Справа № 309/2801/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

01.03.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів:
ОСОБА_1 /головуючої/
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні судове провадження № 11-кп/777/76/16, за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 26 листопада 2015 року.
Цією ухвалою задоволено подання начальника Хустського МРВ КВІ відділу ДПтС України в Закарпатській області ОСОБА_8 та скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням /ст. 75 КК України/ ОСОБА_6 призначеного вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 09 грудня 2013 року та направлено для відбування призначеного цим вироком покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
Судове рішення мотивовано тим, що в період відбування покарання з випробуванням засуджений ОСОБА_6 порушив покладені на нього судом обов`язки, а саме, без поважної причини з жовтня 2014 року по липень 2015 року не з`являвся в органи КВІ для реєстрації, а також покинув місце проживання без дозволу органів КВІ.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання кримінально-виконавчої інспекції. Стверджує, що покладені на нього судом обов`язки не порушував, оскільки про свій виїзд на сезонні роботи повідомляв начальника Хустського МРВ КВІ, на що отримав усний дозвіл останнього. Також посилається на те, що не порушував й покладені на нього обов`язки щодо повідомлення кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, оскільки місця проживання не змінював, а постійного і офіційного місця роботи не має, тому виїзжав на заробітки за межі області. Крім того, апелянт вказує на те, що за період відбування покарання з випробуванням як адміністративних, так і кримінальних правопорушень не вчиняв.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України розгляд питань, пов`язаних з виконанням вироку, розглядається за участю засудженого, його захисника, прокурора.
Апелянт ОСОБА_9 ствердив апеляційному суду, що у суді першої інстанції при розгляді клопотання кримінально-виконавчої інспекції, йому прав не роз`яснювали, судовий розгляд відбувся без захисника, а сам не зміг повідомити суду всі обставини щодо виконання ним покладених судом обов`язків, оскільки був розгублений. Одночасно вказав, що не ухилявся від виконання вироку, конкретні дні реєстрації йому не встановлювали, він сам періодично з`являвся до інспектора, підписи на документах, що містяться у матеріалах подання, належать не йому, ствердив про упередженість інспектора та неправомірність його дій.
Згідно журналу судових засідань, як і фіксування його технічними засобами вбачається, що суд у судовому засіданні прав засудженому не роз`яснив, в тому числі право мати захисника, матеріали за поданням не дослідив. Оскаржувана ухвала містить констатацію неявки на реєстрацію засудженого без фактичного з`ясування кожного порушення, яке в поданні зазначив інспектор кримінально-виконавчої інспекції. Отже висновки суду грунтуються на неповно перевірених та з`ясованих обставинах, чим суд допустив невідповідність висновків фактичним обставинам справи ( ст. 411 КПК України).
З урахуванням того, що суд не роз`яснив засудженому права в судовому засіданні, в тому числі право на захист, апеляційний суд розцінює це істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, які перешкодили йому ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення. Тому оскаржувана ухвала на підставі ч.1 ст. 412, ст. 415 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.
З урахуванням доводів апеляції, під час нового судового розгляду слід з`ясувати питання обгрунтованості клопотання КВІ з урахуванням положень, передбачених Інструкцією "Про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань", затвердженої Наказом МВСУ № 270/1560 від 19.12.2003, зареєстрованої Міністерством юстиції України 09.01.2004 за № 16/8615, зокрема, п.2.3- 2.10, 4.14, 5.1, в тому числі обов`язків засудженої особи, перевірити в який саме строк засуджений не виконував обов`язків, покладених на нього за вироком суду, в чому саме це проявилось та в який час з урахуванням висновків суду, викладених в ухвалі від 20 травня 2015 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання КВІ, порушеного 12.05.2015, з`ясувати коли саме засуджений не являвся на реєстрацію, конкретну кількість днів визначених у постанові начальника КВІ щодо явки на реєстрацію, причини такої неявки засудженим, а також перевірити відомості, що торкаються неправомірних дій інспектора, заявлених апелянтом.
За наслідками розгляду прийняти законне та обгрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу задовольнити частково.
Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 25 листопада 2015 року про скасування звільнення від відбування покарання засудженому ОСОБА_6 - скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: