АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/1692/16 Головуючий 1-ої інстанції:
Справа: № 614/63/16-к ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 185
У Х В А Л А
Іменем України
22 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області на вирок Борівського районного суду Харківської області від 29 квітня 2016 року, відповідно до якого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кірс Верхнєкамського району Кировської області Російської Федерації, громадянин України, з середньою освітою, розлучений не працюючий, раніше судимий:

- 20.04.2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України Борівським районними судом Харківської області на 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 22.06.2011 року за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 263 КК України Борівським районними судом Харківської області на 4 роки позбавлення волі;

- 11.01.2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України Борівським районними судом Харківської області на 3 роки позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки,

засуджений за ч. 2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України в строк призначеного покарання зараховано покарання за вироком Борівського районного суду Харківської області від 11.01.2016 року шляхом часткового складання призначених покарань та призначено ОСОБА_7 покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 3 січня 2016 року близько 14-00 год. , він, проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 з власницею домоволодіння ОСОБА_8 , таємно викрав належне їй майно на загальну суму 600 грн.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання за сукупністю злочинів, а також у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, на підтримку апеляційної скарги заступника прокурора Харківської області, обвинуваченого, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Положення ч. 4 ст. 70 КК України передбачають, що за правилами ч.ч.1-3 цієї ж статті призначається покарання, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточного призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72.

Разом з тим, відповідно до положень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Оскільки, за вироком Борівського районного суду Харківської області від 11 січня 2016 року ОСОБА_7 був звільнений від призначеного покарання з випробуванням, а

до постановлення цього вироку, 3 січня 2016 року він вчинив інший злочин за який він засуджений до покарання, що належить відбувати реально, то суд першої інстанції неправильно застосував закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосував ч. 4 ст. 70 КК України, яка не підлягає застосуванню.

Вирок Борівського районного суду Харківської області від 11 січня 2016 року за яким ОСОБА_7 був звільнений від призначеного покарання з випробуванням підлягає самостійному виконанню

Тому рішення суду про застосування ч. 4 ст. 70 КК України підлягає виключенню з резолютивної частини вироку що оскаржується, а апеляційна скарга прокурора в цій частині підлягає задоволенню.

Що стосується просьби прокурора в апеляційній скарзі про скасування вироку ще і через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, то в цій частині апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд врахував ступень тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного раніше двічі судимий, за місцем проживання характеризується формально, не працює, завдану шкоду не відшкодував.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 суд зазначив - визнання вини, а обставини, що обтяжують йому покарання відсутні.
Враховуючи, що крадіжку ОСОБА_7 вчинив у своїй співмешканки, яка матеріальних претензій до нього не має, розмір завданої ним шкоди 600 грн. не є значним, покарання йому призначено хоча і мінімальне з передбачених у санкції ч. 2 ст. 185 КК України, але ж у виді позбавлення волі при наявності в санкції і інших, більш м`яких видів покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, колегія судді зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, призначивши обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі мінімальне за розміром, вважаючи це покарання необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а доводи апеляційної скарги правильності цього висновку не спростовують.
За таких обставин апеляційна скарга заступника прокурора Харківської області частині призначеного покарання задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити частково.

Вирок Борівського районного суду Харківської області від 29 квітня 2016 року відносно ОСОБА_7 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку рішення суду про застосування ч. 4 ст. 70 КК України.

Вирок Борівського районного суду Харківської області від 11 січня 2016 року відносно ОСОБА_7 виконувати самостійно.

В решті вирок Борівського районного суду Харківської області від 29 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Головуючий -

Судді: