОСОБА_6 , на яке ОСОБА_4 , переглянувши анкету цього чоловіка, відповів. Потерпілий ОСОБА_6 надіслав ОСОБА_4 свою фотокартку та вони вирішили зустрітись. ОСОБА_4 вказав, що мав на меті зустрічі з потерпілим запропонувати свої послуги з комерційного представництва та просування послуг, спираючись на те, що на фотографії в анкеті ОСОБА_6 виглядав як солідний бізнесмен. Сам ОСОБА_4 традиційної сексуальної орієнтації та, на його переконання, переписка на сайті між ним та ОСОБА_6 не має сексуального підтексту. Оскільки вдень ОСОБА_4 був зайнятий роботою, то запропонував ОСОБА_6 зустрітись ввечері о 21.30 годині біля супермаркету «Сільпо» (колишній «Амстор») по вул. Чарівній у м. Запоріжжя. 26.08.2015 року приблизно о 21.30 годині ОСОБА_4 підійшов до супермаркету, куди згодом десь о 21.35 годині під`їхав потерпілий на автомобілі Мерседес Віто. ОСОБА_4 підійшов до передніх пасажирських дверей, але ОСОБА_6 повідомив, що ці двері не відчиняються та відчинив задні двері. ОСОБА_4 сів до автомобілю, де розмістився на дивані біля водійського сидіння на відстані близько 0,5 метрів від потерпілого. Далі потерпілий поїхав в сторону гаражів, хоча ОСОБА_4 заперечував проти цього, бо йому здавалось, що там надто темно, але спроб вийти з машини чи привернути увагу перехожих не вчиняв. Надалі ОСОБА_6 зупинив автомобіль біля гаражів та почав запитувати у ОСОБА_4 як він ставиться до одностатевих відносин, але це не сподобалось ОСОБА_4 та він пригрозив вийти з автомобілю. Потерпілий розвернувся назад та схопив ОСОБА_4 лівою рукою за капюшон кофти та натягнув капюшон на голову ОСОБА_4 . Потім ОСОБА_6 правою рукою схопив ОСОБА_4 за ліву руку, а надалі через простір між сидінням та стелею автомобілю переліз назад. Надалі потерпілий однією рукою тримав ОСОБА_4 за обличчя та за шию та вдавлював у сидіння дивану, а іншою рукою хапав за геніталії та намагався роздягти. Оскільки ОСОБА_4 не міг скинути з себе ОСОБА_6 , тож обвинувачений витяг з правого карману своєї кофти ніж та почав ним хаотично розмахувати перед собою, зробивши при цьому близько трьох помахів. Потім потерпілий убрав коліно, яким придавлював ОСОБА_4 , та вони впали на підлогу, де продовжували боротись, при цьому ніж залишався у ОСОБА_4 , але лезо ножа було відвернуто, а потерпілий бив ОСОБА_4 кулаками по ребрах. Надалі ОСОБА_4 скинув ОСОБА_6 з себе та намагався вийти з автомобілю, кликав на допомогу, але потерпілий опирався. ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_6 в живіт, від чого останній відлетів вбік, а ОСОБА_4 тим часом вийшов з автомобілю, де побачив інший автомобіль, що рухався назустріч. Далі ОСОБА_4 побіг в протилежний бік, по дорозі викинув ніж та кофту, оскільки вона була в крові, добіг до супермаркету «Амстор», де викурив цигарку та одразу подзвонив до міліції з повідомленням про те, що його намагались зґвалтувати. Через нетривалий час під`їхали працівники міліції, які посадили ОСОБА_4 в автомобіль та відвезли до кафе, де якійсь родич ОСОБА_6 погрожував ОСОБА_4 вбивством. Також ОСОБА_4 пояснив, що номер свого телефону він ОСОБА_6 не повідомив, бо його телефон перебував у ремонті, а перед зустріччю з потерпілим він узяв мобільний телефон у свого знайомого. Ніж у ОСОБА_4 був при собі, оскільки 26.08.2015 року вдень він, перебуваючи у кімнаті гуртожитку своїх друзів, різав кавун своїм ножем, після чого поклав ножа до карману та забув про це. Вступати в інтимні стосунки з ОСОБА_6 . ОСОБА_4 не збирався, вимог про передання грошей чи інших цінностей потерпілому не висував, тілесні ушкодження спричинив потерпілому, захищаючись від спроби зґвалтування.

