УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" листопада 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі трьох професійних суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілих ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,
ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,
ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ,
ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 ,
захисників ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 ,
ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 ,
ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 ,
ОСОБА_35 ,
обвинувачених ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 ,
ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 ,
ОСОБА_42 , ОСОБА_43 ,
ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 ,
У провадження суду обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні надійшов 25.07.2013.
Ухвалою суду від 27.09.2016 у провадженні було призначено підготовче судове засідання на розгляд у якому винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316 КПК України.
Безпосередньо у підготовчому судовому засіданні прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , кожен окремо, вказали, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, а тому просили перейти до його судового розгляду.
Представник потерпілих ОСОБА_8 , у підготовчому судовому засіданні, вказав, на те, що обвинувальний акт підлягає повернення прокурору так, як він не відповідає вимогам КПК України, зокрема його п. 5 ч. 2 ст. 291.
У підготовчому судовому засіданні потерпілі підтримали думку ОСОБА_8 .
Захисник ОСОБА_28 у підготовчому судовому засіданні висловила позицію про необхідність повернення обвинувального акту прокурору з огляду на його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України, а саме, як у своєму письмовому клопотанні, так і у самому судовому засіданні, вказала на такі недоліки останнього.
По-перше, на, її переконання, зміст обвинувального акту, викладеного російською мовою та врученого ОСОБА_58 , за змістом не відповідає змісту обвинувального акту, направленого до суду, та протирічить суті пред`явленого йому обвинувачення, що суттєво, з точки зору захисту, порушує право на захист.
Так, в розділі обвинувального акту «заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство)», який починається зі сторінки 185 том 1 (стор.190 т.1 рос.) зазначено наступне:
Епізод з ОСОБА_59 від 01.05.2007:
(укр) «При цьому, ОСОБА_60 , виконуючи відведену йому ОСОБА_61 роль у складі злочинної організації, діючи узгоджено з останнім та членами злочинної організації ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 та ОСОБА_65 , підписав зазначений договір без наміру виконання його умов з метою подальшого привласнення коштів, внесених ОСОБА_59 до компанії «JS&AA Kings Capital Limited» (стор.188 т.1 абз.2);
(рос) «При этом, ОСОБА_66 , выполняя отведённую ему ОСОБА_67 роль в составе организованной группы, действуя согласованно с Аделаджа Сунками Сандей, подписал указанный договор без намерения выполнения его условий с целью последующего присвоения средств, внесённых ОСОБА_59 в компанию «JS&AA Kings Capital Limited» (стор.193 т.1 абз.2 рус.)
Отже, в даному випадку, неможливо зрозуміти, хто і кому відводив роль ОСОБА_68 чи то в складі злочинної організації (ч.1 ст.255 КК), чи то в складі організованої групи (ч.3 ст.27 КК), оскільки в українському варіанті ОСОБА_69 така роль відводилась Аделаджею, а в російському варіанті ОСОБА_70 . Також є незрозумілим, з ким саме узгоджено діяв ОСОБА_60 чи то лише з Аделаджею (російській варіант), чи то з членами злочинної організації ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 та ОСОБА_65 (український варіант).
(укр) «Отримані від ОСОБА_59 кошти члени злочинної організації під керівництвом Аделаджи Сандея Сункамі, всупереч умовам інвестиційних договорів, використовував на власний розсуд, у тому числі частину коштів передавав членам злочинної організації» (стор.188 т.1 абз.4);
(рос) «Полученные от ОСОБА_59 средства ОСОБА_71 , как организатор преступной группы вопреки условиям инвестиционных договоров, использовал на собственное усмотрение, в том числе часть средств передавал членам группы ОСОБА_68 и Аделаджи Сунками Сандей» (стор.193 т.1 абз.4).
Яка в цьому випадку участь ОСОБА_38 і в чому саме не вказується, якщо: в українському варіанті йдеться про злочинну організацію під керівництвом Аделаджи (ст.255 КК), яка отримані від ОСОБА_59 кошти використовувала на власний розсуд, а в російському варіанті зазначається, що саме ОСОБА_71 як організатор злочинної групи, а не організації використовував на власний розсуд отримані від ОСОБА_59 кошти, в тому числі передавав їх членам групи ОСОБА_68 та Аделаджі, а не будь-кому ще, тим паче ОСОБА_72 .
Таке саме формулювання викладено по іншим епізодам, в тому числі:
· епізод з ОСОБА_73 від 12.05.2007;
· епізод з ОСОБА_74 від 12.05.2007;
· епізод з ОСОБА_75 від 12.05.2007;
· епізод з ОСОБА_76 від 12.05.2007;
· епізод з ОСОБА_77 від 12.05.2007;
· епізод з ОСОБА_78 від 12.05.2007;
· епізод з ОСОБА_79 від 12.05.2007;
· епізод з ОСОБА_80 від 12.05.2007;
· епізод з ОСОБА_81 від 21.05.2007.
Аналогічні розбіжності в тексті обвинувального акту, направленого до суду в українському варіанті та врученому варіанті російською мовою обвинуваченому ОСОБА_58 містяться по всім наступним епізодам в розділі «заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство)» до сторінки 256 том 2 обвинувального акту в російському варінті.
Далі, в обвинувальному акті в частині співпраці компанії «Кінгз Кепітал» та КС «Тринадцята зарплата» по договорах «цільового внеску» та «комісійної винагороди» в кожному епізоді по кожному потерпілому, про які зазначається в обвинувальному акті, починаючи зі ст. 271 обвинувального акту у російському варіанті, слідчий в українському варіанті обвинувального акту вказує: «отримані від (ПІБ) кошти були привласнені членами злочинної організації». В той же час, в російському варіанті слідчий пише: «полученные от (ФИО) средства были присвоены членами организованной ОСОБА_67 группы».
Також, по кожному епізоду слідчим в українському варіанті вказано: «з метою прикриття злочинної діяльності організованої групи та наступного бесперешкодного залучення коштів громадян, ОСОБА_82 та ОСОБА_83 , виконуючи відведену їм роль, в період з травня 2007 по жовтень 2008 року, виплатили (ПІБ) комісійну винагороду за договорами на загальну суму…». В той же час, в обвинувальному акті, врученому ОСОБА_58 слідчий пише: «с целью прикрытия преступной деятельности организованной группы и последующего беспрепятственного привлечения средств вкладчиков, ОСОБА_84 , исполняя отведённую ему роль, в период в мая 2007 года по октябрь 2008 года, выплатил (ФИО) комиссионное вознаграждение на общую сумму…».
Те саме продовжуються у всіх послідуючих епізодах.
А тому, на думку захисника, відповідно до п. 5 ч. 2 ст.291 КПК України, у цій частині, обвинувальний акт, направлений до суду щодо обвинуваченого ОСОБА_38 та інших, як того вимагає чинна норма кримінально-процесуального закону не відповідає вищенаведеним вимогам.
Більше того, обвинувальний акт, направлений до суду є іншим за змістом ніж той, який був вручений обвинуваченому ОСОБА_72 .
До того ж, якщо в обвинувальному акті, направленому до суду, зміст обвинувачення ОСОБА_38 формулюється за змістом ч.1 ст.255 КК України (участь в злочинній організації), то в тому варіанті, який йому було вручено на російській мові, суть обвинувачення зводиться до участі в організованій групі, і не обвинуваченого ОСОБА_38 , а обвинувачених ОСОБА_40 , ОСОБА_37 та ОСОБА_85 .
За таких умов, захисник ОСОБА_28 вважає, що розгляд кримінального провадження за відсутності висунутого належного обвинувачення порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі й право на захист.
Звертає увагу, що розгляд кримінального провадження за відсутності висунутого конкретного обвинувачення, суттєво ускладнює з`ясування судом обставин і робить неможливим здійснення ОСОБА_64 та його захисником належного захисту, чим грубо порушуються гарантовані законом процесуальні права останнього на захист, передбачені п.1 ч. 3 ст. 42 КПК України, і є безумовною підставою для подальшого скасування постановленого судом вироку відповідно до п. 3 ч.1 ст. 409 КПК України.
По-друге, захисник у своєму клопотанні посилається на те, що у провадженні порушено вимоги ч. 4 ст. 29 КПК України в частині того, що переклад інших процесуальних документів кримінального провадження засвідчується підписом перекладача.
У той час, як в обвинувальному акті, врученому ОСОБА_58 , підпис перекладача відсутній.
Отже, обвинувальний акт, викладений російською мовою та вручений ОСОБА_58 , не був завірений належним чином перекладачем, що є також порушенням вимог вказаної норми та права ОСОБА_38 на захист, за її переконанням.
Крім того, реєстр матеріалів досудового розслідування, доданий до обвинувального акту, який також є процесуальним документом, обвинуваченому ОСОБА_58 та вручений ОСОБА_58 , викладений українською мовою і не був перекладений на російську, якою останній, як росіянин та громадянин РФ, вільно володіє.
Таке порушення вимог ст. 29 КПК України також порушує право на захист обвинуваченого, що є безпідставною умовою для скасування вироку вищою інстанцією.
По-третє, обвинувальний акт містить, на думку заявника, помилку в підрахунку суми за кредитними договорами, яку прокурор вказує, як доведену/встановлену.
Так, в Розділі «складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення в офіційні документи завідомо неправдивих відомостей, інша підбробка офіційних документів, які потягли тяжкі наслідки» обвинувального акту також є суттєві помилки, які полягають у тому, що в цьому Розділі йдеться про співпрацю ЧП «Кінгз Кепітал» та КС «Тринадцята зарплата» з грудня 2006 року, в ході якої укладались «цільові кредитні договори» на підставних осіб.
Такими особами були: ОСОБА_86 договір №458 від 05.12.2006р. на суму 300 000,00 грн.; ОСОБА_60 договір №522 від 25.12.2006р. на суму 300 000,00 грн.; ОСОБА_87 договір №552 від 10.01.2007р. на суму 500 000,00 грн.; ОСОБА_88 договір №552 від 19.01.2007р. на суму 550 000,00 грн.; ОСОБА_89 договір №574 від 05.02.2007р. на суму 550 000,00 грн.; ОСОБА_90 договір №582 від 23.02.2007р. на суму 600 000,00 грн.; ОСОБА_91 договір №594 від 12.03.2007р. на суму 700 000,00 грн.; ОСОБА_92 договір № 598 від 20.03.2007р. на суму 800 000,00 грн.; ОСОБА_60 договір №606 від 28.03.2007р. на суму 700 000,00 грн.; ОСОБА_93 дог.№625 від 11.04.2007р. на суму 1 000 000,00 грн.; ОСОБА_86 договір №630 від 23.04.2007р. на суму 700 000,00 грн.
Як вказано в акті «таким чином в період с грудня 2006р. по квітень 2007р. ОСОБА_71 спільно з членами організованої групи ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , зловживаючи службовим становищем… заволоділи коштами вкладників на загальну суму 115 000,00 грн».
Але, стороною захисту, методом простих арифметичних дій шляхом складання сум по вказаним вище договорам, порахована загальна сума виданих по ним коштам, яка складає 6 700 000,00 гривень.
Тобто, різниця між вказаною прокурором сумою та фактичною сумою, яка була видана за вказаними договорами, складає 6 585 000,00 гривень, а не 115 000,00 грн., як вказує прокурор в обвинувальному акті (стор.155-160 т.1 рос.варіант).
До того ж, як вказує прокурор, всі ці особи (крім ОСОБА_96 ) діяли за попередньою змовою, розуміли протиправність своїх дій при підписанні вказаних вище договорів.
При цьому, будь-яких посилань на процесуальні рішення, які б приймались слідчим за результатами перевірки їх діяльності, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні.
По-четверте, заявник у своєму клопотанні про повернення обвинувального акту вказує на наявність у ньому недостовірної інформації щодо анкетних даних обвинувачених, тобто порушення п. 2 ч. 2 ст291 КПК України.
Так, в обвинувальному акті вказано, що обвинувачений ОСОБА_97 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , але не вказано місце його реєстрації.
На час порушення щодо нього кримінальної справи та на час направлення обвинувального акту до суду місце реєстрації ОСОБА_38 було за наступною адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою АБ від 20.03.2014.
Крім того, в обвинувальному акті вказано, що обвинувачений ОСОБА_98 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , але зі вказаної адреси ОСОБА_98 був знятий з реєстрації 23.01.1996, про що прокурору було достовірно відомо із матеріалів кримінального провадження, в яких знаходиться копія паспорта ОСОБА_99 .
Дійсним місцем реєстрації ОСОБА_39 є адреса: АДРЕСА_4 за якою він був зареєстрований ще на момент порушення щодо нього кримінальної справи.
По-п`яте, реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ст. 109 КПК України, з огляду на таке.
У відповідності з нормами ст.109 КПК України Реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен відображати хід і проміжні результати досудового розслідування, використані в розслідуванні джерела доказів, а тому в ньому обов`язково повинні міститися: (а) в хронологічному порядку дані про кожну процесуальну дію, проведену під час досудового розслідування - її номер, найменування та час проведення (дата і часовий відрізок).
В той же час, в порушення вимог ст.ст.109, 291 КПК України в доданому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказані в хронологічному порядку дані про кожну процесуальну дію, проведену під час досудового розслідування - її номер, найменування та час проведення (дата і часовий відрізок).
Також, в реєстрі не зазначені відомості про всі процесуальні дії у вказаному кримінальному провадженні.
Так, наприклад, в т.1 Реєстру матеріалів досудового розслідування вказано:
- пункт 37 «Порушено кримінальну справу СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області № 143-2317 відносно ОСОБА_37 , ОСОБА_40 , ОСОБА_100 , ОСОБА_101 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 за ч.4 ст.190 КК України, постанова слідчого ОСОБА_102 від 23.02.2009р.».
При цьому, така інформація протирічить відповіді №16/13 від 12.06.2014р. за підписом в.о. заступника начальника РВ ОСОБА_103 , з якої вбачається, що станом на 25.06.2014 немає даних про порушення слідчими СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській обалсті кримінальних справ в період з 01.01.2009р. по 01.01.2010р. відносно ОСОБА_38 ;
- пункт 56 «Порушено кримінальну справу СУ УМВС України у Житомирській області № 09/080/1523 відносно ОСОБА_37 , ОСОБА_40 , ОСОБА_100 , ОСОБА_101 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 за ч.4 ст.190 КК України, постанова ст.слідчого ОСОБА_104 від 05.03.2009р.».
При цьому, така інформація протирічить відповіді №10/4106 від 05.06.2014р. за підписом т.в.о. заступника начальника СУ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_105 , згідно якої: «слідчими підрозділами УМВС України в Житомирській області в період з 01.01.2009 по 01.01.2010 не порушувались та не розслідувались кримінальні справи відносно ОСОБА_38 »;
- пункт 58 «Порушено кримінальну справу СУ УМВС України у Вінницькій області № 09270353 відносно ОСОБА_37 ОСОБА_40 , ОСОБА_100 , ОСОБА_101 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 за ч.4 ст.190 КК України, постанова ст.слідчого ОСОБА_106 від 23.02.2009р.».
При цьому, така інформація протирічить відповіді №5/2445 від 10.06.2014р. за підписом заступника начальника СУ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_107 , згідно якої: «у період з 01.01.2009 по 01.01.2010 кримінальні справи щодо ОСОБА_38 слідчими підрозділами УМВС України у Вінницькій області не порушувались та з інших органів досудового слідства не надходили»;
При цьому, така інформація протирічить відповіді №5/п-7аз від 31.07.2014р. з підписом заст.начальника ОСОБА_109 , відповідно до якої: «згідно наявних обліків ОВС Черкаської області кримінальних справ у період з 01.01.2009р. по 01.01.2010р. слідчими області не порушувались».
Цей же реєстр містить у собі, на переконання захисника, невідповідність та неповноту інформації щодо процесуальних заходів в розділі ІІІ «проведені в ході досудового розслідування процесуальні заходи» реєстру матеріалів досудового розслідування.
В розділі ІІІ «проведені в ході досудового розслідування процесуальні заходи», який починається на сторінці 1201 реєстру, вказані такі процесуальні заходи, які були проведені до порушення цього кримінального провадження, тобто до 29.07.2009.
Такими процесуальними заходами є: 10.11.2008 прокурор Шевченківського р-ну м.Києва ОСОБА_110 постановою обмежив ОСОБА_37 , ОСОБА_40 , ОСОБА_100 , ОСОБА_101 на виїзд за межі України (п.1 стор.1201); 12.11.2008 прокурором Шевченківського р-ну м.Києва ОСОБА_111 постановою наклав арешт на депозитні рахунки ПП «Кінгз Кепітал» (п.2 стор.1201); 01.04.2009 суддя Печерського райсуду м.Києва ОСОБА_112 наклав арешт на кошти ТОВ «Кінгз Кепітал» в ТОВ КБ «Соцкомбанк» в м.Одеса (п.3 стор.1202); 12.11.2008 та 25.12.2008 суддями Шевченківського райсуду м.Києва накладались арешти на рахунки ОСОБА_37 та ТОВ «Кінгз Кепітал» в банківських установах (пп.6-14 стор.1202-1203); 22.06.2009 постановою судді Печерського райсуда м.Києва ОСОБА_113 накладено арешт на банківські рахунки ОСОБА_38 в АБ «Діамант» (п.18 стор.1203); 28.05.2009 ст.слідчим в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_114 застосовано запобіжний захід щодо ОСОБА_39 підписка про невиїзд (п.36 стор.1205, п.157 стор.1217); 27.07.2009 суддею Печерського райсуду м.Києва ОСОБА_115 відмовлено в задоволенні подання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_39 до 4 місяців (п.37 стор.1206, п.160 стор.1218); 05.06.2009 суддею Печерського райсуду м.Києва ОСОБА_115 змінено запобіжний захід з підписки про невиїзд на тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_116 (п.38 стор.1206, п.156 стор.1217); 19.01.2009 суддею Шевченківського райсуду м. Києва ОСОБА_117 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_37 (п.39 стор.1206); 15.06.2009 ст.слідчим в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_114 накладено арешт на майно ОСОБА_37 на рахунок в цінних паперах в ТОВ «Воінтер» (п.42 стор.1206); 21.01.2010 ст.слідчим в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_114 накладено арешт на майно, але не вказано яке та кому воно належить (п.56 стор.1207); 11.12.2008 ст.слідчим в ОВС ОСОБА_118 накладений арешт на грошові конти ОСОБА_119 . При цьому, не вказано до якого саме структурного підрозділу МВС належить ОВС, в якому працює ст.слідчий ОСОБА_120 (п.57 стор.1207); 08.11.2008 ст.слідчим СВ Шевченківського РУ ОСОБА_121 накладений арешт на земельні ділянки ТОВ «Кінгз Кепітал». При цьому, не вказано, до якої територіальної одиниці належить Шевченківське РУ, в якому працює ст.слідчий ОСОБА_122 (пп.58-67 стор.1207-1208); 01.12.2008 ст.слідчим в ОВС СУ ГУМВС України в м.Києві ОСОБА_118 накладений арешт на майно ОСОБА_71 (п.79 стор.1209); 11.12.2008 ст.слідчим в ОВС ОСОБА_123 накладений арешт на грошові кошти, вилучені у ОСОБА_71 21.11.2008р. в ході огляду квартири за адресою: АДРЕСА_5 та огляду автомобіля «Опель-вектра» д.н. НОМЕР_1 (п.81 стор.1209-1210); 18.12.2008 ст.слідчим СУ ГУМВС України в м.Києві ОСОБА_124 була накладена заборона на відчуження автомобілів ОСОБА_39 (п.86 стор.1210); 26.02.2009 ст.слідчим в ОВС МВС України ОСОБА_114 був накладений арешт на автомобіль, який належить ОСОБА_125 (пп.87-88 стор.1210); 18.12.2008 ст.слідчим СУ ГУМВС України в м.Києві ОСОБА_124 була накладена заборона на відчуження автомобілів, які належать ОСОБА_58 та ОСОБА_126 (пп.89-90 стор.1210, п.188 стор.1220); 17.02.2009 ст.слідчим в ОВС МВС України ОСОБА_114 був накладений арешт на автомобіль, який належить ОСОБА_58 (п.91 стор.1210-2011, п.189 стор.1220); 26.01.2009 ст.слідчим в ОВС МВС України ОСОБА_114 був накладений арешт на автомобіль, який належить ОСОБА_126 (п.92 стор.2011); 18.12.2008 ст.слідчим СУ ГУМВС України в м.Києві ОСОБА_124 була накладена заборона на відчуження автомобіля, який належить ОСОБА_69 (п.93 стор.1211); 30.03.2009 ст.слідчим в ОВС МВС України ОСОБА_114 був накладений арешт на автомобілі, який належить ОСОБА_127 (пп.96-100 стор.1211); 28.04.2009 ст.слідчим СОГ ГСУ МВС України ОСОБА_128 свідка ОСОБА_129 попереджено про обов`язок не розголошувати дані досудового слідства (п.102 стор.1212); 23.04.2009 ст.слідчим СОГ ГСУ МВС України ОСОБА_128 свідка ОСОБА_86 попереджено про обов`язок не розголошувати дані досудового слідства (п.103 стор.1212); 13.01.2009 ст.слідчий в ОВС МВС України ОСОБА_130 роз`яснив свідку ОСОБА_131 права та обо`язки особи, відносно якої застосовуються заходи безпеки (п.104 стор.1212); 30.04.2009 ст.слідчим СОГ ГСУ МВС України ОСОБА_128 свідка ОСОБА_132 попереджено про обов`язок не розголошувати дані досудового слідства (п.105 стор.1212); 18.05.2009 слідчим СВ ПМ ДПІ у Шевченківському р-ні м.Києва ОСОБА_133 обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд ОСОБА_134 (п.106 стор.1213); 18.05.2009 слідчим СВ ПМ ДПІ у Шевченківському р-ні м.