Справа № 625/269/16-к
Провадження № 1-кс/625/83/16
У Х В А Л А

Іменем України

26.09.2016 року с.Різуненкове

Коломацький районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурора Валківського відділу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , та захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
ВСТАНОВИВ:
29 липня 2016 року із апеляційного суду Харківської області до Коломацького районного суду Харківської області надійшло кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000376, щодо обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.
Вироком Коломацького районного суду Харківської області від 21 вересня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 5 місяців.
При цьому під час розгляду справи та ухвалення судом вироку питання щодо продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою, що спливає 29 вересня 2016 року, не вирішувалося.
26 вересня 2016 року до Коломацького районного суду Харківської області звернувся прокурор із клопотанням щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_4 під вартою до набрання вироком Коломацького районного суду Харківської області законної сили.

В судовому засіданні прокурор наполіг на задоволенні заявленого клопотання, обвинувачений та його захисник в судовому засіданні не заперечували проти продовження дії запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження дійшов наступних висновків.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення судом питань щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно ст. 199 КПК України суд при розгляді клопотання про продовження строків тримання під вартою враховує відомості про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наявність відомостей передбачених ст. 184 КПК України, наявність неможливості запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, а також обставини, що наявні ризики не зменшились.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам передбаченим п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Оцінивши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши зміст вироку та матеріалів кримінального провадження, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, оскільки обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, а тому з метою запобігти обвинуваченим переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, дійшов висновку, що є підстави для продовження строків тримання обвинуваченого під вартою.
Вказане рішення суду узгоджується із усталеною практикою ЄСПЛ, зокрема, із Рішенням «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 злочину, можливість незаконного впливу на потерпілу та свідків, можливість ухилення від явки до суду та можливість продовження злочинної діяльності.
Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Водночас, розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених обставин, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 314-316, ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ :
Продовжити строк тримання ОСОБА_4 під вартою в Харківській установі виконання покарань Управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27) до набрання законної сили вироком Коломацького районного суду Харківської області від 21 вересня 2016 року.
Копію ухвали направити до Харківської установи виконання покарань Управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27).
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1