Справа № 345/2624/14-к
Провадження № 11-кп/779/219/2016
Категорія ч.1 ст.115 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , секретаря с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

потерпілої ОСОБА_11 ,

представника

потерпілої ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 , на вирок Калуського міськрайонного суду від 04 березня 2016 року по кримінальному провадженні про його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі КК), -

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, неодружений, ніде не працює, раніше судимий Калуським міськрайонним судом 03.10.2003 року за ст.ст. 152 ч. 2, 153 ч.2 КК на 4 роки позбавлення волі, 22.02.2006 року Коломийським міськрайонним судом, замінено невідбуту частину покарання на 240 год. громадських робіт та знятий з обліку Калуським МП КВІ 05.06.2006 року по відбуттю покарання, громадянин України, -

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст. 115 КК на 12 (дванадцять) років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 залишено попередньо обраний тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 постановлено відраховувати з 14 травня 2014 року, тобто з моменту його затримання.

Час перебування ОСОБА_10 під вартою з 14 травня 2014 року зараховано йому в строк покарання, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК, в розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої задовольнено частково.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_11 26785 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 80000 грн.. за спричинення моральної шкоди.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь держави 2 435 (дві тисячі чотириста тридцять п`ять) гривень 58 (п`ятдесят вісім) копійок витрат за проведення експертиз.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до положень ст.100 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

За вироком суду ОСОБА_10 засуджений за те, що він, 13 травня 2014 упродовж вечора, зі своїм знайомим ОСОБА_13 спільно розпивали спиртні напої, спочатку в центрі міста Калуша, а згодом по місцю проживання ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 .

14 травня 2014 близько 01.00 год. ОСОБА_10 та ОСОБА_13 вийшли з квартири та пішли в магазин «Смак», що по АДРЕСА_2 для того, щоб придбати ще спиртного.

Біля магазину «Смак» ОСОБА_10 та ОСОБА_13 зустріли раніше незнайомих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , з якими розпочали сварку. Згодом з метою уникнення подальшого конфлікту ОСОБА_10 та ОСОБА_13 почали втікати в бік будинку №5 вул. Пушкіна.

Потерпілий ОСОБА_14 , бажаючи вияснити причину конфлікту, побіг за ОСОБА_10 та ОСОБА_13 та наздогнав ОСОБА_10 в дворі будинків АДРЕСА_3 , 5, АДРЕСА_4 , де між ними розпочалась шарпанина. В ході конфлікту ОСОБА_14 наніс ОСОБА_10 один удар рукою в обличчя. Будучи обуреним такою поведінкою ОСОБА_14 , ОСОБА_10 вирішив позбавити його життя, тобто умисно вбити його.

З метою позбавлення життя ОСОБА_14 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, ОСОБА_10 вийняв з кишені куртки ніж, який завжди носив при собі, та умисно наніс ним потерпілому два цілеспрямованих удари у праву руку та життєво важливу ділянку тіла - грудну клітку, чим спричинив потерпілому проникаючу колото-різану рану грудної клітки справа, що призвело до гострої масивної внутрішньої та зовнішньої крововтрати, яка стала безпосередньою причиною смерті потерпілого, тобто умисно вбив його.