Києва ОСОБА_133 скасовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд ОСОБА_134 (п.107 стор.1213); 21.11.2008 слідчим в ОВС СУ ГУМВС України в м.Києві ОСОБА_135 затримано ОСОБА_71 за підозрою у вчиненні злочину (п.119 стор.1213); 24.11.2008 суддею Голосіївського райсуду м.Києва ОСОБА_136 прийнято рішення про відмову в обранні запобіжного заходу ОСОБА_71 у вигляді тримання під вартою (п.120 стор.1214); 24.11.2008 слідчим в ОВС СУ ГУМВС України в м.Києві ОСОБА_135 затримано ОСОБА_71 за підозрою у вчиненні злочину (п.121 стор.1213); 27.11.2008 суддею Шевченківського райсуду м.Києва ОСОБА_137 прийнято рішення про обрання запобіжного заходу ОСОБА_71 у вигляді тримання під вартою (п.122 стор.1214); 19.01.2009, 18.03.2009 суддями Шевченківського райсуду м.Києва, а 14.05.2009р. суддею Апеляційного суду м.Києва приймались рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_71 (пп.123-125 стор.1214); 28.01.2009 суддею Печерського райсуду м.Києва ОСОБА_138 прийнято рішення про затримання і доставку під вартою в Печерський районний суд ОСОБА_139 . При цьому, не зазначено якого міста цей Печерський суд (п.139 стор.1214); 29.05.2009 ст.слідчий в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_130 затримав ОСОБА_38 за підозрою у вчиненні злочину (п.140 стор.1216); 01.06.2009 суддею Печерського райсуду м.Києва ОСОБА_140 прийнято рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (п.141 стор.1216); 27.07.2009 суддею Печерського райсуду м.Києва ОСОБА_115 прийнято рішення про обрання запобіжного заходу ОСОБА_58 у вигляді підписки про невиїзд (п.142 стор.1216); 28.07.2009 начальником Київського СІЗО ОСОБА_141 прийнято рішення про звільнення з Київського СІЗО (п.144 стор.1216); 09.02.2001 слідчим СВ Старокиївського РУ ГУМВС України в м.Києві ОСОБА_142 було затримано ОСОБА_38 за підозрою у вчиненні злочину (п.154 стор.1217); 12.01.2001 прокурором Старокиївського району м.Києва прийнято рішення про звільнення ОСОБА_38 з ІТТ (п.155 стор.1217); 28.01.2009 суддею Печерського райсуду м.Києва ОСОБА_138 прийнято рішення про затримання і доставку під вартою в Печерський районний суд ОСОБА_39 (п.156 стор.1217); 28.05.2009 ст.слідчий в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_130 обрав запобіжний захід ОСОБА_125 у вигляді підписки про невиїзд (п.157 стор.1217); 05.06.2009 ст.слідчий в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_130 затримав ОСОБА_39 в порядку ст.115 КПК України з метою взяття під варту (п.159 стор.1217); 27.07.2009 суддя Печерського райсуду м.Києва ОСОБА_143 продовжила строк тримання під вартою ОСОБА_39 до 4-х місяців (п.165 стор.1218); 05.01.2009 ст.слідчий в ОВС СУ ГУМВС України в м.Києві ОСОБА_144 обрав ОСОБА_145 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд (п.175 стор.1219), але ця особа взагалі не є або обвинуваченим, або потерпілим в цьому кримінальному провадженні.
Щодо процесуальних заходів у вигляді арешту, то в деяких пунктах неповно зазначена інформація, зокрема: не вказано, кому належать земельні ділянки, щодо яких 10.06.2010р. заст.начальника управління ГСУ МВС України ОСОБА_146 прийнято рішення про заборону відчуження земельних ділянок (п.71 стор.1208); не вказано, кому належить земельна ділянка, на яку 08.09.2010р. заст.начальника управління ГСУ МВС України ОСОБА_146 накладено арешт на земельну ділянку (пп.72-76 стор.1209); не вказано, кому належить земельна ділянка, на яку 25.08.2010р. заст.начальника управління ГСУ МВС України ОСОБА_146 накладено арешт на земельну ділянку (п.78 стор.1209).
Крім того, до обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування доданий опис документів, в тому числі у томі 1293 кримінальної справи №24-113.
У вказаному описі вказується постанова про накладення арешту (стор.1-2), запити до Держкомзему Бориспільського району та відповіді з Держкомзему Бориспільського району (стор.30-34), копії двох томів технічної документації, що посвідчують право власності на земельні ділянки ОСОБА_147 (стор.35-96, 97-152).
При цьому, в реєстрі матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту, в розділі ІІІ «проведені в ході досудового розслідування процесуальні заходи» відсутні будь-які відомості щодо процесуальних заходів, які приймались відносно майна (земельних ділянок) ОСОБА_147 , в тому числі і про зняття вказаного арешту з майна ОСОБА_148 .
Ця особа не є обвинуваченою в даному кримінальному провадженні, тому не зрозуміло, з якою метою слідчими накладався арешт на її майно (земельні ділянки) і чому про це немає інформації в реєстрі матеріалів досудового розслідування.