В ході допиту в судовому засіданні обвинувачений дещо змінював показання. Так, спочатку вказував на те, що не міг зустрітися з потерпілим вдень, бо працював, а потім зазначав, що вдень 26.08.2015 року перебував у кімнаті гуртожитку у своїх друзів, звідки і писав повідомлення ОСОБА_6 . При висловленні останнього слова ОСОБА_4 вказав, що визнає свою вину у тому, що ввів в оману ОСОБА_6 , пообіцявши йому послуги інтимного характеру, а коли ОСОБА_4 відмовився від сексу, ОСОБА_6 на нього напав. Вважає, що на цей час ОСОБА_6 ображений на нього через те, що сталі відомі таємниці особистого життя потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що зареєстрований на сайті знайомств «Мамба», де заповнив анкету, вказавши коло своїх інтересів, а саме з метою знайомства з чоловіками. 24.08.2015 року розпочав переписку з ОСОБА_4 з метою спілкування або інтимних стосунків. Мови про матеріальну винагороду за інтимні стосунки не йшлось. В ході спілкування ОСОБА_4 вказав, що мобільного телефону не має, тому номеру дати не може. Домовившись про зустріч, 26.08.2015 року приблизно о 21.30 годині ОСОБА_6 під`їхав до магазину «Сільпо» по вул. Чарівній у м. Запоріжжя на належному йому автомобілі Мерседес Віто. Оскільки передні пасажирські дверцята в автомобілі не відчиняються, ОСОБА_6 відчинив задні двері та в автомобіль сів ОСОБА_4 . Далі на автомобілі вони від`їхали на відстань приблизно 50 м та зупинились у дворі житлового будинку, але ОСОБА_4 вказав, що йому там не подобається, бо дуже світло та людно, тому ОСОБА_6 від`їхав до гаражів по вул. Авраменка, де зупинився та заглушив двигун. Майже одразу після зупинки ОСОБА_6 відчув удар в область шиї, відчув кровотечу та запитав у ОСОБА_4 : «Что ты сделал?», на що ОСОБА_4 відповів: «Давай банковские карты, портмоне и снимай золото». ОСОБА_6 намагався відчинити двері автомобілю, щоб вийти, але не міг, бо було темно, руки були у крові, а ОСОБА_4 продовжував наносити удари ножем в область обличчя, голови, рук та верхньої частини тіла, то підбігаючи до потерпілого, то відбігаючи до задніх дверей автомобілю. При цьому ОСОБА_6 відмахувався руками від ножа. Не змігши відчинити двері, ОСОБА_6 переліз в задню частину автомобілю через сидіння, де продовжувалась боротьба спочатку на дивані, а потім на підлозі автомобілю. Нарешті ОСОБА_6 вдалось відчинити задні двері автомобілю, через які він вискочив назовні та почав звати на допомогу, продовжуючи боротьбу, аж раптом на територію гаражів в`їхав автомобіль та ОСОБА_4 побіг з місця події. З автомобілю, що під`їхав, вийшли люди та запропонували допомогу, але ОСОБА_6 самостійно доїхав до кафе «Лайм», належного йому та розташованого недалеко від місця подій, де працівники кафе викликали швидку медичну допомогу та міліцію. У лікарні йому було зроблено операцію, він лікувався стаціонарно до 04.09.2015 року, а потім продовжував лікування амбулаторно у травматолога та невропатолога. Пояснив, що, на його думку, наміром ОСОБА_4 було його вбити, а в результаті отриманих ран у потерпілого залишились серйозні шрами на обличчі та шиї, пошкоджено сухожилля на лівій руці, що створює йому перешкоди у роботі, оскільки він є за фахом поваром та займається закупівлею продуктів для кафе, а внаслідок пошкодження руки він не може підіймати та носити в лівій руці важкі предмети, йому складно готувати.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що у серпні 2015 року працювала офіціантом в кафе «Лайм», належному ОСОБА_6 . Колись ввечері, точної дати та часу не пам`ятає, до кафе ввійшов потерпілий, який був весь у крові, на шиї велика рана та вказав: «Меня порезали, вызывайте скорую». Приблизно за 5-10 хвилин під`їхали швидка допомога та працівники міліції.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що у серпні 2015 року працювала офіціантом в кафе «Лайм», належному ОСОБА_6 . Близько 22.00 години 26.08.2015 року до кафе увійшов потерпілий, який був увесь крові, на обличчі та руках різані рани. Вони викликали швидку медичну допомогу, потім під`їхали працівники міліції, а приблизно за годину привезли ОСОБА_4 , який також був забруднений кров`ю та мовчав. ОСОБА_6 є власником кафе, займається закупівлею продуктів та допомагає на кухні.

Експерт ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що проводила судову медичну експертизу потерпілого ОСОБА_6 . 08.09.2015 року ОСОБА_6 з`явився до експертної установи з множинним ушитими ранами, внаслідок чого глибину ран та характер поранень встановити можливості не було. Після отримання медичних документів було проведено експертизу та надано відповідний висновок. У зв`язку з тим, що поранення в області шиї не зачепили трахею, глотку або великі кровоносні судини, тому вони не були небезпечними для життя самі по собі. Також на руках потерпілого були рани, які могли утворитись в результаті хватання за лезо ножа. Також експерт була присутня при проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 та дійшла до висновку, що утворення виявлених у ОСОБА_6 пошкоджень за обставин, вказаних ОСОБА_4 , також не виключається.

В ході судового слідства судом також були досліджені письмові докази.

Відповідно до рапорту Шевченківського РВ Запорізького МУ ГУМВС в Запорізькій області (т. 1 а.с. 60) 26.08.2015 року о 22.02 годині від оператора служби 103 надійшло повідомлення про те, що у директора кафе «Лайм» по вул. Косигіна, 1 ножове поранення у горло.

З рапорту Шевченківського РВ Запорізького МУ ГУМВС в Запорізькій області (т. 1 а.с. 61) вбачається, що 26.08.2015 року о 22.22 годині надійшло повідомлення про те, що до служби 102 звернувся ОСОБА_4 , який повідомив, що наніс ножове поранення у шию чоловіку, який намагався його зґвалтувати.

Враховуючи, що між часом отримання ОСОБА_6 поранень пройшов певний час, коли останній доїхав до кафе, потім було викликано швидку медичну допомогу, оператор якої повідомив про подію міліцію, тож суд вважає, що між тим, як ОСОБА_4 покинув місце події та до того як він звернувся до міліції пройшло не менше 40 хвилин, тож посилання обвинуваченого на те, що він добіг з місця події до супермаркету «Сільпо» (відстань приблизно 600 м), потім викурив цигарку, після чого одразу подзвонив до міліції, не в повній мірі відповідають дійсності, а такий період часу свідчить про те, що ОСОБА_4 обміркував події та можливі наслідки та лише після цього вирішив звернутися до міліції.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 27.08.2015 року (т. 1 а.с. 62-78) з фототаблицею на автомобілі Mersedes Vito, реєстраційний номер НОМЕР_1 , маються нашарування та плями речовини бурого кольору, а саме на зовнішній поверхні передніх пасажирських дверей, бокових дверей, на внутрішній поверхні, передньому порозі водійських дверей, на кермовому колесі, на водійському сидінні, на підлозі у задній частині автомобілю та дивані у задній частині автомобілю, що розташований ближче до водійського сидіння, тощо.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 27.08.2015 року (т. 1 а.с. 84-87) біля будинку № 3 по вул. Вороніна у м. Запоріжжя виявлено ніж з нашаруваннями речовини бурого кольору, з довжиною клинка 9 см.

Вказаний ніж ОСОБА_4 упізнав як той, який застосовувався ним в ході боротьби з потерпілим. Потерпілий вказав, що ніж схожий, але розгледіти його в ході подій не було можливості.

Згідно з протоколом огляду місця події від 27.08.2015 року (т. 1 а.с. 88-91) на ділянці місцевості на території гаражного комплексу біля КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» по вул. Авраменка, 4 у м. Запоріжжя на ґрунтовій доріжці виявлена пляма речовини бурого кольору розмірами 50х20 см.

Від учасників кримінального провадження не надходило зауважень щодо протоколів огляду та відеозапису огляду місця події.

Висновки дактилоскопічних експертиз № 401 від 16.09.2015 року та № 273д від 07.11.2015 року (т. 1 а.с. 97-102, 105-111), № 400 від 16.09.2015 року (т. 1 а.с. 114-117) судом не оцінюються, оскільки не мають доказового значення по кримінальному провадженню за відсутністю у них будь-якої інформації, яка б мала значення для встановлення дійсних обставин події.

Висновками експерта № 2088 та № 1989 визначалися групи крові потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 92, 94).

У зв`язку з тим, що групи крові потерпілого та обвинуваченого однакові, тож в при проведенні подальших експертиз з дослідження ножа, вилученого в ході огляду місця події 27.08.2015 року (висновок № 563 т. 1 а.с. 119-121), змивів з місця події (висновок № 2111 т. 1 а.с. 129-131), одягу та взуття ОСОБА_4 (висновок № 2109 т. 1 а.с. 133-135), змивів з рук ОСОБА_4 (висновок № 2110 т. 1 а.с. 137-139), змивів піднігтьового вмісту вільних кінців нігтьових пластин з рук ОСОБА_4 (висновок № 540 т. 1 а.с. 141-143), чотирьох камінців з місця події (висновок № 2112 т. 1 а.с. 145-147) виявлено кров людини, походження крові не виключається як від потерпілого ОСОБА_6 , так і від обвинуваченого ОСОБА_4 .

