У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Макарівського районного суду Київської області від 9 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 15 червня 2015 року,

встановила :

Вироком Макарівського районного суду Київської області від 9 квітня 2015 року засуджено

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, судимого, останнього разу вироком Макарівського районного суду Київської області від 18 січня 2013 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 12 березня 2014 року звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням скасовано,

- за ч. 1 ст. 121 КК України на 7 років позбавлення волі;
- за ст. 395 КК України на 6 місяців арешту.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Макарівської центральної районної лікарні, Макарівської районної державної адміністрації Київської області до ОСОБА_4 задоволено, ухвалено стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 7585, 86 грн витрат на лікування потерпілого

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15 червня 2015 року вирок Макарівського районного суду Київської області від 9 квітня 2015 року залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_4 засуджений за те, що він 1 січня 2014 року приблизно о 5 год. ранку, знаходячись у четвертому під`їзді житлового будинку АДРЕСА_1 , на сходовій площадці четвертого поверху біля квартири АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті неприязних відносин, які раптово виникли, ножем умисно заподіяв ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження.

17 лютого 2014 рокуОСОБА_4 , знаючи порядок та умови встановленого над ним постановою Макарівського районного суду Київської області від 22 березня 2013 року адміністративного нагляду, усвідомлюючи правові наслідки за порушення його правил, всупереч покладених на нього обмежень під час його дії, не повідомивши працівників Макарівського РВ ГУМВС України у Київській області, порушив вимоги ст. ст. 9, 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», самовільно залишив місце свого проживання, маючи на меті ухилитися від адміністративного нагляду.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про зміну судових рішень щодо нього в частині призначеного покарання. Вважає, що суд не урахував усі пом`якшуючі покарання обставини, які, на його думку, є підставами для призначення більш м`якого покарання, ніж призначено судом.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, судова колегія прийшла до висновку про необхідність відмовити у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винності засудженого ОСОБА_4 у вчиненні злочинів за які його засуджено, та правильність кваліфікації його дій не оспорюються в касаційній скарзі.

Як убачається зі змісту вироку, суд при обранні засудженому покарання урахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, один з яких відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий, вчинив злочин в період іспитового строку, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння. Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено. Призначене покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, воно є необхідним для виправлення ОСОБА_4 і попередження нових злочинів. Підстав вважати, що призначене покарання є несправедливим внаслідок суворості, немає.

З касаційної скарги та доданих до неї судових рішень не вбачається підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

постановила :

Відмовити засудженому ОСОБА_4 у задоволенні касаційної скарги на вирок Макарівського районного суду Київської області від 9 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 15 червня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3