Також, чисельним є відсутність номерів висновків експерта обо дата їх проведення, про які слідчий вказує в реєстрі матеріалів досудового розслідування, в тому числі в пунктах: 5638-5644, 5666-5673, 5685-5692, 5713-5720, 5741-5748, 5788-5795, 5807-5814, 5824-5832, 5842-5849, 5859-5866, 5886-5893, 5931-5934, 5940-5943, 5949-5950, 5956-5958, 5960-5961, 5964-5965, 5970-5971, 5974-5975, 5979-5980, 6013-6014, 6023-6024, 6029-6030, 6316-6323, 6579-6584, 6590-6595, 6601-6606, 6612-6617, 7686-7893, 7914-7928, 7949-7963, 7965-7972, 7974, 7976, 7978, 7980, 7982, 7984, 7986, 7988, 7990-7991, 7993, 7995, 7997, 7999, 8001, 8003, 8005, 8007-8008, 8011, 8014, 8016, 8018-8019, 8022-8023, 8025, 8027, 8029, 8032, 8034, 8036, 8038, 8040, 8042, 8044, 8046, 8048, 8052-8054, 8056, 8058, 8060,8062, 8064-8065.
Вищевикладені обставини свідчать, на перконання захисника, про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього вимогам ст.ст. 109, 291 КПК України, а тому вказані матеріали підлягають поверненню прокурору.
По-шосте, заявника на створення з боку органу досудового розслідування та прокуратури умов та можливості уникнення кримінальної відповідальності для співробітників компанії «Кінгз Кепітал», дії яких містять ознаки злочину, неповнота досудового розслідування, що унеможливлює постановлення законного та справедливого вироку.
Зокрема, в обвинувальному акті прокурор зазначає на причетність до вчинення кримінальних правопорушень осіб, які працювали в компанії «Кінгз Кепітал», але їх діям юридично-правова оцінка в ході досудового слідства надана не була, оскільки в реєстрі матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту, відсутні посилання на процесуальні документи, які б давали зрозуміти, чи надавалась слідчими правова оцінка на досудовому слідстві діям вказаних осіб.
Так, зокрема в матеріалах справи є багато інформації про таку особу як ОСОБА_149 , що підтверджує стосунки з ОСОБА_71 в частині придбання земельних ділянок для компанії «Кінгз Кепітал», і якому передавались чималі грошові кошти, однак, ця особа прокурором не встановлювалась та юридично-правова оцінка його діям не надавалась, відомості про порушення або про відмову в порушенні кримінального провадження щодо ОСОБА_150 в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні.
Крім того, в обвинувальному акті не вказано, на підставі яких нормативно-правових документів, законодавчої бази бухгалтери компанії «Кінгз Кепітал» ОСОБА_151 та ОСОБА_152 взагалі мали право приймати або передавати комусь грошові кошти, отримані від потерпілих; якою нормативно-правовою нормою передбачено ведення такої господарської діяльності, при якій працівниками компанії «Кінгз Кепітал» приймались грошові кошти, перевозились в господарських сумках з одного офіса в інший та чим передбачена передача грошових коштів, отриманих від потерпілих, по розпискам, які ніби-то підписував ОСОБА_153 .. До того ж такі розписки в матеріалах справи відсутні, що підтверджується реєстром матеріалів досудового розслідування. Зі слів ОСОБА_154 вся інформація про рух коштів компанії «Кінгз Кепітал» записувалась у звичайний зошит.
При цьому, в реєстрі матеріалі досудового розслідування відомості про такі зошити відсутні.
Вищевказаним особам підозра не вручалась, хоча вони фактично є співучасниками злочинів, та повинні бути притягнуті до кримінальної відповідальності та постати перед неупередженим та незалежним судом нарівні із іншими обвинуваченими. Оскільки прокурором ці особи не притягнуті до кримінальної відповідальності, не постали перед судом, розгляд цього кримінального провадження вочевидь буде неповним, необ`єктивним та порушить вимоги ст. 217 КПК України, а також право на захист інших обвинувачених.
По-сьоме, захисник вважає, що слідство безпідставно закрило справу відносно ОСОБА_155 .
По-восьме, на думку автора клопотання, у цьому кримінальному провадженні було порушено норми ст. 217 КПК України (об`єднання та виділення матеріалів кримінального провадження).
По-дев`яте, в цілому пред`явлене усім обвинуваченим обвинувачення є некоректним, оскільки необхідно конкретизувати обвинувачення щодо кожного обвинувачення і щодо кожного пункту обвинувачення таким чином, щоби стисло, чітко та зрозуміло було викладено, які конкретно дії, передбачені диспозицією правової норми вчинив кожний із них та чому саме ці дії необхідно кваліфікувати саме по цій конкретній правовій нормі.
Але, як показує аналіз обвинувального акту, в цьому випадку такої конкретики прокурором не досягнуто.
Відповідно, така неконкретність, неповнота та неправильність суттєво обмежують права підозрюваних на захист, а тому не можуть бути допустими.
При формулюванні обвинувачення слід мати на увазі, крім вищевикладеного, що кожному з обвинувачених, крім іншого, інкриміновано вчинення злочинів, або співучасті в їх вчиненні, пов`язаних з використанням службового становища та службових обов"язків.
Отже, в обвинуваченні слід вказати, які конкретно посадові обов`язки, із посиланням на нормативно-правові акти, відомчі інструкції тощо, ким з посадових осіб були порушені, а відносно співучасників в якій мірі вони завідомо знали про те, що виконавці порушують свої посадові обов`язки.
Але, в порушення вищевказаних вимог прокурор обмежився диспозицією статті КК України, лише, зокрема щодо ОСОБА_38 в ч.1 ст.255, ч.4 ст.190, ч.3 ст.209, обмежився загальними фразами та визначеннями щодо злочинів, та не вказав при цьому, які конкретно дії вчиняв ОСОБА_153 ..
В матеріалах кримінального провадження є дані про те, що в 2006 році за кошти потерпілих компанією «Кінгз Кепітал» придбавались земельні ділянки та оформлювались на осіб, які в ході досудового слідства не встановлювались, хоча про них є відомості в матеріалах кримінального провадження.
Будь-яким чином ця інформація в ході досудового слідства слідчим та прокурором не перевірялась, правова оцінка цим фактам не надавалась, і це підтверджується відсутністю в реєстрі матеріалів досудового розслідування відомостей щодо постанов про порушення кримінального провадження або про відмову в порушенні кримінального провадження відносно цих осіб.
Таке викривлення фактичних обставин по справі, а відповідно й об`єм пред`явленого обвинувачення ОСОБА_58 та іншим обвинуваченим, порушує право на захист всіх обвинувачених, та унеможливлює постановлення судом законного та справедливого вироку.
З урахуванням викладеного захисник ОСОБА_28 подала письмове клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.
Також у підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_35 подав письмове клопотання про повернення обвинувального акту з тотожних передумов, які вказані у клопотання захисник ОСОБА_28 .
Усі інші учасники провадження з боку сторони захисту, а саме захисники та обвинувачені, кожен окремо, підтримали письмові клопотання захисників ОСОБА_28 та ОСОБА_156 щодо необхідності повернення обвинувального акту прокурору із передумов зазначених ними у цих клопотаннях.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, перевіривши обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування на відповідність вимогам КПК України та/або закону, приходить до наступного.
Цей обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні був складений 11.07.2013 старшим слідчим в ОВС управління розслідування ОВС та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями ГСУ МВС України ОСОБА_157 (аркуш 4672 обвинувального акту том судового провадження № 19) та затверджений 11.07.2013 старшим прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання обвинувачення у кримінальних провадженнях, щодо злочинних угрупувань управління нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу із організованою злочинністю та корупцією ГПУ ОСОБА_158 (аркуші 1 та 4672 обвинувального акту томи судового провадження № 1 і 19 відповідно).
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Зокрема, обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України (у редакції чинній на момент його складання та затвердження), яка, в свою чергу, містить перелік відомостей, які повинен містити останній та перелік документів, що у обов`язковому порядку повинні бути до нього приєднані слідчим і прокурором.
А саме: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного.
Положення ст. 293 КПК України (у редакції чинній на момент його складання та затвердження) передбачають, що одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику.
Згідно ст. 109 КПК України (у редакції чинній на момент його складання та затвердження) реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом.
Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Також, п. 13 ст. 3 КПК України передбачено, що обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Частина 1 статті 337 КПК України визначає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Статтею 91 КПК України регламентовано, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Тобто, системний аналіз вказаних положень КПК України свідчить, що формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.
Таке обвинувачення повинно бути конкретним, без будь-яких суперечностей та зрозумілим, з метою уникнення порушення права обвинуваченого на захист і це чітко визначено національним законодавством в тому числі і рішенням Європейського суду з прав людини.
Адже, відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист.
Оскільки, згідно ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 26.06.2008 року у справі "Ващенко проти України" нагадав, що поняття "обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51).
У рішенні від 25.07.2000 у справі «Маттоціа проти Італії" ЄСПЛ зазначив, що ... обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які ніби-то мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення.
Також, Європейський суд з прав людини у справі "Абрамян проти Росії" від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі "Камасінскі проти Австрії" № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", п.52).
До цього слід також додати і те, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення, за своїм змістом не є тотожними поняттями, оскільки формулювання обвинувачення, хоча і повинно певною мірою дублювати фактичні обставини кримінального правопорушення, а саме обставини, які вказують на подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), проте воно повинно бути сформульоване більш лаконічно, стисло, зрозуміло та, крім часу, місця, способу та інших обставин вчиненого кримінального правопорушення, містити в собі посилання на форму вини, мотив, мету вчинення кримінального правопорушення, його наслідки та інші обставини, які охоплюються складом конкретного кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Між тим, в цьому обвинувальному акті прокурор фактично слово в слово переніс фактичні обставини кримінального правопорушення в формулювання обвинувачення, що не відповідає вимогам закону, зокрема п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в якому не тільки відокремлені відповідні поняття, а й зазначена послідовність їх викладення.
Також, суд погоджується з письмовими доводами викладеними у клопотаннях захисників ОСОБА_28 та ОСОБА_156 в частині невіповідності акту вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, так як вони підтвердилися у ході підготовчого судового засідання.
Тим паче, що ст. 190 КК України враховуючи позицію ВСУ з цього питання викладену у постанові Пленуму Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про злочини проти власності" від 06.11.2009 N 10, вказує на те, що шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього. Отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство лише в тому разі, коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, не виконуючи зобов`язання (п.п. 17-19 ППВСУ).
Проте, обвинувальний акт не містить відомостей про те, в чому саме полягав обману з боку обвинувачених, як-то повідомлення потерпілим неправдивих відомостей або приховування певних обставин в світлі вищевказаних положень Пленуму.
Також, зі змісту обвинувального акту випливає, що правочини, які були здійснені між обвинуваченими та потерпілими в частині укладення договорів, станом на сьогодні є чинними, тобто дійсними.
Згідно ж ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Статтею 236 ЦК України передбачено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Апріорі, згідно НПА поданими потерпілими в цьому провадженні, за цими договорами ними стягнуто заборгованість у порядку цивільного судочинства з юридичних осіб працівниками яких були де-які обвинувачені.
Тож, враховуючи той факт, що недійсність вищевказаних правочинів прямо не встановлена законом та вони не визнані судом недійсними, апріорі, за ним суди у порядку цивільного провадження стягнули на користь потерпілих відповідні грошові суми, є не зрозумілим в черговий раз, як такі відомості можуть узгоджуватися з нормами ст. 190 КК України та позицією ВСУ з цього питання викладеною у постанові Пленуму Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про злочини проти власності" від 06.11.2009 N 10 та, зокрема, того в чому саме полягає таке шахрайство, враховуючи те, що в силу положень ст.ст. 204, 236 ЦК України, на даному етапі, згідно відомостей, які містяться у обвинувальному акті, ці правочини є правомірними, тобто такими, що не є нікчемничи чи недійсними.
Тобто, цей обвинувальний акт однозначно не відповідає вимогам КПК України, оскільки формулювання обвинувачення в ньому, яке б відповідало вимогам кримінального процесуального закону та кореспондувалося з позицією ЄСПЛ з цього питання, зокрема висловленою у справі "Камасінскі проти Австрії" № 9783/82, п. 79, відсутнє.
При цьому, даний акт не відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, бо не містить у собі достовірних даних про місце народження та громадянство ОСОБА_36 , а саме у ньому вказано Нігерія, у той час, як офіційна назва цієї країни Федеративна Республіка Нігерія та дані про громадянство ОСОБА_38 , а саме вказано Росія, у той час як вірним є Російська Федерація.
Переконливими є і доводи захисту про вказівку у акті слідством адрес обвинувачених ОСОБА_38 та ОСОБА_39 , за якими вони на момент складання акту не мешкали, тобто недостовірних.
Також, цей акт не відповідає вимогам п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України так, як не містить відомості про місце його складення та затвердження із вказівкою міста та вулиці, де відбувалися ці процесуальні дії.
В свою чергу, обвинувальний акт суперечить вимогам п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, який передбачає наявність у ньому достовірних анкетних відомостей про кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), але у цій ситуації, судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що у акті вказано такі дані з суттєвими неточностями та суперечностями, які не кореспондуються, як між собою, так із іншими матеріалами провадження, що були подані самими потерпілими.
Крім того, враховуючи той факт, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, суд вважає за можливе звернути увагу слідства і на невідповідність реєстру вимогам ст. 109 цього Кодексу, а саме відсутність у ньму даних вказаних у клопотаннях захисників ОСОБА_28 та ОСОБА_159 .
Слушними, на переконання суду є і доводи захисників в частині порушення вимог ст. 29 КПК України, яка регламентує, що особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення… прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги .. рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом. Переклад інших процесуальних документів кримінального провадження засвідчується підписом перекладача.
З норм ст. 42 КПК України випливає, що одними з основоположних прав підозрюваного (обвинуваченого) є в тому числі право: знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують; бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримати їх роз`яснення; давати пояснення, показання з приводу підозри, обвинувачення чи в будь-який момент відмовитися їх давати; ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 221 цього Кодексу, та вимагати відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу; одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення; оскаржувати рішення, дії та бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді в порядку, передбаченому цим Кодексом; користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.
А у цій ситуації, йому було вручено переклад обвинувального акту не завірений перекладачем, що рівноцінно взагалі його неврученню особі.
Тим паче, що неофіційний переклад з української мови не кореспондується з перекладом на російську мову у частинах вказаних у клопотаннях захисників ОСОБА_28 та ОСОБА_159 .
За таких умов, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, підлягають поверненню прокурору, що є, на цей час, старшим групи у провадженні, згідно постанови першого заступника ГПУ ОСОБА_160 від 20.10.2015 (а.п. 153-154 том № 55), а саме прокурору відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням державного обвинувачення у кримінальних провадженнях управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю ГПУ ОСОБА_161 , як такі, що не відповідають вимогам закону.
Однак, доводи захисників ОСОБА_28 та ОСОБА_156 викладені ними у клопотаннях, в частині передумови повернення акту створення умов та можливості уникнення кримінальної відповідальності для співробітників компанії «Кінгз Кепітал», дії яких містять ознаки злочину, неповнота досудового розслідування, що унеможливлює постановлення законного та справедливого вироку; безпідставне закриття справи відносно ОСОБА_101 ; порушення ст. 217 КПК України (об`єднання та виділення матеріалів кримінального провадження) суд не сприймає, оскільки ці обставини до кола визначеного ст. 291 КПК України не входять, відповідно і не є такими, що вказують на невідповідність обвинувального акту закону.
Підстав для зміни, обрання чи скасування запобіжного заходу, обвинуваченим, враховуючи положення ст. 315 КПК України, та відсутність таких клопотань у прокурорів немає.
Цивільні позови потерпілих на відпвовдінсть вимогам КПК України та ЦПК України суд на цій стадії провадження не перевіряє, так як акт підлягає поверненню прокурору та судовий розгляд за ним не призначений.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-2, 7-29, 128, 314-318, 369-372, 376 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Клопотання про повернення обвинувального акта прокурору задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 7-ми днів з дня її оголошення.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 09:00 08.11.2016.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3