АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 641/2703/16-к Головуючий 1-ї інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11КП/790/1448/16 Доповідач апел. інстанції ОСОБА_2
Категорія: умовно дострокове звільнення
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 641/2703/16-к за поданням про умовно дострокове звільнення від покарання ОСОБА_7 за апеляційною скаргою прокурора Комінтернівського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_8 на ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 18 квітня 2016 року,
У С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 18 квітня 2016 року задоволено подання Качанівської ВК (№54) про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Верхня Вільхо Станично-Луганського району Луганської області, громадянки України, не заміжньої, до арешту мешкала: АДРЕСА_1 , засудженої 2.06.2010 року Станично-Луганським районним судом Луганської області за ч. 1 ст. 115 КК України до 8 років позбавлення волі, а ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 16 днів.
Не погоджуючись з цим рішенням, прокурор, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання.
Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
Як зазначив суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, згідно з поясненнями пояснення представника Качанівської виправної колонії (№ 54) засуджена працює швачкою, з дорученою роботою справляється, зауважень з боку виробничого персоналу не має. ОСОБА_7 вперше засуджена, має стійке бажання змінити своє життя на краще. Засуджена є холериком, враховуючи індивідуальні особливості типу темпераменту є імпульсивною, але добре контролює свої емоції. Згідно з вироком суду засуджена має майновий позов на загальну суму 21259 гривень 18 копійок. Однак до Качанівської виправної колонії (№ 54) виконавчі листи не надходили. Під час перебування в Червонопартизанській виправній колонії (№ 68) Луганської області засуджена відшкодувала 376 гривень 68 копійок. Також суд зазначив, що засуджена характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за сумлінну поведінку і ставлення до праці була заохочена, мала одне дисциплінарне стягнення, яке погашене в установленому законом порядку. В установі працевлаштована швачкою з відрядною формою оплати праці. До праці ставиться задовільно. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з представниками установи. В колективі засуджених конфліктів не створює. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться завжди сумлінно.
З висновками суду першої інстанції неможна погодитися у зв`язку з наступним:

Згідно вимог чч.1-3 ст.81 КК до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Пунктами 2, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначив, що прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка 44передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином, та надання матеріальної допомоги сім`ї або виплати аліментів.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження та особової справи засудженої засуджена ОСОБА_7 відбуває покарання за особливо тяжкий злочин, пов`язаний з завданням смерті іншій людині, маючи борг за цивільним позовом про відшкодування моральної шкоди потерпілому, не вчинила добровільних дій, спрямованих на таке відшкодування.
За час відбування покарання (з 12.08.2010 до 16.10.2014 - в Червонопартизанській виправній колонії (№ 68), тобто за 4 роки відбування покарання з заробітку засудженої за виконавчими листами утримано лише 376 грн. 68 коп. Згідно характеристики засудженої від 06.03.2014 року до праці вона стала відноситися посередньо, зусиль щодо виконання господарчих робіт з благоустрою території колонії та відділення не прикладає. На зауваження засуджена реагувала спокійно, але певних висновків для себе не робила. Не приймала участі в суспільному житті відділення. У вільний від роботи час книжок не читала, новини та телепередачі не дивилася. Неохоче відвідувала лекції, інформаційні години. У Качанівській виправній колонії (№ 54) засуджена ОСОБА_7 також неналежно ставилася до праці, а належне ставлення до праці мало місце лише за останні півроку. У Качанівській виправній колонії (№ 54) засуджена не завжди адекватно реагує на критику в свою адресу, має не завжди охайний зовнішній вигляд. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Тільки після сплину 7 місяців засуджена ОСОБА_7 стала характеризуватися як така, що довела своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Поряд з цим, відповідно до психологічної характеристики від 29.02.2016 ОСОБА_7 в майбутньому потребує соціального супроводу в період адаптації протистояння поверненню до кримінального образу життя. Після звільнення матиме лише тимчасове мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , тобто в соціальній установі «Центр соціальної адаптації звільнених осіб «Дім на півдороги», яка приймає звільнених з місць позбавлення волі жінок на 6 місяців. 2.07.2015року відносно засудженої ОСОБА_7 комісією Качанівської виправної колонії (№ 54) прийнято рішення відмовити в застосуванні заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до вимог ст. 82 КК України.
Водночас згідно з вимогами п. 6.6 Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.06.2012 № 847/5, повторно питання про можливість подання до суду матеріалів щодо застосування до осіб засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менш п`яти років умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни не відбутої частини покарання більш м`яким може бути поставлено не раніше ніж через один рік з дня винесення рішення про відмову.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення про застосування умовно-дострокового звільнення було ухвалено передчасно, оскільки ОСОБА_7 на момент розгляду цього питання судом свого виправлення не довела.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Комінтернівського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 18 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою подання адміністрації Качанівської виправної колонії (№54) про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали, а засудженою у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий
Судді: