Справа № 359/3164/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/800/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 04.07.2016

УХВАЛА
Іменем України
04 липня 2016 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
з участю прокурора: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
в режимі відеоконференції:

засудженого: ОСОБА_8
представника БВК №119: ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:
08.04.2016 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання захисника засудженого ОСОБА_8 ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 . Своє клопотання захисник мотивував тим, що ОСОБА_8 , враховуючи перерахований термін попереднього ув`язнення, вже відбув ? строку покарання, та своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення, про що свідчить характеристика БВК №119.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2016 року клопотання захисника задоволено, ОСОБА_8 звільнено умовно-достроково від відбування покарання на невідбуту частину покарання 1 рік 4 місяці 6 днів.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що аналіз особової справи засудженого ОСОБА_8 вказує на стабільну позитивну лінію поведінки засудженого за весь період відбування покарання, а на момент розгляду клопотання ОСОБА_8 відбув ? строку призначеного покарання. Тобто, своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці засуджений довів своє виправлення та враховуючи обставини і характер вчиненого ОСОБА_8 злочину, його ставлення до вчиненого, дані про особу засудженого, який характеризується лише з позитивного боку, його сумлінну поведінку за період відбування покарання, суд першої інстанції прийшов до висновку про доцільність звільнення умовно-достроково засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання призначеного судом на невідбуту його частину, яка становить 1 рік 4 місяці 6 днів.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильністю застосування закону України про кримінальну відповідальність.

На думку прокурора, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Так, за наявними в особовій справі матеріалами, засуджений ОСОБА_8 отримав перше заохочення лише 09.01.2015 року, а до цього часу, протягом майже двох років, останній не проявляв такої ініціативи. Лише з кінця 2014 року та на початку 2015 року ОСОБА_8 став проявляти сумлінне ставлення до праці, відпрацювавши в цей період 3 місяці та 31.07.2015 року отримав друге заохочення за сумлінне ставлення до праці.

Прокурор зазначає, що суд, не вивчивши повно та всебічно дані про особу засудженого, прийняв рішення, яке не відповідає фактичним обставинам справи та неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Також, не відповідає дійсності висновок суду про те, що сукупність досліджених судом доказів вказують, що ОСОБА_8 сумлінною поведінкою довів своє виправлення, враховуючи стабільну лінію поведінки засудженого за весь період відбування покарання. Так, ОСОБА_8 , перебуваючи в місцях позбавлення волі з 22.06.2009 року та утримуючись в Чернігівському СІЗО зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав. Перебуваючи в Київському СІЗО з 19.09.2009 року зарекомендував себе з негативного боку, мав одне стягнення. З 04.03.2012 року, перебуваючи в ТСІЗО при БВК №119 та з 14.04.2012 року, перебуваючи в Київському СІЗО зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 08.01.2013 року, перебуваючи у Чернігівському СІЗО ОСОБА_8 характеризувався негативно та мав одне стягнення. Перебуваючи в Бориспільській ВК №119 з 23.04.2013 року засуджений зарекомендував себе спочатку з негативного боку, мав одне стягнення, яке було погашене. В подальшому, 09.01.2014 році він був заохочений за сумлінну поведінку та зразкову поведінку у 4 кварталі 2014 році. Однак судом першої інстанції зазначене не було прийнято до уваги.

В зв`язку з цим, прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, думку, прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав та просив її задовольнити, засудженого, його захисника та представника Кагарлицької ВК №115, які проти апеляційної скарги заперечували та просили відмовити в її задоволенні, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 24.12.2012 року засуджений за ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27.03.2013 року вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 24.12.2012 року щодо ОСОБА_8 змінено та останньому призначено покарання за ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 70 КК України у виді 12 років позбавлення волі.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2016 року засудженому ОСОБА_8 було зараховано в строк відбування покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 24.12.2012 року, зміненого ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27.03.2013 року, строк його попереднього ув`язнення за період з 22.06.2009 року по 27.03.2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Тобто, на момент розгляду подання ОСОБА_8 фактично відбув 3/4 строку покарання призначеного судом за вчинені ним злочини. Невідбута частина покарання становить 1 рік 4 місяці 6 днів.

З характеристики з місця відбування засудженим покарання вбачається, що ОСОБА_8 у місцях позбавлення волі знаходиться з 08.07.2009 року. Під час знаходження в Чернігівському СІЗО зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав. Під час знаходження в Київському СІЗО з 19.09.2009 року зарекомендував себе з негативного боку, мав 1 стягнення, яке було погашене у встановленому законом порядку, заохочень не мав. Допущене порушення було виражене у зберіганні заборонених предметів. Під час знаходження в ТСІЗО при Бориспільській ВК №119 з 04.03.2012 року та в Київському СІЗО з 14.04.2012 року зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав. Під час знаходження в Чернігівському СІЗО з 08.01.2013 року зарекомендував себе негативно, мав 1 стягнення, яке було погашене у встановленому законом порядку, заохочень не мав. Допущене порушення було виражене у висловлювані нецензурною лайкою в бік представників адміністрації. В Бориспільській ВК №119 відбував покарання з 23.04.2013 року. За час відбування покарання характеризувався з позитивного боку, мав одне стягнення, яке погашене у встановленому порядку, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має 2 заохочення. Працевлаштований на ділянці пошиття. Відношення до праці добре. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Тобто, засуджений ОСОБА_8 став на шлях виправлення та до нього може бути застосовано заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Суд першої інстанції, оцінивши докази по справі, прийшов до висновку про можливість умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 від покарання, мотивуючи своє рішення тим, що засуджений став на шлях виправлення, своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, станом на 11.05.2016 року відбув 3/4 частину строку покарання.

З даним рішенням суду колегія суддів не погоджується.

Згідно статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і у разі засудження за умисний особливо тяжкий злочин після фактичного відбуття не менше 3/4 строку покарання.

Згідно матеріалів подання, вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 24.12.2012 року ОСОБА_8 засуджений за ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27.03.2013 року вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 24.12.2012 року щодо ОСОБА_8 змінено та останньому призначено покарання за ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 70 КК України у виді 12 років позбавлення волі.

Початок строку покарання з 22 червня 2009 року.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2016 року засудженому ОСОБА_8 було зараховано в строк відбування покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 24.12.2012 року, зміненого ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27.03.2013 року, строк його попереднього ув`язнення за період з 22.06.2009 року по 27.03.2013 року у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На час розгляду судом клопотання захисника засудженого, ОСОБА_8 фактично відбув 6 років 10 місяців позбавлення волі, але з урахуванням змін, внесених до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 24 грудня 2015 року), ОСОБА_8 вважається таким, що відбув покарання строком 10 роки 8 місяців позбавлення волі, що формально складає 3/4 строку покарання і узгоджується з вимогами ч.3 ст. 81 КК України, однак на думку колегії суддів є недостатнім для об`єктивного висновку щодо виправлення засудженого.
В той же час з матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 121 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким та особливо тяжким злочинами.

Крім цього, згідно характеристики з місця відбування ОСОБА_8 покарання вбачається, що останній у місцях позбавлення волі знаходиться з 08.07.2009 року та спочатку зарекомендував себе з негативного боку, мав три стягнення, які погашені у встановленому законом порядку та два заохочення, починаючи з 2015 року. Вину за вироком суду не визнав, шкоду, завдану кримінальним правопорушенням не відшкодував (а.с. 78, 85).

Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав однозначно стверджувати про виправлення засудженого ОСОБА_8 за час відбування покарання, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним.

За таких обставин, ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення, яким слід відмовити в задоволені клопотання захисника засудженого ОСОБА_8 ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 від подальшого відбуття покарання у виді позбавлення волі.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2016 року, якою засудженого ОСОБА_8 звільнено умовно-достроково від відбування покарання на невідбуту частину покарання 1 рік 4 місяці 6 днів - скасувати.

Відмовити в задоволені клопотання захисника засудженого ОСОБА_8 ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання.

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3

ОСОБА_4