1-кп/357/746/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.10.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України уродженця м. Сокаль, Львівської області, із середньою спеціальною освітою, призваного за мобілізацією 25 березня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , розлученого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не судимого, який проходив військову службу у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 7 (п/п НОМЕР_2 ), молодшого сержанта, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , учасник бойових дій, запобіжний захід не застосовувався,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:
будучи призваним по мобілізації військовослужбовцем та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_4 (польова пошта НОМЕР_2 ) у АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 діючи в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, 12 грудня 2014 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_4 (польова пошта В НОМЕР_5 ) та до моменту добровільного з`явлення 15 березня 2015 року був відсутній без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Між військовим прокурором Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 з участю захисника обвинуваченого 15 жовтня 2015 року укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, в обсязі обвинувачення, за кваліфікацією за ч. 3 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць.

Сторонами узгоджено, що у разі затвердження угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.3 ст.407 КК України із застосуванням ст.. 69 КК України у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5 100 грн.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, віднесений до злочинів середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.ч. 4,5 ст.474 КПК України, і укладена сторонами угода - є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім цього, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст. 53 КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, та при цьому обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Суд також визнає зазначені в угоді як пом`якшуючі обставини вчинення кримінального правопорушення зокрема те, що ОСОБА_4 добровільно з`явився до органів досудового розслідування із зізнанням та дав правдиві показання по суті провадження, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненому злочині, щиро покаявся.

Суд також погоджується, що ОСОБА_4 вчинив злочин унаслідок збігу тяжких особистих обставин, які виразились у перенесенні ним гострої стресової ситуації обумовлені участю в бойових діях у складі військової частини польова пошта НОМЕР_2 з 03 травня по 08 серпня 2014 року, так як наслідок тимчасового небажання після повернення до звичайних умов життя проходити військову службу в умовах бойових дій на сході України. Указані несприятливі для ОСОБА_4 особисті обставини фізичного і морального характеру негативно вплинули на основні умови його життя, заподіяли певні страждання та негативно вплинули на його психіку.

Беручи до уваги наявність у ОСОБА_4 декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину суд вважає за можливе на підставі ст. 69 КК України при призначенні покарання перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 3 статті 407 КК України та призначити покарання у виді штрафу.

Визначаючи розмір штрафу суд враховує, що на час проведення досудового слідства ОСОБА_4 позитивно характеризується по військовій службі, вперше притягується до кримінальної відповідальності, з 3 травня по 08 серпня 2014 року брав участь в антитерористичній операції у складі військової частини польова пошта НОМЕР_2 , має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Матеріальну та моральну шкоду кримінальним правопорушенням не завдано.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
Затвердити угоду від 15 жовтня 2015 року про визнання винуватості, укладену між військовим прокурором Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.3 ст.407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що складає 5 100 (п`ять тисяч сто) грн.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не застосовувати.

Речові докази по справі відсутні.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1