Справа № 344/8319/14-к
Провадження № 11-кп/779/399/2016
Категорія ч.1 ст.122 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

та його захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0003214 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 червня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Чорноморське Автономної Республіки Крим, зареєстрований в АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 ,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

в с т а н о в и л а :
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено йому покарання 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі п. в ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання у виді обмеження волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено раніше обраний особисте зобов`язання.

Задоволено частково цивільний позов потерпілого та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 15000 гривень моральної шкоди.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Злочин вчинено за наступних обставин.

04.11.2013 року приблизно о 03.00 год. ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні коридору нічного клубу «Ельдорадо», що по вул. Івасюка, 60, в м. Івано-Франківську, під час конфлікту із ОСОБА_9 наніс йому один удар кулаком в область обличчя, а саме нижньої щелепи зліва, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 , згідно висновку експертизи, тілесні ушкодження у вигляді травми нижньої щелепи з забоєм м`яких тканин з травматичним набряком в підщелеповій ділянці зліва, перелом кута щелепи зліва із незначним зміщенням відламків, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вважає вирок суду таким, що прийнятий із порушенням вимог процесуального та матеріального права.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував того, що удар ОСОБА_9 він наніс з метою самозахисту, знаходячись в стані необхідної оборони від останнього та його товаришів, що у відповідності до ст.36 КК України, виключає злочинність діяння. Також зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на розбіжності у показаннях свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , зокрема щодо причетності охоронців нічного клубу «Ельдорадо» до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому.

Вважає, що вирок суду ґрунтується на недопустимому доказі висновку експерта №897 від 13.12.2013р., яким встановлено тяжкість тілесних ушкоджень, заподіяних ОСОБА_9 . Зокрема, посилається на те, що експерт проводив зазначену експертизу на підставі документів про стан здоров`я потерпілого, які подані йому слідчим без ухвали суду про тимчасовий доступ до документів. При цьому, медичні документи не долучалися до кримінального провадження і не визнавалися речовими доказами, тобто вони здобуті із порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Просить скасувати вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 червня 2016 року та закрити кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги, вважає, що суд призначив обвинуваченому законне та обґрунтоване покарання, а тому просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст.ст.370,374 КПК України оскільки ухвалений компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінально-процесуальним законом, на підставі об`єктивно встановлених обставин ,які підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням з врахуванням їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Так, в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вказує на те, що удар ОСОБА_9 він наніс з метою самозахисту, оскільки знаходився в стані необхідної оборони від останнього та його товаришів, що у відповідності до ст.36 КК України, виключає злочинність діяння.

Апеляційний суд вважає вищевказані доводи неспроможними, оскільки суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_7 не знаходився в стані необхідної оборони, а заподіяв тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 під час конфлікту.

Так, відповідно до вимог ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, -якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Зі змісту показань потерпілого ОСОБА_9 вбачається , що коли він зайшов у коридор нічного клубу «Ельдорадо» , обвинувачений ОСОБА_7 під час конфлікту наніс йому удар рукою в щелепу.

Показання потерпілого узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які стверджували, що бачили, як обвинувачений ОСОБА_7 наніс один удар в обличчя потерпілому.

Зі змісту показань свідка ОСОБА_13 вбачається, що між потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_7 дійсно виникли конфліктні відносини, які призвели до бійки.

Зі змісту вищевказаних показань потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 . ОСОБА_13 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 спричинив тілесні ушкодження потерпілому під час обстановки, яка не вимагала негайного відвернення чи припинення посягання на охоронювані законом права та інтереси обвинуваченого і поведінка потерпілого не давала обвинуваченому підстав прийти до висновку про наявність реальної загрози для нього.

Колегія суддів звертає увагу на те, що внаслідок вищевказаного конфлікту обвинувачений ОСОБА_7 не отримав жодних тілесних ушкоджень.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно наявності розбіжності у показаннях свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , щодо причетності охоронців нічного клубу «Ельдорадо» до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому.

Так, зі змісту показань потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 вбачається, що тілесне ушкодження у вигляді травми нижньої щелепи з забоєм м`яких тканин з травматичним набряком в підщелеповій ділянці зліва, перелом кута щелепи зліва із незначним зміщенням відламків потерпілому заподіяв саме обвинувачений ОСОБА_7 , а не працівники охорони.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_9 вказував на те, що охоронці наносили йому удари по руках та по тілу, сам обвинувачений ОСОБА_7 в своїх показаннях в суді першої інстанції та апеляційній скарзі, визнає що наніс потерпілому один удар в обличчя.

Показання потерпілого ОСОБА_9 узгоджуються з висновками комісійної судово-медичної експертизи (за матеріалами справи) №68 від 21.05.2014 , відповідно до яких у потерпілого встановлено тілесне ушкодження: травма нижньої щелепи з забоєм м`яких тканин з травматичним набряком у підщелеповій ділянці зліва, переломом кута щелепи зліва із незначним зміщенням відламків, що викликало необхідність проведення операції «шинування щелеп», що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя у момент спричинення. Зважаючи на локалізацію перелому нижньої щелепи, слід вказати, що він утворився від ударної дії тупого твердого предмету, що могло мати місце і при нанесенні удару кулаком в обличчя в область нижньої щелепи зліва (т.2 а.с.24-29).

Колегія суду вважає безпідставними доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо недопустимості вищевказаної експертизи, оскільки вона була проведена у відповідності до вимог ст.242КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.87КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що внаслідок дослідження медичних документів потерпілого ОСОБА_9 , який не заперечував щодо вилучення та експертного дослідження документації стосовно отриманих ним травм та проведеного лікування, не було допущено істотного порушення прав та свобод людини.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції обґрунтовано врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, який раніше не судимий (т.1 а.с.40), з 01.09.2010 до 30.11.2010 та з 18.02.2013 до 17.12.2013 працював музичним працівником у ТОВ «Ельдорадо» (т.1 а.с.100-103) , позитивно характеризується (т.1 а.с.37), на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.1 а.с.33-34); одружений (т.1 а.с.44), на утриманні 2 неповнолітніх дітей (т.1 а.с.45, 99); відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання та обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність призначення покарання у виді обмеження волі.

Разом з тим, під час судового розгляду судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_7 має 2 неповнолітніх дітей в зв`язку з чим на підставі п.в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року звільнив обвинуваченого від призначеного покарання.

Колегія суддів вважає,що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню і вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін. .

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4