Справа №127/7597/16-к
Провадження №1-кс/127/2899/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2016 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,розглянувши клопотання старшого слідчого Вінницького відділу поліції ГУ Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий ОСОБА_3 звернувся до суду з даним клопотанням про арешт майна, яке погоджено з прокурором ОСОБА_6 , мотивуючи свої вимоги тим, що слідчим відділом Вінницького відділу поліції ГУ Національної поліції у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001544 від 02.03.2016, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого.1 ст. 190 КК України, про те що посадові особи ПАТ КБ «Приватбанк» шахрайським шляхом заволоділи квартирою ОСОБА_4 , загальною площею 30 метрів квадратних, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та грошовими коштами у сумі 14000 доларів США.
У результаті проведеного досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено: було допитано потерпілого ОСОБА_4 , який повідомив, що 2007 році він вирішив придбати нерухоме майно, а саме квартиру для постійного проживання разом зі своєю сімєю. Оскільки всієї суми коштів на придбання квартири не було, він звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» у відділення, яке розташоване в м. Вінниця, вул. Хмельницьке Шосе, 14 де працівники ПАТ КБ «Приватбанк», не роз`яснивши йому належним чином умови отримання кредиту та не надавши відповідно ознайомитись з умовами кредитного договору повідомили, що суму, яку йому потрібно, а саме 35000 доларів США можуть надати лише нібито тільки за двома кредитними договорами. Надавши йому для підписання зазначені кредитні договори, в одному з яких (VIW3G105631615) зазначена сума 36505.0 доларів США, з яких 28000 доларів США на придбання нерухомості, а саме квартири загальною площею 30 метрів квадратних, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а в іншому (VIW3G205631615) зазначена сума 7000 доларів США. На його запитання, що потрібна сума лише 35000 доларів США на придбання квартири працівники ПАТ КБ «Приватбанк» незрозуміло пояснили, що він отримує суму яку потрібно, а в кредитних договорах так зазначено, оскільки це стандартні бланки кредитних договорів та сказали щоб він не хвилювався, все буде нормально.
Підписавши зазначені кредитні договори у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк», яке розташоване в м. Вінниця, вул. Хмельницьке Шосе, 14 через касу була видана сума коштів в розмірі 35000 доларів США, які отримали продавці квартири, яка розташована в АДРЕСА_1 . За умовами кредитних договорів ОСОБА_4 вносив щомісячний платіж в розмірі 440 доларів США при курсі долара близько 5 гривень за одиницю. В 2009 році у зв`язку зі світовою кризою курс долара виріз до позначки 8 гривень за одиницю. ОСОБА_4 неодноразово звертався до працівників ПАТ КБ «Приватбанк» з проханням піти на зустріч у перегляді виплат по кредиту з метою отримання можливості продовжувати виплати по зазначеному курсу долара, на що від працівників ПАТ КБ «Приватбанк» було категорично відмовлено. Згодом ОСОБА_7 повідомив працівникам ПАТ КБ «Приватбанк», що не зможе продовжувати виплачувати значену суму щомісяця. Також окрім щомісячних платежів працівники ПАТ КБ «Приватбанк» змушували його щорічно за свої кошти платити страховий внесок в розмірі близько 500 доларів США. В 2009 році ОСОБА_7 був змушений припинити щомісячні виплати по зазначеним кредитним договорам та платив лише частково, наскільки мав фінансову спроможність. ПАТ КБ «Приватбанк» одразу нарахував пеню і штрафи та звернувся в суд з позовом про отримання надуманих пені та штрафів та стягнення на квартиру шляхом іі продажу. В позовній заяві до суду працівники ПАТ КБ «Приватбанк» чомусь зазначили лише один кредитний договір (VIW3G105631615) та вказали, що згідно умов зазначеного договору ОСОБА_4 отримав суму коштів в розмірі 36505.0 доларів США, за які придбав нерухомість, а саме квартиру загальною площею 30 метрів квадратних, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка коштувала 35000 доларів США, таким чином працівники ПАТ КБ «Приватбанк» свідомо повідомили неправдиві відомості в позовній заяві з метою заволодіти його майном та коштами. Через деякий час працівники ПАТ КБ «Приватбанк» подали ще одну позовну заяву до суду по кредитному договору (VIW3G205631615), згідно якої ОСОБА_4 нібито отримав окремо суму коштів в розмірі 7000 доларів США. Таким чином по позовній заяві за кредитним договором (VIW3G105631615) ПАТ КБ «Приватбанк» отримав рішення суду на стягнення на квартиру шляхом її продажу, а по позовній заяві за кредитним договором (VIW3G205631615) отримав рішення суду на стягнення з нього коштів в розмірі близько 14000 доларів США. Таким чином посадові особи ПАТ КБ «Приватбанк» шахрайським шляхом заволоділи його майном, а саме квартирою загальною площею 30 метрів квадратних, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та грошовими коштами на суму близько 14000 доларів США. Також ОСОБА_4 повідомив, що посадовими особами ПАТ КБ «Приватбанк» дана квартира виставлена на продаж в мережі інтернет, що є підтвердженням наміру відчуження даної квартири без прийняття остаточного рішення судами згідно законодавства України.
Таким чином встановлено факт готування до незаконного вилучення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з власності ОСОБА_4 , яке в подальшому може бути реалізовано стороннім особам та на даний момент відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_4 на праві власності, а тому виникла необхідність у визнані вказаної будівлі речовим доказом, оскільки існує реальна загроза втрати вказаного майна, або подальшої його реалізації іншим особам з метою уникнення відповідальності за протиправні дії.
Усе вищевказане надає підстави вважати, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 є об`єктом, на які спрямовані незаконні дії представників ПАТ КБ «Приватбанк».
09.12.2015 року винесено постанову про визнання вказаної квартири речовим доказом.
Враховуючи викладене,слідчий просив задоволити клопотання.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив його задоволити.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 не заперечила щодо задоволення клопотання, просила його задоволити.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку слідчого, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно п.1 ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 є об`єктом, на які спрямовані незаконні дії, визнана речовим доказомі має доказове значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що є достатні підстави для накладення арешту на майно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131,132, 170,171. КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання задоволити.

Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_4 на праві приватної власності.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: