Справа № 716/764/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.11.2016 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю

прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_6 ,

особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

законного представника особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння ОСОБА_9 ,

представників служби у справах дітей ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Заставна клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, затвердженого прокурором Кіцманської місцевої прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000127 від 25.04.2016 року відносно

неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , учня 7-го класу Заставнівської гімназії

за фактом вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального порушення, відповідальність за яке передбачена ст. 128 КК України, -
В С Т А Н О В И В :

До Заставнівського районного суду надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру щодо неповнолітнього ОСОБА_7 , обґрунтоване тим, що 25 квітня 2016 близько 10:00 години ОСОБА_7 , перебуваючи на шкільній перерві, на коридорі приміщення Заставнівської гімназії, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, не маючи умислу на заподіяння шкоди здоров`ю малолітній потерпілій ОСОБА_5 , взявши обома руками праву ногу останньої викрутив її, в результаті чого через необережність спричинив малолітній потерпілій згідно висновку експерта Кіцманського міжрайонного відділення Чернівецького обласного бюро судово-медичної експертизи № 87-Мд від 11.05.2016 року, тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток правої гомілки без зміщення які відносяться до розряду ушкоджень середнього ступеня важкості, які призвели до тривалого розладу здоров`я.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_7 , пояснив, що 25.04.2016 року він перебував в Заставнівській гімназії. Після закінчення чергового уроку він вийшов у коридор школи. В цей час по коридору бігали його однокласники ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Христина також почала чіплятися до нього, хотіла його вдарити ногою. Він декілька раз відходив від неї. Через деякий час вона знову намагалася його вдарити ногою, на що він зловив своїми руками її праву ногу, потягнув на себе та відпустив. ОСОБА_14 впала на підлогу, а він пішов в приміщення класу. В подальшому медсестра забрала ОСОБА_12 у свій кабінет, щоб надати їй медичну допомогу. В той же день він дізнався, що у ОСОБА_12 виявили перелом ноги.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 25.04.2016 року під час перерви між уроками вона перебувала в коридорі із своїми одноклассниками ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Під час розмови ОСОБА_17 почав її безпідставно ображати, тоді вона вирішила його копнути ногою. Але в той час ОСОБА_17 зловив двома руками її праву ногу та потягнув на себе, від чого вона впала на підлогу. До класу вона доповзла, в подальшому учні допомогли їй сісти за парту. Пізніше її забрали в лікарню та наклали гіпс на праву ногу.

Допитаний в судовому засіданні малолітній свідок ОСОБА_18 пояснив, що 25.04.2016 року після другого уроку його однокласники ОСОБА_13 та ОСОБА_12 бігали по коридору. До них підійшов ОСОБА_16 зробив зауваження. Проте ОСОБА_14 не заспокоїлася, хотіла вдарити ОСОБА_17 ногою. В цей час ОСОБА_17 зловив її ногу двома руками. Христина хотіла вирватися, але ОСОБА_17 викрутив її ногу та опустив. Після чого ОСОБА_14 впала на підлогу, а в подальшому заповзла в класс на колінах, бо не змогла встати на ногу.
Малолітній свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив, що 25.04.2016 року під час перерви між уроками вони з ОСОБА_12 бігали по коридору та штовхали один одного ногами. В цей час до них підійшов ОСОБА_16 та зробив зауваження. Після цього вони намагалися копнути ногою один одного. Коли ОСОБА_14 підняла свою ногу, ОСОБА_17 зловив її двома руками та покрутив в районі стопи. Від чого ОСОБА_14 впала на підлогу, а в подальшому на колінах доповзла до класного кабінету. Пізніше її забрали в лікарню.

Допитана в судовому засіданні як свідок класний керівник ОСОБА_20 показала, що про даний конфлікт їй відомо зі слів учнів, які пояснили, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , перебуваючи під час перерви в шкільному коридорі штовхалися між собою. До них підійшов ОСОБА_16 та щось сказав ОСОБА_14 . За це вона його вдарила ногою. Денис почав заспокоювати ОСОБА_14 , однак вона знову намагалася йому завдати удар ногою. Коли вона замахнулася, ОСОБА_17 схопив її руками за ногу та потягнув, від чого ОСОБА_14 впала. В подальшому вона як класний керівник звернулася до медсестри для надання медичної допомоги ОСОБА_12 .

Допитана в судовому засіданні мама потерпілої ОСОБА_21 показала суду, що в квітні 2016 року, коли її донька перебувала в школі, біля 10 години їй зателефонувала класний керівник та повідомила, що ОСОБА_14 впала. Вона приїхала в школу, в цей час викликали швидку допомогу та відвезли ОСОБА_14 в Заставнівську лікарню, де її доньці наклали гіпс у зв`язку з переломом ноги. ЇЇ донька ОСОБА_14 повідомила, що під час перерви між уроками ОСОБА_16 ображав її, за що вона хотіла його копнути. Коли донька замахнулася, ОСОБА_17 зхопив її двома руками за ногу та покрутив.

Крім показань потерпілої та ряду свідків, вина неповнолітнього ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України також підтверджується дослідженими судом в судовому засіданні письмовими доказами кримінального провадження, зокрема: витягом з ЄРДР про кримінальне провадження №№0000127 від 25.04.2016 року по факту заподіяння ОСОБА_7 тілесного ушкодження ОСОБА_5 , протоколом про прийняття заяви ОСОБА_21 про вчинене кримінальне правопорушення від 25.04.2016 року, висновком експерта №87-Мд від 10.05.2016 року, з якого вбачається, що у неповнолітньої ОСОБА_5 маються тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток правої гомілки без зміщення. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок викручування двома руками сторонньої особи правої ноги потерпілої, можуть відповідати терміну на 25.04.2016 року і відносяться до розряду ушкоджень середнього ступеня важкості, які призвели до тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, заслухавши пояснення неповнолітнього ОСОБА_7 , потерпілої, допитавши свідків та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає встановленим, що в діях ОСОБА_7 мало місце суспільно небезпечне діяння, а саме необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_9 в судовому засіданні зобов`язалася контролювати свого сина, стежити за його поведінкою та вживати належних заходів до його виховання.

Сам неповнолітній ОСОБА_7 в судовому засіданні просив застосувати до нього примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батькам, оскільки він щиро розкаявся у вчиненому і усвідомив небезпеку свого діяння.

Заслухавши думку прокурора, захисника, неповнолітнього ОСОБА_7 та його законного представника, представника служби у справах дітей, потерпілої, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною 2 ст. 105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Згідно ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною1 ст.292 КПК передбачено, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про захід виховного характеру, який пропонується застосувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КК України, кримінальній відповідальності за підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося шістнадцять років.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Отже, він вчинив інкриміноване йому суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ст. 128 КК України, у віці від 11 до 16 років.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.

Згідно ст. 105 ч. 2 п. 3 КК України застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру, як передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання.

Положеннями ст. 105 ч. 3 КК України встановлено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених у п. 2 та 3 ч. 2 цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

В пункті 7 постанови пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» № 2 від 15.05.2006 року роз`яснено, що передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою.

Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Неприпустимо передавати неповнолітнього під нагляд батька чи матері, які позбавлені батьківських прав. Хоча в законі не передбачено обов`язкове отримання згоди батьків або осіб, які їх заміняють, на передачу їм неповнолітнього під нагляд, суд має отримати таку згоду.

В даному випадку судом встановлено, що батьки ОСОБА_7 - особи, що вчинила суспільно небезпечне діяння ОСОБА_9 та ОСОБА_22 позитивно характеризуються по місцю проживання, здатні забезпечити позитивний вплив та контроль за поведінкою сина. Останні надали суду письмову згоду на передачу їм сина під нагляд.

Строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Вирішуючи питання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру та їх строку, суд враховує особу неповнолітнього, його вік, стан здоров`я та рівень розвитку, умови життя та виховання, в тому числі те, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем навчання характеризується позитивно, на обліку в наркологічному диспансері чи психіатричній лікарні не перебуває. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №214 ОСОБА_7 за своїм психічним станом на даний час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_7 вчинив суспільно-небезпечне діяння після досягнення одиннадцятирічного віку, проте на той час не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, суд вважає, що до неповнолітнього ОСОБА_7 слід застосувати примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд батькам строком на один рік.

Керуючись ч.2 ст.97, п.3 ч.2 ст.105 КК України, ст.ст.498, 500-501 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про застосування до ОСОБА_7 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, примусових заходів виховного характеру - задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя м. Заставна який вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст.128 КК України, примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд батькам ОСОБА_9 та ОСОБА_22 строком на один рік.

Початок тривалості примусового заходу виховного характеру рахувати з дня набрання законної сили даною ухвалою.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_23