Справа № 204/429/16-к
Провадження № 1-кс/204/118/16
УХВАЛА
Іменем України

22 січня 2016 року м.Дніпропетровськ
Слідча суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_4 про незаконне позбавлення свободи ОСОБА_5 ,
встановила:
20 січня 2016 року до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшла заява захисника ОСОБА_4 про незаконне позбавлення свободи ОСОБА_5 , яка обґрунтована тим, що згідно з ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2015 року було скасовано вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області, справу направлено до того ж суду на новий розгляд, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 10 січня 2016 року. Сьогодні йому стало відомо, що ОСОБА_5 до цього часу тримається під вартою у Дніпропетровському СІЗО більше десяти днів без ухвали суду.
21 січня 2016 року вказана заява передана з канцелярії суду для розгляду слідчій судді ОСОБА_1 .
Ухвалою від 21 січня 2016 року було зобов`язано ДСІЗО доставити 22 січня 2016 року на 14 годину ОСОБА_5 до слідчої судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська для з`ясування підстав позбавлення свободи.
У судове засідання захисник ОСОБА_4 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
ОСОБА_5 у судове засідання доставлено не було.
Відповідно до ч.5 ст.202 КПК України, у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Згідно з ч.1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Згідно з ч.2 ст.206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом; b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення; d) затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу; e) законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг; f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.
Дослідивши матеріали заяви, ознайомившись із повідомленням ДСІЗО, заслухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення заяви, слідча суддя доходить таких висновків.
Згідно з повідомленням Дніпропетровського слідчого ізолятора від 22 січня 2016 року, на який поширюється територіальна юрисдикція Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, ОСОБА_5 , засуджений 23 лютого 2015 року Орджонікідзевським міськсудом м.Запоріжжя за ст.ст. 185 ч.2, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 26 березня 2015 року. Відбував покарання у ВК-77. Крім того, ОСОБА_5 засуджений 26 лютого 2015 року Марганецьким міськсудом Дніпропетровської області за ст.ст. 186 ч.2, 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Прибув до Дніпропетровського СІЗО на підставі ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року для розгляду апеляційної скарги на вирок Марганецького міськсуду Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року. Згідно з ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2015 року вирок Марганецького міськсуду Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року скасований, кримінальне провадження направлено на новий судовий розгляд в той же суд, запобіжний захід тримання під вартою продовжено до 10 січня 2016 року. У зв`язку з тим, що запобіжний захід тримання під вартою не було продовжено та не було застосовано ст.537 ч.1 п.12 КПК України, відповідно до ст. 87 КВК, 21 січня 2016 року ОСОБА_5 був направлений для подальшого відбування покарання до ВК-77.
Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_5 вже не перебуває у Дніпропетровському СІЗО, а відбуває покарання у ВК-77, яка знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, заява захисника ОСОБА_4 про незаконне позбавлення свободи ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.206 КПК України,
постановила:
У задоволенні заяви захисника ОСОБА_4 про незаконне позбавлення свободи ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідча суддя ОСОБА_1