Наносячи удар ножем в життєво-важливу ділянку тіла потерпілого грудну клітку, обвинувачений ОСОБА_10 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав настання смерті ОСОБА_14 і бажав цього. Вчинивши умисне вбивство ОСОБА_14 , ОСОБА_10 скрився з місця злочину, однак того ж дня був затриманий працівниками міліції. Не погодившись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_10 подав АС з доповненнями, із змісту яких вбачається, що він покликається на незаконність, необґрунтованість вироку та вважає його невмотивованим. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, при розгляді справи суд допустив неповноту судового розгляду. Також вказав, що в ході проведення розгляду справи, судом достовірно встановлено, що саме він ножем, який завжди носив при собі, умисно наніс ОСОБА_14 два цілеспрямованих удари у праву руку та життєво важливу ділянку тіла грудну клітку з посиланням на показання окремих свідків Однак це не підтверджується доказами дослідженими під час судового розгляду, а саме фактичними показанням свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а інші докази ні прямо, ні опосередковано, ні у їх сукупності, не вказують на нього, як на його особу, що скоїла вбивство, а це відповідно до ч.1 ст. 409 КПК є підставою для скасування судового рішення в суді апеляційної інстанції. Щодо показань свідка ОСОБА_13 , то суд, в порушення вимог ст.. 94 КПК не оцінив їх з точки зору достовірності. Крім цього, апелянт зазначає, що в судовому засіданні було встановлено, що огляд в квартирі був проведений без участі понятих, невідомими учасниками, а поняті були запрошені слідчою вже після його фактичного проведення із зніманням на відеокамеру з метою створення враження про дотримання норм КПК, що є фальшуванням матеріалів кримінального провадження та штучним створенням доказів стороною обвинувачення. Вважає, що слідчі експерименти з свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , та ОСОБА_17 , проведені за зовсім інших умов та обставин, що фактично унеможливило перевірити та уточнити їх показання. Місцевий суд цим обставинам оцінки не дав. Також зазначив, що суд першої інстанції незаконно відмовив його захисникам в клопотанні доручити органу досудового розслідування провести слідчі і розшукові дії по встановленню особи, на яку вказав свідок ОСОБА_17 та забезпечити його явку до суду для допиту як свідка; та в клопотанні про виклик для допиту в судовому засіданні експерта ОСОБА_18 , експертний висновок якої був досліджений в судовому засіданні. Просить вирок Калуського міськрайонного суду від 04.03.2016 року щодо нього скасувати та ухвалити виправдувальний вирок. Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення прокурора ОСОБА_19 , а також потерпілу ОСОБА_20 та її представника адвоката ОСОБА_21 , які заперечили доводи АС обвинуваченого, вважають вирок законним та обґрунтованим; пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисників - адвокатів ОСОБА_22 , та ОСОБА_9 , які підтримали подану АС, вирок просять скасувати та ухвалити виправдувальний вирок; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги, роз`яснивши клопотання обвинуваченого та його захисника, колегія суддів приходить до висновку, що АС обвинуваченого слід залишити без задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Відповідно до ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Таких вимог закону суд першої інстанції при призначенні покарання в повній мірі дотримався. У відповідності до положень ст.65 КК, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України підтверджується наведеними у вироку доказами, що ґрунтуються на всебічному, повному і безпосередньому дослідженні всіх обставин вчинення злочину, яким дана належна правова оцінка. Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.1 ст. 115 КК України, а призначене покарання є достатнім та справедливим для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів Також, колегія суддів вважає безпідставним доводи апелянта, в частині того, що показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_23 суд першої інстанції навів у вироку на його думку, неповно та не правдиво, в судовому засіданні вони надали зовсім інші показання ніж ті, які суд першої інстанції наводив у вироку. Разом з тим, як вбачається із звукозапису судового засідання показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_23 повністю узгоджується із їх показанням під час судового розгляду в суді першої інстанції і правильно викладені у мотивувальній частині вироку. Покликання обвинуваченого у своїй АС на те, що в ході проведення судового розгляду, судом достовірно встановлено, що саме він ножем, який завжди носив при собі, умисно наніс ОСОБА_14 два цілеспрямованих удари у праву руку та життєво важливу ділянку тіла грудну клітку з посиланням на показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , однак на його думку це не підтверджується доказами дослідженими під час судового розгляду, а саме фактичними показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а інші докази ні прямо, ні опосередковано, ні у сукупності, не вказують на нього, як на особу, яка скоїла вбивство, що відповідно до ч.1 ст. 409 КПК є підставою для скасування судового рішення в суді апеляційної інстанції, є необґрунтованим, виходячи із наступного.

Перевіривши вказані вище докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про їх допустимість та достовірність.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження вина обвинуваченого у вчиненні даного злочину доводиться показаннями вищевказаних свідків, і на думку колегії суддів, вони відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вони об`єктивно підтверджуються іншими доказами, які досліджені в ході судового розгляду в суді першої інстанції та наведеними у вироку.

Таким чином, у справі зібрано достатньо доказів, які прямо викривають обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а доводи апелянта про неправильне встановлення фактичних обставин справи, колегія суддів розцінює, як уникнення кримінальної відповідальності за вчинене.

Також, беручи до уваги показання потерпілої та свідків, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв як докази винуватості обвинуваченого, і після безпосереднього дослідження, давши їм належну правову оцінку, прийшов до правильного висновку, що дії ОСОБА_10 слід кваліфікувати саме за ст. 115 ч.1 КК України, оскільки ОСОБА_10 вчинив умисне протиправне заподіяння смерті потерпілого ОСОБА_14 . Посилання апелянта на неналежність окремих доказів, зокрема огляд в квартирі був проведений без понятих, невідомими учасниками, а поняті були запрошені слідчою вже після його фактичного проведення із зніманням на відеокамеру з метою створення враження про дотримання норм КПК, що є фальшуванням матеріалів кримінального провадження та штучним створенням доказів стороною обвинувачення, то на переконання колегії суддів, є безпідставним, так як судом першої інстанції всі наявні докази були ретельно перевірені, і їх доказове значення обґрунтоване у вироку, і будь-яких сумнівів щодо їх належності чи недостовірності при апеляційному розгляді справи не встановлено. Колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції постановлений з дотриманням вимог ст. 374 КПК, є вмотивованим і обґрунтованим. Колегія суддів при відхиленні клопотань обвинуваченого та його захисника виходила з того, що вони були предметом ретельного дослідження в суді першої інстанції і спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності та схилення місцевого і апеляційного судів до переконання про причетність до вбивства потерпілого іншою особою.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що АС обвинуваченого слід залишити без задоволення як необґрунтовану. Відповідно до ч.2 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що в порядку ч.2 ст. 404 КПК, необхідним виконати положення Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-УІІІ та зарахувати обвинуваченому термін попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, згідно вимог ч. 5 ст. 72 КК, а саме з 04 березня 2016 року по 23 червня 2016 року включно.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 березня 2016 року щодо нього без зміни.

Час перебування ОСОБА_10 під вартою з 04 березня 2016 року по 23 червня 2016 року зарахувати йому в строк покарання, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК, в розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі. До приведення вироку до виконання запобіжний захід щодо ОСОБА_10 залишити попередньо обраний тримання під вартою.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим у цей же строк з часу отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4