Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/7241/16-к
Провадження № 1-кп/490/546/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2016 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Глобине Полтавської області, є українцем, громадянином України, одруженим, має сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здобув вищу освіту, працює вагарем на Глобинському переробному заводі, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, -
В С Т А Н О В И В :
З 17 березня 2014 року на Україні триває особливий період.

З 09 березня 2015 року ОСОБА_4 проходив військову службу за призовом по мобілізації, з 7 вересня 2015 року - у військовій частині НОМЕР_1 у військовому званні "матрос" на посаді механіка-водія зенітно-ракетного взводу роти вогневої підтримки батальону морської піхоти.

Проте, 29 вересня 2015 року близько 20 годині 00 хвилин він самовільно залишив розташування вказаної військової частини без поважних причин, та був відсутній у місці служби без поважних причин до 15 червня 2016 року.

.
Під час судового розгляду справи обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнав, підтвердив усі викладені вище обставини, пояснив, що був відсутній на службі через сімейні негаразди, які він вважав більш важливими для його, ніж проходження військової служби.
Обвинувачений зазначив, що у содіяному кається, та просив не обирати відносно нього суворе покарання.
Оскільки обставини та причини залишення обвинуваченим місця служби протягом періоду з 29 вересня 2015 року до 15 червня 2016 року сторонами кримінального провадження не оспорюються, суд, керуючись приписами частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого, визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо цих обставин.

З урахуванням цього суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні злочину за встановлених судом обставинами доведеною.
Його дії слід кваліфікувати за частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України (в редакції від 05 березня 2015 року) - як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, а також особу винного.

Оцінюючи характер та ступень тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, суд враховує, що злочин ним був вчинений в умовах невизначеності його правового статусу, а також те, що він добровільно повернувся до військової частини та приступив до виконання своїх службових обов`язків.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує його щире каяття, сприяння в розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують його покарання, суд не вбачає.

Оцінюючи особу обвинуваченого, суд враховує, що за місцем проживання він характеризується позитивно, має стійки соціальні зв`язки, проживає з дружиною, виховує двох дітей, працює, на обліках в психіатричній лікарні та наркологічному диспансері не перебуває.

Що стосується характеристики обвинуваченого за місцем проходження служби, то вона не може бути покладеною у підґрунтя вироку через вкрай нетривалий період проходження служби обвинуваченим.

Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції частини 4 статті 407 Кримінального Кодексу України (в редакції закону від 05 березня 2015 року).

При цьому враховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого, а також данні щодо його особи суд вважає, що його виправлення та перевиховання є можливим без застосування покарання, через що вважає за можливе на підставі статті 75 Кримінального Кодесу України звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374, 474 - 475 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України (в редакції від 05 березня 2015 року) та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, зокрема:

1)не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

2)повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3)періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_8 =

14.09.2016