Номер провадження 1-кп/243/575/2016
Номер справи 243/6232/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
« 18 » жовтня 2016 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

- прокурора ОСОБА_3

- потерпілого ОСОБА_4

- обвинуваченого ОСОБА_5 ,

- захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 19 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0001315 від 13 травня 2016 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області 01 серпня 2016 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Билбасівка Слов`янського району Донецької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, інвалідом не являється, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 125 ч.1, 185 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
12 травня 2016 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проходив повз будинків розташованих по пров. Ізоляторному м. Слов`янська, побачив раніше знайомого ОСОБА_8 ,який як йому здалося, вживав там наркотичні засоби. У вказаний час, у вказаному місці, тобто 12 травня 2016 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, у ОСОБА_5 на грунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_4 з приводу вживання ним наркотичних засобів виник протиправний умисел на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. Перебуваючи у вищевказаному місці, у вищевказаний час, ОСОБА_5 , реалізуючи свій протиправний умисел, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , підбіг до ОСОБА_4 , який знаходився біля будинку №9 по пров. Ізоляторному м. Слов`янська та обхопив правою рукою за шию та почав душити ОСОБА_4 після чого, продовжуючи свої умисні протиправні дії, здійснив два удари головою ОСОБА_4 об землю. Після чого ОСОБА_4 підвівся та намагався втекти, однак ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, підбіг до ОСОБА_4 та збив його з ніг, зробивши «підсічку», від чого ОСОБА_4 впав на землю, після чого наніс ОСОБА_4 , який лежав на землі, два удари ногою в область правого боку, та кулаком правої руки один удар у область затилку. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_4 наступні тілесні ушкодження: синці на шкірі правого плеча, поперекової області праворуч, садна на шкірі лівого ліктьового суглобу та колінних суглобів, що мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 12 травня 2016 року приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку №9 по провулку Ізоляторному у місті Слов`янську, після спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень та після того, як ОСОБА_4 втік, побачив у траві мобільний телефон «Nokia 206» imei НОМЕР_1 чорного кольору, який належить ОСОБА_4 . У вищевказаний час, у вищевказаному місці, у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме вищевказаного мобільного телефону.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 12 травня 2016 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, знаходячись біля будинку №9 по провулку Ізоляторному в місті Слов`янську, умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, розуміючи протиправний характер своїх дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_4 , а саме мобільний телефон «Nokia 206» imei НОМЕР_1 чорного кольору, вартістю 487,13 грн, у якому знаходилася сім-карта «МТС» вартістю 12,50 грн та сім-карта «Лайф» вартістю 12,50 грн, після чого ОСОБА_5 з місця скоєння злочину втік, викраденим розпорядившись на власний розсуд.

Умисними протиправними діями ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 була заподіяна матеріальна шкода на загальну суму 512 грн 13 коп.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_5 викривається наступними доказами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав повністю свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 125 ч. 1, 185 ч.1 КК України та суду пояснив, що до 12 травня 2016 року він був знайомий з потерпілим ОСОБА_4 , але ніяких відносин вони не мали. В той день він випив приблизно 250 -300 грамів горілки. Він зустрів ОСОБА_4 коли йшов по провулку Ізоляторному. ОСОБА_4 стояв спиною біля паркану і він подумав, що цей чоловік вживає наркотичні засоби, оскільки на цьому провулку він неодноразово бачив осіб, які вживають наркотичні засоби. ОСОБА_4 стояв до нього спиною і він не бачив, що той тримає в руках. На початку їх конфлікту з потерпілим була присутня ще ОСОБА_9 і її двоє малолітніх дітей. Він вирішив покарати чоловіка за вживання наркотичних засобів і з цією метою підійшов до нього, але ОСОБА_4 став тікати, а він його наздоганяти. Між ними виникла бійка: він узяв ОСОБА_4 за шию, повалив на землю, наніс декілька ударів кулаком в голову та по тулубу. Лаявся на адресу ОСОБА_4 , коли наносив удари. Перед тим, як почалася бійка, він не просив ОСОБА_4 віддати йому мобільний телефон і в той час, коли бив потерпілого, також не виказував вимоги віддати мобільний телефон, оскільки у потерпілого мобільного телефону він не бачив. Він бив ОСОБА_4 за те, що той вживає наркотичні засоби в цьому провулку, оскільки там мешкають його знайомі. Він наніс ОСОБА_4 5-6 ударів і той втік. Але, він вважав, що мало побив потерпілого і побіг за ним щоб ще його побити. Він наздогнав потерпілого, зробив йому «підсічку», ОСОБА_4 впав і він став бити потерпілого ногою у поперек, а кулаком по голові. Протягом цих подій він мобільного телефону у ОСОБА_4 не бачив і не виказував вимоги його йому передати. Головою об землю він потерпілого не бив і не душив. Просто захватив за шию, придавив, але задушити його не мав наміру. Потім до них підійшов ОСОБА_10 і він потерпілого відпустив. ОСОБА_4 пішов від них і він побачив мобільний телефон, який лежав у траві, підняв його, а потім в кінці вулиці віддав ОСОБА_10 , щоб телефон побув у нього. Наступного дня мобільний телефон він віддав у міліції. ОСОБА_10 підійшов до них, коли він вже вдруге повалив ОСОБА_4 та бив його, було ще не темно. Він бив ОСОБА_4 , а ОСОБА_10 намагався його зупинити і він послухав ОСОБА_10 . Після всього вони вирішили йти додому до ОСОБА_10 . ОСОБА_10 пішов уперед, а він залишився обтрушувати свій одяг і побачив телефон. Він забрав телефон, ОСОБА_4 в той час уже відійшов і він його не бачив, не намагався повернути телефон потерпілому. Передаючи телефон ОСОБА_10 , він пояснив, що цей телефон належить ОСОБА_4 і попросив потримати його у себе. Думав залишити мобільний телефон у себе або повернути ОСОБА_4 . Він визнає, що тілесні ушкодження у потерпілого утворилися від його протиправних дій, до їх бійки у ОСОБА_4 ніяких видимих тілесних ушкоджень не було. Тілесні ушкодження у потерпілого він побачив після всього.

Наступного дня він дізнався, що його шукає міліція, сам подзвонив до дільничного інспектора і віддав мобільний телефон.

Мобільний телефон «Nokia 206» imei НОМЕР_1 чорного кольору, у якому знаходилась сім-карта «МТС» та сім-карта Лайф повернуто потерпілому.

У тому, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, він щиро розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що до 12 травня 2016 року він з обвинуваченим був знайомий, але мало. 12 травня 2016 року він знаходився на провулку Ізоляторному і шукав там свою банківську картку, яку там загубив. Почув, що ззаду до нього хтось біжить, повернувся і побачив ОСОБА_5 , який схватив його за горло, повалив на землю. При цьому ОСОБА_5 нічого йому не казав. Приналежний йому мобільний телефон він тримав у лівій руці, але ОСОБА_5 не казав йому віддати телефон і не забирав його. ОСОБА_5 став його душити, але він зміг звільнитися і намагався втекти. Зробив декілька кроків, але ОСОБА_5 наздогнав його, зробив йому «підсічку», він впав на землю, а ОСОБА_5 схватив його за шию і почав його душити, але будь- яких вимог не виказував. Приналежний йому мобільний телефон був у нього в руці. ОСОБА_5 вдарив його один раз кулаком по голові і декілька разів по тулубу, один раз ногою. Всі тілесні ушкодження у нього утворилися від дій ОСОБА_5 . Потім він випустив телефон з руки і відчув це. ОСОБА_5 припинив його бити, він встав і пішов. Мобільного телефону в той момент він не бачив, тому його і не забрав. В його присутності ОСОБА_5 телефону в руки не брав, не казав віддати йому телефон. Коли він піднявся, то не бачив, щоб ОСОБА_5 брав його телефон. Спочатку ОСОБА_5 схватив його за горло і повалив на землю, став душити. Він був збоку від ОСОБА_5 . Він лежав на правому боці. Головою об землю обвинувачений його не бив. Перший раз ОСОБА_5 його взагалі не бив. ОСОБА_5 нічого не казав, все відбувалося мовчки. Він не питав у ОСОБА_5 чому той на нього напав, оскільки не мав такої змоги.