Відповідно до висновку експерта № 611 ЗТ від 11.11.2015 року (т. 1 а.с. 124-127) ніж, вилучений в ході огляду місця події, не відноситься до холодної зброї, відноситься до виробів господарчо-побутового призначення кухонних ножів.

Протокол огляду мобільного телефону Lenovo, вилученого 27.08.2015 року (т. 1 а.с. 81) доказового значення по кримінальному провадженню не має, оскільки і потерпілий, якому належить цей телефон, і обвинувачений зазначали про те, що вони між собою не передзвонювались.

Також в ході судового слідства досліджувались протоколи огляду сторінки з сайту Mamba.ru, яка створена потерпілим ОСОБА_6 , на якій міститься переписка між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 за період з 24 по 26 серпня 2015 року, відповідність якої дійсності в судовому засіданні не заперечувалась учасниками кримінального провадження, а також анкети, заповненої ОСОБА_6 на вказаному сайті (т. 1 а.с. 159-162).

Проаналізувавши у сукупності відомості, наявні у анкеті та переписці, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_6 , заповнюючи анкету на сайт знайомств, вказав з ким саме та з якою саме метою він бажає познайомитись, а також зазначив інформацію про те, що він гарно заробляє та є забезпеченою особою.

З переписки між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 також вбачається, що спілкування між ними йшлось в основному на тему інтимних сосунків, ініціатором особистої зустрічі став саме ОСОБА_4 , який у своєму повідомленні 25.08.2015 року о 17.40 годині запропонував зустрітися, а у повідомленнях 26.08.2015 року о 14.21, о 14.35 та о 16.49 та о 18.58 годині вказав, що зустріч може відбутися лише після 21.00 години. При цьому ОСОБА_6 в останньому повідомленні вказав куди саме вони можуть направитись.

Отже суд критично ставиться до пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що метою його зустрічі з потерпілим були комерційні пропозиції з питань виконання робіт та працевлаштування, а також те, що виїзд ОСОБА_6 на автомобілі на територію гаражного комплексу був несподіванкою для ОСОБА_4 та він проти цього заперечував, адже будь-яким активним способом він своєї незгоди не висловив, спроб покинути автомобіль не вживав, на допомогу не кликав, самостійно ініціював зустріч у темну пору доби.

Відповідно до висновку судової медичної експертизи № 4541 (т. 1 а.с. 155-158) у ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження: рана в області проксимальної фаланги п`ятого пальця лівої кісті по долонній поверхні з ушкодженням сухожилля згинача п`ятого пальця лівої кісті з розвитком згинальної контрактури п`ятого пальця лівої кісті у дистальному міжфаланговому суглобі, яка кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що потягло за собою незначну стійку втрату працездатності менше 10%; рана на передній поверхні шиї праворуч з повним пересіченням платізми, грудинно-перстневидного та грудинно-щитовидного м`язів з двох сторін, частковим пересіченням кивального м`язу зліва, пересіченням власної фасції шиї справа, в області правої щоки, в області підборіддя справа, в області верхнього краю правої вушної раковини, в лобно-скроневій області справа, в області лівої пахвової області, в області лівого передпліччя в серединній третині з ушкодженням фаціального футляру м`язів передпліччя, в області лівого передпліччя в нижній третині, на долонній поверхні лівої кісті у проекції головок п`ясних кісток, в області проксимальної фаланги четвертого пальця лівої кісті по тильній поверхні, на першому пальці правої кісті по долонній поверхні, які як окремо, так і у сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я; крововилив на правому передпліччі, що кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

Рани утворились від дії предмету, який має ріжучі властивості, крововилив утворився від дії тупого предмету. Давність утворення пошкоджень з урахуванням наданих медичних документів не суперечить строку, вказаному в обставинах справи. Враховуючи локалізацію видимих пошкоджень у ОСОБА_6 йому було спричинено не менш ніж дванадцять травматичних впливів.

Враховуючи, що в обвинувальному акті не вказані конкретні обставини та механізм спричинення крововиливу на правому передпліччі, оскільки ОСОБА_4 інкримінується спричинення ушкоджень потерпілому лише за допомогою ножа, а не іншим способом, зокрема, за допомогою тупого предмету, тож суд виключає з обвинувачення посилання на те, що саме в результаті дій ОСОБА_4 , вказаних в обвинуваченні, ОСОБА_6 заподіяно тілесне ушкодження у виді крововиливу на правому передпліччі.

Спричинення інших тілесних ушкоджень саме ним з застосуванням ножа ОСОБА_4 не оспорювалось.

Згідно висновку судової медичної експертизи № 3478 (т. 1 а.с. 163-164) у ОСОБА_4 виявлені рани в області лівої вушної раковини, в області другого пальця лівої кісті; садна в тім`яній області зліва, в щічній області зліва, в області лівого крила носа, в області лівого та правого передпліч, в області обох колінних суглобів, в області правої голені, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Рани в області другого пальця лівої кисті могли утворитись від дії предмета (предметів), який має колюче-ріжучі властивості. Інші ушкодження утворились від дії тупого (тупих) предмету. Давність утворення ушкоджень не суперечить строку, вказаному в обставинах справи. Характерні особливості травмуючих предметів на тілесних пошкодженнях, наявних у ОСОБА_4 , не відобразились.

Враховуючи локалізацію встановлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 йому було нанесено не менше 29 травматичних впливів.

Оцінюючи висновки експертизи, суд дійшов висновку, що усі тілесні пошкодження, які виявлені у ОСОБА_4 , могли утворитись в ході боротьби з ОСОБА_6 , натомість жодне з цих пошкоджень немає ознак серйозного та такого, яке б загрожувало життю чи здоров`ю обвинуваченого.

Відповідно до пояснень ОСОБА_4 під час проведення судової психіатричної експертизи у жовтні 2015 року він займається кікбоксінгом, тобто є здоровою, молодою, фізично розвиненою людиною, здатною чинити активний опір.

При цьому серед виявлених пошкоджень жодного не розташовано в області статевих органів ОСОБА_4 .

Вищевказане у сукупності з описом одягу ОСОБА_4 , наявному у висновку експерта № 2109 (т. 1 а.с. 133-135), відповідно до якого розривів чи пошкоджень цілісності футболки та штанів обвинуваченого не мається, на переконання суду, ставить під сумнів твердження ОСОБА_4 щодо намагань ОСОБА_6 зґвалтувати обвинуваченого, адже будь-яких характерних для таких протиправних дій пошкоджень одягу або тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 не виявлено.

При проведенні слідчого експерименту 18.11.2015 року за участю ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , експерта ОСОБА_10 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 (протокол т.1 а.с. 165-168, відеозапис слідчої дії на диску т. 1 а.с. 169) ОСОБА_4 пояснював, що в ході розмови в салоні автомобілю, коли ОСОБА_6 перебував на водійському сидінні, а ОСОБА_4 на дивані в салоні автомобілю ОСОБА_6 наполягав на інтимних стосунках, хапав його за руки та одяг, а потім переліз через сидіння назад. Після того як боротьба закінчилась у зв`язку з наближенням сторонньої людини та автомобілю ОСОБА_4 відбіг на відстань десь 200 метрів та подзвонив до міліції.

Потерпілий ОСОБА_6 в ході слідчого експерименту давав пояснення, які узгоджуються з його поясненнями, наданими при допиті під час судового слідства.

При цьому обвинувачений в судовому засіданні не зміг пояснити суду чому ним протягом часу з моменту зустрічі та до моменту, коли ОСОБА_6 переліз з переднього сидіння автомобілю назад, за умови незгоди ОСОБА_4 з місцем зупинки, темою розмов та вимогами потерпілого щодо статевих зносин ОСОБА_4 не вчинив будь-яких активних дій з метою покинути салон автомобілю чи покликати на допомогу перехожих, а після того як боротьба припинилась через появу на території гаражного комплексу сторонніх людей ОСОБА_4 не звернувся до них за допомогою, а швидко покинув місце події.

Також в ході слідчого експерименту ОСОБА_4 надав пояснення, які не відповідають дійсності, щодо часу здійснення дзвінка до міліції, адже вказував, що подзвонив одразу після того, як відбіг від місця події на 200 метрів, між тим як в судовому засіданні надавав інші пояснення, а з інших вивчених судом документів можна зробити висновок, що з моменту припинення боротьби та покидання ОСОБА_4 місця події та до здійснення ним дзвінка до міліції пройшло щонайменше 40 хвилин.

Згідно з висновком експерта № 4818-д (т. 1 а.с. 170-173) можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не виключається за обставин, які вказані як потерпілим, так і обвинуваченим в ході слідчого експерименту.

В ході досудового провадження було проведено судову психіатричну експертизу ОСОБА_4 , відповідно до висновку якої (т. 1 а.с. 174-178) ОСОБА_4 розладів психічної діяльності не виявляв та не виявляє в цей час. У період здійснення інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв. Отже, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом в цей час він також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує.

З висновку експертної комісії вбачається, що під час обстеження ОСОБА_4 повідомляв лікарям, що ОСОБА_6 в ході спілкування на сайті пропонував ОСОБА_4 фінансову допомогу замість інтимних відносин, а ОСОБА_4 у свою чергу, не маючи наміру вступати в інтимні стосунки з потерпілим, вирішив отримати від останнього гроші.

Натомість з переписки потерпілого та обвинуваченого, дослідженої в ході судового слідства, вбачається, що мови про надання ОСОБА_6 . ОСОБА_4 будь-якої фінансової винагороди за інтимні стосунки не було.

Оцінюючи заперечення сторони захисту проти пред`явленого обвинувачення в тій частині, що спричиняючи ОСОБА_6 тілесні ушкодження, ОСОБА_4 діяв в межах необхідної оборони, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Натомість, твердження обвинуваченого щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілому в ході самооборони від протиправних посягань ОСОБА_6 , на переконання суду, не знайшли в ході судового слідства будь-якого обґрунтування та суперечать іншим дослідженим доказам, а також не відповідають логіці та обставинам подій, адже ніщо не заважало обвинуваченому з моменту усвідомлення небезпеки з боку потерпілого залишити автомобіль або звернутися за допомогою до перехожих, привернувши їх увагу.

Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи на зайняту обвинуваченим позицію щодо невизнання вини, ґрунтуючись на досліджених в ході судового слідства доказах у їх сукупності, суд дійшов висновку, що, окрім наміру заволодіти чужим майном, нічим іншим не можна пояснити поведінку ОСОБА_4 , який, маючи підстави вважати, що потерпілий є матеріально забезпеченою людиною, достовірно знаючи про мету зустрічі, яку мав на увазі та чітко висловив ОСОБА_6 , бере з собою ніж, зустрічається з раніше незнайомим чоловіком пізно ввечері та їде з ним у досить усамітнене місце.

Позицію обвинуваченого щодо невизнання своєї вини та звинувачення потерпілого у скоєнні протиправних дій суд розцінює як тактику сторони захисту, спрямовану на уникнення ОСОБА_4 відповідальності за скоєний злочин.

При кваліфікації дій обвинуваченого суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187, частина третя статті 189 КК) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

Пункт 6 постанови № 10 вказує, що розбій як злочин проти власності - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

З урахування вищевикладеного, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочину за вищевказаних обставин знайшла своє підтвердження в ході судового слідства, доведена належними достатніми та допустимими доказами, а його дії суд кваліфікує як умисний напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за ст. 187 ч. 1 КК України.

Обставин, які б обтяжували або пом`якшували покарання, судом в ході слідства не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує відомості про особу ОСОБА_4 , який є раніше не судимим (т. 1 а.с. 191), на обліку в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» та Запорізькому обласному наркологічному диспансері не перебуває (т. 1 а.с. 192, 193), за місцем попереднього проживання характеризується формально (т. 1 а.с. 194), характеристики за фактичним місцем мешкання не надано, неодружений, не працює, неповнолітніх дітей не має, зі слів навчається.

Водночас суд приймає до уваги також конкретні обставини злочину, а саме, що нанесення ОСОБА_4 численних ударів ножем потерпілому в область шиї та голови могло призвести до значно більш тяжких наслідків, а саме тяжкого каліцтва потерпілого або навіть його смерті.

При цьому ОСОБА_4 вини своєї у скоєнні злочину не визнав, у скоєному не розкаявся та протиправності своїх дій не усвідомив, матеріальну та моральну шкоду потерпілому не відшкодував навіть у мінімальному розмірі.

За таких обставин, враховуючи відсутність пом`якшуючих покарання обставин, позицію прокурора та потерпілого, які наполягали на суворому покаранні, суд вважає, що з метою досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, а саме кари та виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкції ст. 187 ч. 1 КК України, але не на мінімальній її межі.

Підстав для звільнення ОСОБА_4 від відбуття покарання суд не вбачає, оскільки за відсутності у обвинуваченого усвідомлення протиправності своїх дій, можливості настання тяжких наслідків та каяття, немає також і підстав вважати, що виправлення ОСОБА_4 є можливим без фактичного відбування покарання.

Також у відповідності до вимог ст. 72 ч. 5 КК України до строку покарання слід зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 під час досудового слідства відповідно до протоколу затримання, ухвали суду про обрання запобіжного заходу та довідки про звільнення (т. 1 а.с. 182-189).

Датою фактичного затримання ОСОБА_4 суд вважає 27.08.2015 року відповідно до протоколу затримання (т. 1 а.с. 182-184), який підписаний ОСОБА_4 без заперечень, оскільки доказів на підтвердження наявності підстав вважати, що затримання ОСОБА_4 відбулось 26.08.2015 року, в ході судового слідства надано не було.

При цьому суд не вбачає підстав для зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу на тримання під вартою, як того просив прокурор під час промови у судових дебатах, оскільки строк дії ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.08.2015 року про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави скінчився 30.10.2015 року, про що зазначено в ухвалі суду. Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили суд не вбачає за відсутності відповідного письмового клопотання, заявленого у передбаченому КПК України порядку.

В ході судового розгляду цивільним позивачем ОСОБА_6 було заявлено позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином, уточнений в ході судового слідства (т. 2 а.с. 13-15). В обґрунтування розміру матеріальної шкоди ОСОБА_6 пояснив, що в результаті отриманих тілесних пошкоджень він був вимушений лікуватись, придбаваючи медичні препарати та інші речі за свій кошт на загальну суму 2940,29 гривень. Також внаслідок спричинення йому поранень він відчував біль та образу, у нього утворились шрами, пошкоджено ліву руку, що перешкоджає йому працювати, носити важкі речі. Внаслідок розголосу подробиці його особистого життя сталі відомі його дітям та дружині, працівникам кафе, внаслідок чого він певною мірою втратив свою репутацію та авторитет. Моральну шкоду оцінює у 100000 гривень, які просить стягнути з ОСОБА_4 . Також просить стягнути з ОСОБА_4 витрати на надання правової допомоги в сумі 4400 гривень.

Цивільний відповідач ОСОБА_4 проти позову заперечував повністю, вказуючи, що вину свою у скоєнні злочину не визнає, тому немає підстав і для стягнення з нього шкоди. Також вказував, що не усі витрати підтверджені документально та є необхідними та пов`язаними з лікуванням заподіяних ушкоджень. Розмір моральної шкоди також вважає завищеними, оскільки подробиці особистого життя ОСОБА_6 сталі відомі членам його родини та іншим особам не від ОСОБА_4 , а від працівників міліції.

Відповідно до копії виписного епікризу (т. 1 а.с. 42) ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Міської клінічної лікарні № 2 з 26.08.2015 року по 04.09.2015 року, поступив з діагнозом колото-різані рани голови, шиї, лівої та правої верхніх кінцівок, геморагічний шок. Виписався у задовільному стані для продовження лікування амбулаторно.

Посилання ОСОБА_6 на те, що отримані ним пошкодження є більш тяжкими, ніж зазначено у висновку експерта, оскільки вони були небезпечними для життя внаслідок пошкодження життєво важливих органів, а поранення руки слід кваліфікувати як тілесне ушкодження середнього ступені тяжкості, суд до уваги не бере, оскільки наявними у матеріалах кримінального провадження документами такі твердження спростовані.

Суперечностей між записами у медичній картці з КУ «Міська клінічна лікарня № 2» (т. 1 а.с. 231-243) та висновками, викладеними в висновку експерта, суд не вбачає.

Відповідно до ст. 1195 ч. 1 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Аналізуючи у сукупності призначення лікарів, зазначені в медичній картці ОСОБА_6 , та надані цивільним позивачем чеки на придбання медичних препаратів, суд дійшов висновку, що не всі препарати придбані ОСОБА_6 за призначенням лікарів та пов`язані безпосередньо з лікуванням тілесних пошкоджень, отриманих в результаті дій ОСОБА_4 . Зокрема, суд не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_4 вартості придбаних ОСОБА_6 наступних медичних препаратів та іншого: омез капсул, який застосовується для лікування захворювань шлунково-кишкового тракту, глюконату кальцію та ультракаіну, які придбані 21.09.2015 року, цетрилеву, який відноситься до групи протиалергічних та антигістамінних препаратів, очних крапель дифталь, мінеральної води, препаратів, придбаних 04.12.2015 року, зважаючи, що цивільним позивачем не надано документів на підтвердження того, що зазначені препарати були йому призначені лікарем саме у зв`язку з лікуванням тілесних пошкоджень, отриманих 26.08.2015 року, а також враховуючи особливості призначення та специфіку застосування таких препаратів.

Також суд не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 суми страхового платежу у 250 гривень (т. 1 а.с. 46, 47), оскільки договір страхування укладений ОСОБА_6 добровільно та такі витрати не були необхідними та безсумнівно пов`язаними з пораненнями. Також позивачем не підтверджено наявність підстав для стягнення з ОСОБА_4 200 гривень, сплачених 12.01.2016 року (т. 2 а.с. 16), оскільки з наданої копії чеку не можливо зрозуміти кому та за що сплачені ці кошти та який зв`язок між цими витратами та лікуванням отриманих у серпні 2015 року тілесних ушкоджень.

