Ухвала іменем україни 25 березня 2016 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2015 року у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки та мешканки в

АДРЕСА_1 ,

засудженої за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК,

у с т а н о в и в:

Зазначеним вироком ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією належного їй майна.
На підставі ст. 71 КК до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2015 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 1 місяць з конфіскацією належного їй майна.

Ухвалою апеляційного суду вирок районного суду залишено без змін.

Згідно з вироком ОСОБА_4 визнано винуватою та засуджено за те, що вона у невстановленої особи за невстановлених слідством обставин незаконно придбала 14,5693 г рідини, що містить наркотичний засіб опій ацетильований, який незаконно зберігала при собі та збувала.

Так, ОСОБА_4 29 червня 2015 року приблизно о 17.30 год. біля торгівельного комплексу на мікрорайоні Сонячному 22-а в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області незаконно збула за 250 грн ОСОБА_6 0,1037 г (у перерахунку на суху речовину) опію ацетильованого.

Крім цього, при проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 було виявлено та вилучено 0,6040 г (у перерахунку на суху речовину) опію ацетильованого.

У касаційній скарзі захисник ставить питання про зміну постановлених щодо ОСОБА_4 судових рішень у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженої через суворість. Зазначає, що суд не повною мірою врахував обставини, що пом`якшують покарання, а також наявність на утриманні у обвинуваченої малолітньої дитини. Просить призначити засудженій покарання за ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину та кримінально-правова оцінка її діянь за ч. 2 ст. 307 КК у касаційній скарзі не оспорюється.
Що ж стосується доводів захисника про порушення щодо засудженої загальних засад призначення покарання, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Як убачається з долученої до касаційної скарги копії вироку, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_4 покарання урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, дані про особу засудженої, яка за місцем проживання характеризується негативно, раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину. Разом із тим суд визнав обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття, а обставиною, яка його обтяжує, рецидив злочинів. З огляду на це суд призначив засудженій покарання, наближене до мінімального його розміру, передбаченого санкцією закону, за яким засуджено ОСОБА_4 . При цьому суд не знайшов підстав для застосування щодо неї положень ст. 69 КК, з чим погоджується і колегія суддів.
Таким чином, призначивши засудженій остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 1 місяць, суд не порушив вимог статей 6567 КК, оскільки вказане покарання відповідає конкретним обставинам справи, характеру й тяжкості вчиненого, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.
Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано залишив вирок місцевого суду без змін, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення.Стосовно доводів, викладених в апеляції захисника, аналогічних доводам його касаційної скарги, суд апеляційної інстанції навів відповідні мотиви їх необґрунтованості, з якими погоджується й колегія суддів.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Ураховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника і вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2015 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3