Поряд з ними, на відстані 5-10 метрів, знаходилася ОСОБА_11 , але вона не вмішувалася в конфлікт. Чи була ОСОБА_12 присутня весь час, він не пам`ятає. ОСОБА_10 , коли йшов до них, то здалеку кричав, щоб ОСОБА_5 припинив і заспокоївся. ОСОБА_5 відпустив його, не став душити, але наніс декілька ударів. ОСОБА_10 прийшов до них вже в кінці. Мобільний телефон з двома картками йому повернули. Претензій матеріального та морального характеру він до ОСОБА_5 не має. Просить суд суворо його не карати та не позбавляти волі. Вони днів через п`ять зустрілися з обвинуваченим, який перед ним вибачився і пояснив, що думав, що ОСОБА_4 наркоман.

З ним на досудовому слідстві проводили слідчу дію Слідчий експеримент, були присутні поняті. Фразу від ОСОБА_5 «О, телефон» він почув саме в той час, коли ОСОБА_5 наніс йому удар у потилицю. Після удару телефон випав у нього з руки і ОСОБА_5 не міг його в нього вимагати. Удар у потилицю був останній, потім випав телефон і ОСОБА_5 припинив його бити. Він не бачив, як ОСОБА_5 підіймав телефон. При проведенні слідчого експерименту він може щось казав не так, оскільки Слідчий експеримент проводився через півтора місяця після подій, а після удару в потилицю він майже нічого не пам`ятав. При проведенні слідчого експерименту він не розумів, що оговорює людину в скоєнні тяжкого злочину. Після удару в потилицю він не міг усвідомлювати і думати куди подівся телефон і хто його забрав. Напад на нього ОСОБА_5 не був пов`язаний з заволодінням приналежним йому майном мобільним телефоном.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з ОСОБА_5 це її кум, також вона знайома з ОСОБА_4 вона з початку була очевидцем конфлікту між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а потім пішла додому. 12 травня 2016 року вона разом з ОСОБА_5 та дитиною ходили на озеро забирати її дітей. ОСОБА_5 був у нетверезому стані, оскільки в той день у них вдома вони відмічали свято. Вони йшли по провулку, побачили, як зупинилося таксі з якого вийшов ОСОБА_4 і біля стовпа щось почав забирати. Будь-яких тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 вона не бачила. Що в той момент було у ОСОБА_4 в руках вона не бачила. ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_4 , штовхнув його рукою в плече чи по шиї. ОСОБА_4 впав і вони почали битися. Вони кричали, висловлювалися брудною лайкою. Вона не чула, щоб ОСОБА_5 висловлював вимогу забрати у ОСОБА_4 телефон або щось інше. Конфлікт між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виник через вживання ОСОБА_4 наркотичних засобів. Про мобільний телефон ОСОБА_5 нічого не казав ОСОБА_4 . Вона пішла додому і попросила свого чоловіка ОСОБА_10 йти до них і подивитися що там відбувається. З свого двору вона чула, що ОСОБА_4 просив відпустити його. Її чоловік ОСОБА_10 пішов до них, але що там відбувалося вона не знає, чоловік їй нічого не казав. Коли її чоловік повернувся, вона не бачила, що в нього в руках.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_5 це його товариш. Він також знайомий з ОСОБА_4 12 травня 2016 року у них вдома було свято і вони вживали спиртні напої. Потім його дружина ОСОБА_9 пішла разом з ОСОБА_5 та двома дітьми до озера Лиман. Він знаходився дома до того моменту, поки дружина не повернулася. Вона була відсутня приблизно 15 -20 хвилин. ОСОБА_9 , коли повернулася, то сказала, що ОСОБА_5 б`ється з ОСОБА_4 і попросила його підти подивитися, що там відбувається. Також дружина йому розповіла, що коли разом з ОСОБА_5 вони йшли по провулку, то побачили, що ОСОБА_4 щось підняв з землі, а потім спустив штани. Він пішов на те місце і здалеку побачив, що ОСОБА_4 лежав на землі, а ОСОБА_5 наносив йому удари ногою. Це відбувалося біля будинку АДРЕСА_3 , від нього на відстані 50-60 метрів. Коли ОСОБА_5 наносив удари ОСОБА_4 , то при цьому нічого не казав, але він міг і не чути. ОСОБА_4 також нічого не казав. Коли він почав кричати, ОСОБА_5 повернувся до нього, а ОСОБА_4 в той час встав з землі і утік в сторону вул. Каховська. ОСОБА_5 його не наздоганяв. Він підійшов до ОСОБА_5 , спитав що трапилося і він йому це все розповів. Він не чув, щоб ОСОБА_5 висловлював вимогу про передачу йому ОСОБА_4 приналежного мобільного телефону. Він бачив в руках ОСОБА_5 приналежний ОСОБА_4 мобільний телефон. ОСОБА_5 йому сказав, що підняв цей мобільний телефон, який був в траві, на тому місці де вони дралися. ОСОБА_5 віддав йому приналежний ОСОБА_4 мобільний телефон, оскільки він знайомий з ОСОБА_4 і вони думали, що ОСОБА_4 за телефоном прийде до нього. Але, ОСОБА_4 не прийшов до нього за телефоном і він поклав його вдома. Наступного дня він поклав телефон на те місце, де вони дралися та викликав працівників поліції, яким сказав, що він знайшов телефон. Він знає, де мешкає ОСОБА_4 і ОСОБА_5 віддав йому телефон, щоб він передав його ОСОБА_13 .

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, показань потерпілого та свідків, провина обвинуваченого ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

Із Протоколу огляду місця події від 12 травня 2016 року вбачається, що об`єктом огляду є ділянка місцевості розташована біля території двору № 6 по пров. Ізоляторному м. Слов`янська. Біля двору № 6 по зазначеній адресі перебувають насадження дерев та кущів. На момент проведення огляду біля двору, знаходяться сліди м`ятої трави. Двір огороджений дерев`яним парканом зеленого кольору. На території двору розташований одноповерховий будинок із цеглини червоного кольору. У ході проведення огляду місця події слідів, які являють інтерес для слідства виявлено не було (а.с.27).

Із Протоколу огляду місця події від 13 травня 2016 року вбачається, що місцем огляду є ділянка місцевості, що розташована біля будинку № 59 по пров. Ізоляторному м. Слов`янська. В кущах малини знаходиться мобільний телефон чорного кольору, модель «Nokia 206» з двома сімкартками: перша сімкартка оператора «Life», друга сімкартка оператора «МТС», imei телефону 1) НОМЕР_1 , 2) НОМЕР_2 . Даний телефон було покладено до поліетиленового пакету з номером 2496771 (а.с.28-31).

Із Висновку судово- товарознавчої експертизи № 189 від 17 травня 2016 року вбачається, що залишкова вартість майна, розрахована для визначення збитку за Постановою від 17 травня 2016 року, реєстрація № 0001315 на дату скоєння злочину, складає 512,13 грн. (п`ятсот дванадцять) грн. 13 коп. без ПДВ (а.с.34-39).

Із Розписки від 17 травня 2016 року вбачається, що ОСОБА_4 отримав від працівників поліції належний йому мобільний телефон «Nokia 206» imei НОМЕР_1 чорного кольору, у якому знаходилась сім-карта «МТС» та сім-карта «Life» (а.с.41).

Із Висновку судово-медичної експертизи № 205 від 25 травня 2016 року вбачається, що синці на шкірі правого плеча, поперекової області праворуч утворились від ударної дії тупих предметів, садна на шкірі лівого ліктьового суглобу та колінних суглобів утворилась від ковзаючої дії тупих предметів, можливо, у зазначений термін та мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Не виключається можливість утворення саден на суглобах внаслідок падіння з положення стоячи (як з наданим прискоренням, так і без такого). Локалізація знайдених синців виключає можливість утворення їх внаслідок падіння з положення стоячи (а.с.49).

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 27 червня 2016 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії потерпілий ОСОБА_4 докладно розповів та показав яким чином підозрюваний ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, а саме: потерпілий ОСОБА_4 вказав на положення у якому він знаходився до приходу ОСОБА_5 . Потерпілий ОСОБА_4 вказав, як ОСОБА_5 схопив його за шию. Потерпілий ОСОБА_4 вказав, як ОСОБА_5 повалив його на землю. Потерпілий ОСОБА_4 вказав, яким способом ОСОБА_5 почав його душити. Статист вказав, як потерпілий ОСОБА_4 віджав руку ОСОБА_5 , та спробував втікати. Потерпілий ОСОБА_4 вказав на місце куди він добіг, де його наздогнав ОСОБА_5 та зробив йому «підсічку», та потерпілий впав. Потерпілий ОСОБА_4 вказав, як ОСОБА_5 знов почав його душити. Потерпілий ОСОБА_4 вказав, як ОСОБА_5 тримаючи його за шию, два рази вдарив його об землю головою. Потерпілий ОСОБА_4 вказав на місце куди ОСОБА_5 відкинув його та він впав на правий бік. Потерпілий ОСОБА_4 вказав, як ОСОБА_5 знов почав душити його. Потерпілий ОСОБА_4 вказав, як ОСОБА_5 наніс йому два удари по правому боку. Потерпілий ОСОБА_4 вказав, як ОСОБА_5 наніс йому один удар у область затилку, та у цей момент ОСОБА_4 випустив мобільний телефон, який знаходився у нього у лівій руці, а ОСОБА_5 одразу ж його підняв з трави, нахилившись за ним (а.с.52-60).

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 27 червня 2016 року з участю потерпілого ОСОБА_4 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих та статиста.

Окрім того, у відповідності до ч. 3 ст. 240 КПК України « До участі у слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник», але це не є обов`язковим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 27 червня 2016 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.

Із Висновку додаткової судово-медичної експертизи № 286 від 29 червня 2016 року вбачається, що судово-медична експертиза не виключає можливості утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 при механізмі, на який він указав під час допиту та при проведені слідчого експерименту а саме при нанесені ударів та при падінні з наданим прискоренням на землю. Виявлені тілесні ушкодження на шкірі правого плеча та поперекової області могли утворитись внаслідок нанесення ударів як рукою, так і ногою. Садна на шкірі суглобів могли утворитись внаслідок падіння з наданим прискоренням (а.с.62).

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 20 липня 2015 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії свідок ОСОБА_10 докладно розповів та показав яким чином підозрюваний ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, а саме: свідок ОСОБА_10 вказав на вхід до території свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , звідки він виходив, коли почув шум на вулиці. Свідок ОСОБА_10 вказав на поворот, де він звернув на пров. Ізоляторний та побачив ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Свідок ОСОБА_10 вказав, що з цього місця він побачив ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , біля дерева шовковиці. Свідок ОСОБА_10 вказав, що коли він підбіг та на цьому місці лежав ОСОБА_4 , а ОСОБА_5 наносив йому удари ногою у область сідниць. Свідок ОСОБА_10 вказав на статисті, як ОСОБА_5 наносив удари ОСОБА_4 . Свідок ОСОБА_10 вказав напрямок у якому біг ОСОБА_4 , коли він підбіг до ОСОБА_5 , та почав тримати останнього, щоб він не наносив удари ОСОБА_4 (а.с.63-68).

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 20 липня 2016 року з участю свідка ОСОБА_10 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих та статиста.

Окрім того, у відповідності до ч. 3 ст. 240 КПК України « До участі у слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник», але це не є обов`язковим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 20 липня 2016 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.

Із Висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 821 від 28 липня 2016 року вбачається, що ОСОБА_5 , 1993 року народження, є психічно здоровим, виявляє акцентуацію особистості по збудливому типу, ускладнену психічними і поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю з шкідливими наслідками. В період вчинення інкримінуємого діяння за психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період вчинення інкримінуємого діяння ОСОБА_5 не знаходився у тимчасово-хворобливому стані, за психічним станом він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_5 , 1993 року народження повністю визнає свої дії та керує ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_5 за психічним станом може приймати участь у судовому засіданні (а.с.83-87).

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 28 липня 2016 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії підозрюваний ОСОБА_5 докладно розповів та показав яким чином вчинив кримінальне правопорушення, а саме: вказав у напрямку «Лиману 2» звідки він йшов з ОСОБА_9 . Підозрюваний ОСОБА_5 вказав на пров. Ізоляторний, куди він звернув з ОСОБА_9 . Підозрюваний ОСОБА_5 вказав на місце, де він помітив ОСОБА_4 . Підозрюваний ОСОБА_5 вказав, як наніс удар долонею руки у область затилку ОСОБА_4 . Підозрюваний ОСОБА_5 вказав на статисті, як утримував ОСОБА_4 . Підозрюваний ОСОБА_5 вказав, як утримував ОСОБА_4 та наносив йому удари лівою рукою у область голови. Підозрюваний вказав напрямок у якому втікав від нього ОСОБА_4 . Підозрюваний ОСОБА_5 вказав на місце, де він наздогнав ОСОБА_4 та зробив йому «пісічку». Підозрюваний ОСОБА_5 вказав механізм ударів, які він наніс ОСОБА_4 . Підозрюваний ОСОБА_5 вказав на місце, де він підняв з трави телефон (а.с.88-95).

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 28 липня 2016 року з участю підозрюваного ОСОБА_5 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих та захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 .

Окрім того, у відповідності до ч. 3 ст. 240 КПК України « До участі у слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник», але це не є обов`язковим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 28 липня 2016 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 , вірно кваліфіковано за ст. 125 ч.1 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження; за ст. 185 ч.1 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна ( крадіжка).

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих його обставин, віднесення кримінальних правопорушень законодавством до злочинів невеликої та середньої тяжкості, характер, ступінь його суспільної небезпеки, ступінь негативної майнової шкоди і наслідків для потерпілого, дані про особу обвинуваченого.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.2 «Відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом… менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини,неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо».

Суд, призначаючи ОСОБА_5 покарання, також враховує вимоги ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_5 щиросердно розкаявся та потерпілому відшкодовано матеріальну шкоду в повному обсязі.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України суд визнає ту обставину, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_5 є осудним, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але судимість погашена у встановленому законом порядку, вчинив кримінальні правопорушення, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до злочинів невеликої та середньої тяжкості, задовільно характеризується за місцем мешкання, особу винного, який перебуває під профілактичним наглядом у лікаря-нарколога з липня 2011 року з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Вживання зі шкідливими наслідками», а також те, що потерпілий не наполягає на суворій мірі покарання для обвинуваченого, вкрадене майно повністю повернуто, і тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт, в межах санкції інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази по справі: вилучений під час огляду місця події від 13 травня 2016 року мобільний телефон «Nokia 206» imei НОМЕР_1 чорного кольору, у якому знаходилась сім-карта «МТС» та сім-карта «Life», який залучений до матеріалів кримінального провадження № 0001315 від 13 травня 2016 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 17 травня 2016 року, що зберігається у потерпілого ОСОБА_4 - після набуття вироком чинності у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України залишити у власності потерпілого ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370,374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 125 ч.1, 185 ч.1 КК України і призначити йому покарання за цими статтями кримінального закону: за ст. 125 ч.1 КК України у виді громадських робіт на строк сто вісімдесят годин, за ст. 185 ч.1 КК України у виді громадських робіт на строк двісті годин.

За сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, у відповідності до ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_14 за цим вироком призначити шляхом часткового складання призначених покарань громадські роботи на строк двісті сорок годин.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту реального виконання ним покарання у виді громадських робіт.

Захід забезпечення кримінального провадження в порядку передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України не застосовувався та не обирався.

Речові докази по справі: вилучений під час огляду місця події від 13 травня 2016 року мобільний телефон «Nokia 206» imei НОМЕР_1 чорного кольору, у якому знаходилась сім-карта «МТС» та сім-карта «Life», який залучений до матеріалів кримінального провадження № 0001315 від 13 травня 2016 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 17 травня 2016 року, що зберігається у потерпілого ОСОБА_4 - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України залишити у власності потерпілого ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на вирок суду подається до судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий: суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .