Ухвала іменем україни 12 травня 2016року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року щодо ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и л а:

Вироком Соломянського районного суду м. Києва від 7 травня 2015 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу вироком Святошинського районного суду м. Києва від 10.12.2012 року за ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. 27.09.2013 року звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий строк 2 місяці 7 днів,
визнано винуватим та призначено покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Згідно з вироком ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за те, що він 13 січня 2015 року близько 16.00 год. в приміщенні офісу, розташованого по вул. Ушинського, 23 в м. Києві, заволодів мобільним телефоном ОСОБА_5 із сім-картою та коштами на ній, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 6350 грн, але був затриманий на місці сторонніми особами.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року вирок місцевого суду в частині призначеного ОСОБА_4 покарання змінено, застосовано положення ст. 69 КК України та постановлено вважати його засудженим за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 13 січня 2015 року по 10 лютого 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі. В решті вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись з постановленою щодо ОСОБА_4 ухвалою апеляційного суду, просить її скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Свої вимоги щодо невідповідності призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості прокурор мотивує тим, що суд апеляційної інстанції, змінюючи вирок місцевого суду в частині призначеного ОСОБА_4 покарання шляхом застосування положень ст. 69 КК України в достатній мірі не врахував суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого злочину, у зв`язку з чим призначене покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Висновки суду стосовно доведеності винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, у касаційній скарзі не оскаржуються.
Доводи прокурора про те, що судом апеляційної інстанції допущено неправильне застосування кримінального закону, а саме безпідставно застосовано до засудженого ОСОБА_4 положення ст. 69 КК України, внаслідок чого призначене йому покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок м`якості, не можна визнати обґрунтованими.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, покарання винній особі має бути призначено у межах санкції закону, за яким її визнано винною, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу, із врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. У разі призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом за вчинений злочин, суд має керуватися підставами, визначеними ст. 69 КК України. При цьому, призначене покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження нових злочинів. Тому доводи прокурора щодо необґрунтованого застосування апеляційним судом до засудженого положень ст. 69 КК Україниє безпідставними.

Як вбачається з наявних у ВССУ даних та долучених прокурором копій судових рішень, при призначенні засудженому ОСОБА_4 покарання судом було враховано тяжкість вчиненого ним злочину, молодий вік обвинуваченого, його ставлення до скоєного, конкретні обставини кримінального провадження, наявність сім`ї та малолітнього сина на утриманні, а також вчинення злочину через скрутне фінансове становище, яке зумовлено переїздом їхньої родини із зони проведення АТО.

Визнавши ці обставини такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення засудженому ОСОБА_4 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією закону, за яким його визнано винуватим.

Тому колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанцій зазначені вимоги закону дотримані в повному обсязі, призначене засудженому покарання із застосуванням ст. 69 КК є необхідним та достатнім для його виправлення й попередження вчинення нових злочинів, а ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України та є законною і вмотивованою.

Враховуючи, що з касаційної скарги прокурора та доданих до неї копій судових рішень не вбачається підстав для її задоволення, тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3