Бродівський районний суд Львівської області
Справа № 439/8/13-к/1
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2013 року Бродівський районний суд Львівської області в складі головуючої судді Бородійчук О.І.,

при секретарі Скорик І.Б.,

з участю потерпілої ОСОБА_1 та

її представника адвоката ОСОБА_2,

підсудного ОСОБА_3 та

його захисника адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Бродівського районного суду Львівської області кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_3, що народився 25.02.1965 року в м. Василівка Запорізької області, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, військового пенсіонера, раніше не судимого

за ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Бродівського районного суду Львівської області звернулася ОСОБА_1 із скаргою в порядку ст. 27 КПК України 1960 року про порушення кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України відносно ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 1-3). Скаржниця звинувачує його у тому, що 29 грудня 2011 року, приблизно о 11 год. 24 хв. в методичний кабінет Бродівського районного відділу культури і туризму Бродівської РДА, що знаходиться в приміщенні Народного дому по вул. Коцюбинського, 7 у м. Броди без дозволу, нічого не пояснюючи, зі словами погрози, а саме: тобі не жити, увірвався ОСОБА_3, схопив її однією рукою за руку, іншою за голову і вдарив обличчям до дверей, чим спричинив їй тілесні ушкодження.

16.02.2012 року Бродівським районним судом Львівської області порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (т. 1 а.с. 10-11).

Підсудний ОСОБА_3 в судовому засіданні своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України не визнав. Він суду пояснив, що після виходу на військову пенсію займається тренуванням дітей з секції карате і часто їздить на різного рівня змагання, де діти з його секції СК Прометей досягають значних успіхів. В силу свого характеру та постійної роботи з людьми, тим більше з дітьми, він ніколи собі не дозволяв говорити таких слів, які вказує ОСОБА_1 в своїй скарзі. Стверджує, що ніколи нікому не погрожував і не міг погрожувати ОСОБА_1, оскільки з нею були дуже давно і добре знайомі, між ними були дружні стосунки, її син також займався в його команді з 2003 по 2010 роки. 29.12.2011 року близько 11.30 він зайшов в приміщення народного дому на прохання своєї дружини ОСОБА_5, яка в цей день була звільнена з посади директора районного Народного дому.

ОСОБА_3 стверджує, що про його прихід в РНД було відомо ОСОБА_1, так як вона чула телефонну розмову між ним та дружиною і він, коли підходив до РНД бачив через вікно техпрацівника РНД ОСОБА_6, яка, на його думку, повідомила ОСОБА_1, що він підходить до будинку РНД. Коли він порозмовляв з дружиною і знаходився в середині приміщення, повз нього проходила ОСОБА_1, з якою він давно був знайомий. Він звернувся до неї, щоб порозмовляти. В цей момент вона говорила по телефону, який тримала в лівій руці, він взяв її за праву руку, біля запястя, проте, вона швидко вирвала свою руку та сама вдарилася об вхідні двері. В цей час підійшла дружина ОСОБА_3 і сказала: Игорюшка, какие могут быть разговоры с этим человеком, она и так сделала нам столько зла. Після цих слів ОСОБА_1 почала істерично кричати. Він спочатку розгубився, а потім зрозумів, що це умисний істеричний крик. У ОСОБА_1 вже були неодноразово такі істеричні крики на спортивних змаганнях, коли її син програвав, і таким методом вона хотіла натиснути на ОСОБА_3, щоб добитися своїх цілей. Щоб ОСОБА_1 заспокоїлась, ОСОБА_3 вирішив покинути приміщення кабінету керівників Народних колективів і вийшов на вулицю разом з дружиною. На вулиці дружина переконала його, що ОСОБА_1 має великі звязки в районній державній адміністрації, має захист від керівництва, а вони повязані з прокуратурою, заступник голови РДА ОСОБА_7 є колишнім працівником міліції. У звязку з цим дружина просила його, щоб він вибачився перед ОСОБА_1 і щоб більше ніколи до неї близько не підходив. Щоб не хвилювалась дружина, яка була тільки після лікарні, ОСОБА_3 в присутності головного бухгалтера ОСОБА_8, бухгалтера ОСОБА_9, методиста ОСОБА_10 просив пробачення в ОСОБА_1, при цьому він наголосив, що не розуміє, за що просить пробачення, бо нічого не зробив і не хотів нічим образити ОСОБА_1 Але вона не хотіла слухати пробачення, навіть наголосила: Нащо мені твої пробачення і відразу побігла на вулицю, бо вже чекала на приїзд працівників міліції і заступника голови РДА ОСОБА_7, які нею заздалегідь були повідомлені про його прихід. Підсудній вважає, що ОСОБА_1 разом з ОСОБА_7 та зі своїм адвокатом ОСОБА_2 розробили сценарій для того, щоб його дружина більше не зверталася зі скаргами в різні інстанції щодо її незаконного звільнення з роботи та на службові порушення ОСОБА_1

Підсудний стверджує, що ніяких протиправних дій не робив, що підтверджують його свідчення працівникам міліції та в суді, свідчення його дружини ОСОБА_5, яка була основним і єдиним свідком події. А свідчення свідків зі сторони ОСОБА_1 були сфабрикованими і сфальсифікованими. Підсудний просить врахувати, що матеріалами справи доведено, що він взяв її за запястя правої руки, при цьому взяв її легко, тому навіть не залишилося синця, що підтверджує те, що він не мав наміру спричинити ОСОБА_1 будь-які тілесні ушкодження, а хотів з нею поговорити. ОСОБА_3 вважає, що ОСОБА_1, побачивши його в народному домі, передзвонила ОСОБА_7 і пішла йому на зустріч з метою створення події, яку вона спланувала з ОСОБА_7 Як би він навіть не взяв ОСОБА_1 за руку, вона все рівно би зробила істерику, а міліція вже була викликана ОСОБА_7 в 11.20 год. згідно письмової відповіді начальника Бродівського РВ ГУМВС України та журналу реєстрації подій району.

Пояснення потерпілої ОСОБА_1 в судовому засіданні є суперечливими. А саме, потерпіла суду пояснила, що ОСОБА_3 є їй просто знайомий. Проте, такі свідчення заперечуються свідченнями свідка ОСОБА_11 та підсудного ОСОБА_3, які стверджують, що з ОСОБА_1 перебували в дружніх стосунках, бо вона неодноразово була у нас в вдома, спільно організовували спортивні заходи, їздили в поїздки з дітьми. Такі свідчення підтверджуються фотознімками, представленими суду підсудним (т. 1 а.с. 5-13). А на даний час виник конфлікт між ОСОБА_11 та ОСОБА_1 через те, що ОСОБА_5 неодноразово зверталася в правоохоронні органи із скаргами на незаконні службові дії ОСОБА_1

Судом звернуто увагу, що спочатку в судовому засіданні ОСОБА_1 не могла пригадати, за яку руку взяв її ОСОБА_3 (ліву чи праву). Потім вона стверджує, що ОСОБА_3 схопив її за праву руку, нижче ліктя, а іншою за шию в лівій частині, вдарив лівою стороною обличчя до дверей, при цьому вона ще тримала лівою рукою мобільний телефон, який при ударі не випав з її руки. Такі покази є суперечливими з огляду на те, що за вказаних обставин ОСОБА_1 не могла вдаритись до дверей головою чи обличчям саме зліва.

Не залишився поза увагою суду і той факт, що ОСОБА_1 після інциденту з ОСОБА_3 ходила спочатку в Бродівський РВ ГУ МВС України у Львівській області, де давала пояснення працівнику міліції, потім до судово-медичного експерта, а коли той не виявив на її тілі жодних тілесних ушкоджень, лише тоді вона звернулася за медичною допомогою до лікувального закладу, хоча за її словами внаслідок конфлікту у неї було запаморочення, головний біль, сильна тошнота (а. 4 відмовного матеріалу).

В скарзі до Бродівського районного суду від 01.02.12р. ОСОБА_1 вказує, що ОСОБА_3 нічого не пояснюючи, зі словами погроз, а саме: Тобі не жити увірвався в методичний кабінет, схопив її однією рукою за руку, іншою за голову і вдарив обличчям до дверей, чим спричинив тілесні ушкодження. Проте, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3, прийшовши в РНД мав розмову з дружиною, згодом з коридору зайшла ОСОБА_1 і тоді виник конфлікт. Жоден з допитаних судом свідків не підтвердив погроз з боку ОСОБА_3 на адресу ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_5, яка є дружиною підсудного ОСОБА_3 суду пояснила, що коли заходила ОСОБА_1 в кабінет, то розмовляла по телефону, який тримала в лівій руці. Поряд стояв ОСОБА_3 і звернувся до неї, щоб порозмовляти. Вона на це не звертала уваги, тоді чоловік взяв її за праву руку. В цей час ОСОБА_12 сказала до нього: Какие могут быть разговоры з этим человеком, она и так нам сделала столько зла.... В цей час ОСОБА_1 починає істеричний крик, вириває руку, вдаряється рукою об косяк дверей. ОСОБА_5 зауважує, що ОСОБА_1 є дуже емоційна людина. Коли її син програвав на змаганнях з карате, то вона влаштовувала істерики. Вона звертає увагу суду, що коли припустити, що ОСОБА_1 побив ОСОБА_3, то чому ніхто з працівників-свідків не надавав їй допомоги, а зразу ж після конфлікту вона спокійно сіла за стіл і почала розмову по телефону, згодом без верхнього одягу вийшла на вулицю, почекала заступника голови РДА ОСОБА_7 і пішла в міліцію.

З показань свідка ОСОБА_13 - працівника Бродівського РВ ГУМВС України у Львівській області, який супроводжував ОСОБА_1 29.12.2011 року до судово-медичного експерта вбачається, що 29.12.2011 року судово-медичне обстеження ОСОБА_1 не проводилось, оскільки експерт сказав, що в неї немає ніяких тілесних ушкоджень і порадив звернутися до лікарів, якщо її щось турбує. Також свідок ОСОБА_13 підтвердив, що ОСОБА_3 відразу ж після інциденту в народному домі був спокійний, виконував усі вимоги працівників міліції, які прибули на місце події.

А свідок ОСОБА_14 працівник міліції, який виїжджав на місце події звернув увагу суду на те, що на його погляд ОСОБА_1 грала на публіку.

Свідок ОСОБА_15, яка є лікарем-кардіологом, котра видала лікарняний лист ОСОБА_1 надала пояснення на судовому засіданні про те, що у ОСОБА_1 є захворювання - вегето-судинна дистонія, яке не повязане з тілесними ушкодженнями. Вона ствердила, що при огляді не бачила жодних тілесних ушкоджень на тілі потерпілої. В лікарняному листі, який був представлений на розгляд суду зазначено, що ОСОБА_1 була на лікарняному з 30.12.2011р. по 06.01.2012 року та лікувала загальне захворювання.

Свідок ОСОБА_16, яка є лікарем-невропатологом в суді вказує, що 29.12.2011 року ОСОБА_1 скаржилась на головні болі, дратівливість, на тривогу, переживання, у неї був підвищений тиск і після огляду був виставлений діагноз астеноневротичний синдром. А вже 30.12.2011 року психічний стан ОСОБА_1 був в нормі і лікар ОСОБА_16 не знайшла причини для надання лікарняного листка.

Суд не бере до уваги пояснення свідків ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_9, так як вони, кожен зокрема, свідчать про те, що чули шум і крик ОСОБА_1 і припускають, що це був конфлікт з ОСОБА_3

Пояснення свідка ОСОБА_7 про те, що він бачив синці на руці та на обличчі ОСОБА_1 спростовуються поясненнями інших допитаних судом осіб та матеріалами справи.

В акті судово-медичного дослідження № 322/2011 від 30.12.11 року в графі Дані огляду зазначено: на внутрішній поверхні середньої третини правого передпліччя є синець овальної форми, розміром 3x2 см синюшного кольору. Інших ушкоджень на тілі не виявлено. А у заключній частині цього акту вказано: у гр. ОСОБА_1 при звертанні за медичною допомогою та під час судово-медичного огляду було виявлено синець на правому передпліччі, забій лівої половини голови і шиї, які утворились від дії тупих предметів, могли бути спричинені 29.12.2011 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Судово-медичний експерт ОСОБА_17 в судовому засіданні зазначив, що 29.12.2011 року при огляді ОСОБА_1 не виявив тілесних ушкоджень. А при огляді 29.12.2011 року травматологом був виставлений діагноз забій голови і шиї, тому ним був використаний цей діагноз з медичної карти амбулаторного хворого при складанні акта судово-медичного дослідження № 322/2011 від 30.12.2011 року.

Також судом звернуто увагу на те, що повідомлення про подію в народному домі надійшло в міліцію 29.12.2012 року о 11.20 год., в той час як з пояснень свідків вбачається, що ОСОБА_3 прийшов в приміщення народного дому об 11.30 год., а в поясненнях потерпіла ОСОБА_1 чітко вказує точний час 11.24 год.

Свідки ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24 кожен зокрема стверджують, що ОСОБА_3 має врівноважений характер і не міг спричинити умисних тілесних ушкоджень нікому, в тому числі ОСОБА_1

А свідок ОСОБА_25, яка була тривалий час безпосереднім керівником ОСОБА_1 засвідчує її неврівноважений характер, здатність до істерик, обмороків.

Згідно ст. 27 КПК України 1960 року справи про злочин, передбачений ст. 125 КК України порушуються не інакше як за скаргою потерпілого, якому і належить у такому разі право підтримувати обвинувачення.

Аналізуючи зібрані в ході судового слідства докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що під час судового розгляду не здобуто жодного доказу, який би вказував, що ОСОБА_3 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачує Клим ОСОБА_26 ОСОБА_27, не доведено, що в діянні ОСОБА_3, є склад кримінального правопорушення.

Згідно ст. 327 КПК України 1960 року виправдувальний вирок постановляється у випадках, коли не встановлено події злочину, коли в діянні підсудного немає складу злочину, а також коли не доведено участі підсудного у вчиненні злочину.

Керуючись ст. 323, 324, 327 КПК України 1960 року, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 виправдати за ч. 1 ст. 125 КК України.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Львівської області протягом 15 діб.

Суддя ОСОБА_28