АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/838/16 Справа № 191/730/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі в порядку дистанційного судового провадження у режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 , засудженого вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області, про застосування відносно нього положень Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», оскільки попереднє ув`язнення, як запобіжний захід, до ОСОБА_7 під час розгляду кримінального провадження, за який його засуджено, до набрання вироком законної сили не застосовувався.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на те, що під вартою він знаходився з 26 серпня 2015 року по 17 вересня 2015 року у період перебування в СІЗО-3 м.Дніпропетровська та СІЗО-13 м.Київа, що не було враховано судом. На думку апелянта, оскільки Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ 30 червня 2015 року було відкрито провадження за його касаційною скаргою, то в силу п.4 ч.1 ст.430 КПК України було зупинено виконання оскаржуваної ним ухвали суду, вважає, що він знову став обвинуваченим. Зазначає, що 26 серпня 2015 року із Синельниківської ВК № 94 його було етаповано до СІЗО м.Дніпропетровска, звідки 09 вересня 2015 року етаповано в СІЗО № 13 м.Київа. 17 вересня 2015 року оскаржувану ним ухвалу суду апеляційної інстанції було залишено без змін судом касаційної інстанції. Крім того, апелянт зазначає про те, що не давав згоди на розгляд судом першої інстанції без його участі клопотання про застосування щодо нього положень Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, позицію засудженого ОСОБА_7 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши надані матеріали провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи з учасниками судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року частину 5 статті 72 КК України було викладено в новій редакції, відповідно до якої зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

При надходженні до суду клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до покарання у виді позбавлення волі суди повинні забезпечити точне та неухильне дотримання законодавства та керуватися Конституцією України, Кримінальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України, Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838 від 26 листопада 2015 року, законом України «Про попереднє ув`язнення», міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2014 року ОСОБА_8 було засуджено за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.70 КК України, до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі (а.п.7-8).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2015 року вирок суду першої інстанції було змінено в частині призначеного ОСОБА_8 покарання та ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1 ст.69, ч.1 ст. ст.70 КК України призначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі (а.п.8зв.-9).

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 під час розгляду кримінального провадження, за яким його було засуджено, до набрання вироком законної сили не застосовувався.

Як убачається з протоколу затримання особи (а.п.6-6 зв.) ОСОБА_7 було затримано 03 червня 2015 року на підставі ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2015 року, тобто після набрання чинності щодо засудженого вироку Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» - попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Таким чином, зарахуванню підлягає лише час попереднього ув`язнення, до набрання чинності вироку. Попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Отже, доводи апеляційної скарги засудженого про необхідність зарахування у строк покарання попереднього ув`язнення ОСОБА_7 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки в розумінні положень Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» попереднє ув`язнення до ОСОБА_7 не застосовувалося, тому що він був затриманий в порядку виконання вироку після набрання вироком законної сили.

Не може погодитися колегія суддів і з доводами апеляційної скарги засудженого про те, що суду першої інстанції він не давав згоди на розгляд клопотання за його відсутності, оскільки перевіркою матеріалів провадження встановлено, що в клопотанні від 21 січня 2016 року про зарахування попереднього ув`язнення (а.п.1-1зв.) він наполягав на участі у судовому засіданні, у засіданні, а 16 лютого 2016 року (а.п.11) подав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, в розумінні ст. 412 КПК України, які були б підставою для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування щодо нього положень Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4