Справа № 185/2180/16-к
Провадження 1-кп/185/323/16
В И Р О К
іменем України
20 вересня 2016 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001075 від 14.01.2016 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Покровське, Покровського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 обвинуваченого ОСОБА_3

встановив:
14 січня 2016 року приблизно о 15-00 годині, ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку №4 по вул.Гагаріна м.Павлограда Дніпропетровської області, побачив раніше незнайому йому малолітню особу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розмовляв по мобільному телефону «Lenovo A328» чорного кольору імей код НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 . У цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на відкрите заволодіння мобільним телефоном, який знаходився у руках малолітнього

ОСОБА_5 , 2006 р.н.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , з корисливих мотивів, з метою наживи, умисно, відкрито, усвідомлюючи те, що даний злочин він скоює в умовах очевидності, із корисних спонукань, під приводом зателефонувати, попросив у малолітнього ОСОБА_5 мобільний телефон «Lenovo A328» чорного кольору імей код НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , та після того, як мобільний телефон опинився в руках ОСОБА_3 , останній почав бігти в бік вул.Дніпровській в місті Павлограді, та зник з місця злочину з викраденим майном , яким розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину за пред`явленим обвинувальним актом, беззаперечно визнає його, а наведені в обвинуваченні час, місце, спосіб та всі обставини вчинення ним злочину - встановлені та наведені у обвинувальному акті вірно.
Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Потерпілий ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд кримінального правопорушення відносно ОСОБА_3 без його особистої участі, при призначенні покарання покладається на розсуд суду, цивільний позов просить залишити без розгляду.
Прокурор підтримуючи державне обвинувачення, заявив клопотання про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та дослідити матеріали кримінального провадження в частині, допиту обвинуваченого, та дослідження окремих матеріалів кримінального провадження.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду роз`яснені та вони вважать недоцільним дослідження доказів щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, при цьому у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд приходить висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінальної справи:
- витяг з кримінального провадженння про надходження заяви від
ОСОБА_6 та протоколом прийняття заяви від 14.01.2016 року;
- висновок експерта судово-товарознавчої експертизи 992-16 від 24.02.2016 року, згідно якої встановлено загальний матеріальний збиток у сумі 1649 грн 25 коп;
- протокол огляду від 27.01.2016 року, відповідно до якого був оглянутий мобільний телефон «Lenovo A328» чорного кольору імей код НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ;

- протокол слідчого експеременту та фототаблицею від 03.02.2016 року, згідно яких він показав, як саме підійшов до малолітнього ОСОБА_5 , відкрито викрав мобільним телефон та в якій бік зник від останього;

- довідка ОСК ГУНП України в Дніпропетровській області № 52-19012016/12035 від 19.01.2016р. про наявність судимості ОСОБА_3 , відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий;
- характеристика Управління ОСББ "Ленінградська,27" від 06.02.2016р., згідно якої ОСОБА_3 орендував квартиру за адресою АДРЕСА_3 , скарг та заяв від сусідів та порушень громадського порядку в управління на ОСОБА_3 , не надходило;
- відповідь на запит з КЗ "Дніпропетровський наркологічний диспансер" Дніпропетровської обласної ради", згідно якої, ОСОБА_3 на обліку у лікарів нарколога не перебуває ;

- відповідь на запит з Психоневрологічного диспансерного відділення міської лікарні №1 , відповідно до якої ОСОБА_3 , за допомогою до лікаря-психіатра за останні 5 років не звертався.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та кваліфікує його дії за ч.1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів, як самими обвинуваченими, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєних злочинів, їх наслідки, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , освіта неповна середня, офіційно не працює; не одружений; за місцем проживання характеризується формально позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває; вчинив злочини проти власності, який відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, відповідно до ст.12 КК України.

В якості пом`якшувальних обставин суд враховує, що обвинувачений повністю визнав свою провину, сприяв органам досудового слідства та суду у встановлені істини по кримінальному провадженню.

Обставин, що обтяжують покарання, вчинення злочину у відношенні малолітнього.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, данні про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд приходить висновку, що виправлення ОСОБА_3 , попередження скоєння ним нових злочинів та досягнення цілей покарання щодо нього в цілому, можливе без його ізоляції від суспільства, призначаючи йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України у виді громадських робіт.

Витрати пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи № 992-16 від 24.02.2016 року в розмірі 123 грн 00 коп., відповідно до вимог ч. 2 ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави.
Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні, заявлений ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_3 3000 грн матеріальної шкоди, підлягає залишенню без розгляду з урахуванням заяви потерпілого, а також положень ст.ст. 127, 128 КПК України, що не позбавляє його права звернутися з відповідними вимогами в порядку цивільного судочинства.
Під час судового провадження клопотань про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу від учасників судового розгляду не надійшло.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді двохста годин громадських робіт.
Стягнути з ОСОБА_3 , на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи в розмірі 123 (сто двадцять три) гривні.
Цивільний позов ОСОБА_6 залишити без розгляду.
Речові докази:
-мобільний телефон марки «Lenovo A328» чорного кольору імей код НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , що переданий на відповідальне збереження потерпілому - вважати повернутим власнику.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву.

Суддя Павлоградського
міськрайонного суду
Дніпропетровської області ОСОБА_1