Виходячи з вищевикладеного, суд вбачає підстави для стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 1899,24 гривень, яку складають вартість препаратів, щодо яких в медичній картці містяться призначення лікаря або які за своїм призначенням можуть бути пов`язані з лікуванням отриманих пошкоджень.

Також суд вбачає підстави для стягнення з ОСОБА_4 витрат на правову допомогу відповідно до договору про надання правової допомоги від 05.12.2015 року, розрахунку та акту виконаних робіт (т. 2 а.с. 18-21), оскільки такі витрати відповідно до ст. 118 КПК України відносяться до процесуальних витрат та згідно вимог ст. 124 КПК України мають бути стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого.

При вирішенні позову в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

З копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що ОСОБА_6 зареєстрований як фізична особа-підприємець з основним видом діяльності: діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування.

Відповідно до копій свідоцтва та диплому (т. 1 а.с. 48, 49) ОСОБА_6 має кваліфікацію повара та закінчив навчальний заклад за спеціальністю «Економіка торгівлі».

Як зазначено у консультативному висновку Університетської клініки Запорізького державного медичного університету (т. 1 а.с. 230), а також виписки з медичної картки (т. 2 а.с. 17) у ОСОБА_6 виявлено посттравматичну нейропатію срединного та ліктьового нервів зліва з порушенням функції кисті.

Враховуючи вищевказані документи у сукупності з поясненнями потерпілого та свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суд виходить з того, що потерпілий ОСОБА_6 дійсно здійснює підприємницьку діяльність в кафе та внаслідок пошкодження лівої руки має певні обмеження щодо приготування страв та перенесення важких речей.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з положень статей 23, ст. 1168 ч. 1 ЦК України, роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, які вказують, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Оцінюючи у сукупності пояснення потерпілого, свідків, висновки судово-медичної експертизи щодо спричинених тілесних ушкоджень, інші медичні документи, суд дійшов висновку, що в результаті нападу та отриманих поранень ОСОБА_6 безумовно боявся за своє життя, зазнав фізичного болю та психоемоційного стресу, а також був вимушений тривалий час лікуватись, отримав шрами на шиї та обличчі, також було пошкоджено ліву руку, що мало наслідком певні обмеження щодо роботи.

Натомість при визначенні розміру моральної шкоди суд не враховує посилання потерпілого, що в результаті скоєння ОСОБА_4 злочину сталі відомі деякі подробиці особистого життя потерпілого, оскільки розголошення обставин отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень не є результатом дій саме ОСОБА_4 , бо, як вказав потерпілий, такі обставини були повідомлені дружині та рідним ОСОБА_6 та співробітникам кафе працівниками міліції та самим потерпілим, а не обвинуваченим.

За таких обставин, суд вважає розумною, справедливою та такою, що відповідає обсягу моральних страждань ОСОБА_6 , компенсацію у розмірі 70000 гривень.

Враховуючи вищевикладене, цивільний позов має бути задоволений частково.

У відповідності до вимог ст. 124 ч. 2 КПК України з обвинуваченого також повинні бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів при проведенні судових експертиз.

Суд також вважає за необхідне розпорядитись речовими доказами по справі з урахуванням думки учасників провадження та норм ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, ст. 72, ст. 187 ч. 1 КК України,
ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

В строк відбування покарання згідно ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення з 27 серпня 2015 року по 31 серпня 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з дати фактичного приведення вироку до виконання.

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 1899,24 гривень (одна тисяча вісімсот дев`яносто дев`ять гривень 24 коп) на відшкодування матеріальної шкоди, 4400 (чотири тисячі чотириста) гривень витрат на правову допомогу та 70000 (сімдесят тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 2917,80 гривень (дві тисячі дев`ятсот сімнадцять гривень 80 коп).

Речові докази два DVD-R диска з відеозаписами, які містяться в матеріалах кримінальної справи, залишити в матеріалах кримінальної справи; мікрочастки, 9 слідів папілярних візерунків, 5 змивів речовини бурого кольору, ніж, матеріал для можливого ДНК-дослідження речовин з ножа та змиви з нігтьових пластин, відбитки пальців, футболку, брюки та пару кросівок, чотири камінці, які здані на зберігання до камери речових доказів Шевченківського відділення поліції Ленінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, знищити.

Копію вироку учасники судового провадження мають право отримати в суді негайно після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1