№ 5-3285км14
П О С Т А Н О В А

10 травня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 15 березня 2016 року щодо нього,

ВСТАНОВИЛА:

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перевірку вказаного судового рішення у касаційному порядку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 387 КПК України, зміст касаційної скарги повинен відповідати вимогам ст. 350 КПК України.

Також, частиною 1 статті 398 КПК України, передбачено, що підставами для скасування вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду касаційним судом є лише істотне порушення кримінально-процесуального закону (ст. 370 КПК України), неправильне застосування кримінального закону (ст. 371 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого (ст. 372 КПК України).
Однак, засуджений, зазначаючи в касаційній скарзі на те, в чому полягає незаконність оскаржуваних судових рішень, поміж іншого, заперечує правильність встановлення фактичних обставин справи, вказує на однобічність та неповноту досудового та судового слідства, що у відповідності з положеннями ст. 398 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім того, згідно з положеннями ст. 396 КПК України у результаті касаційного розгляду справи суд приймає одне з таких рішень: 1) залишає вирок, постанову чи ухвалу без зміни, а касаційні скарги без задоволення; 2) скасовує вирок, постанову чи ухвалу і направляє справу на нове розслідування або новий судовий або апеляційний розгляд; 3) скасовує вирок, постанову чи ухвалу і закриває справу; 4) змінює вирок, постанову чи ухвалу.

Проте, всупереч вимогам ст. 350 КПК України, засуджений не сформулював в касаційній скарзі своє прохання відповідно до ст. 396 КПК України, оскільки просить змінити вирок міськрайонного суду та скасувати ухвалу апеляційного суду (від 16 жовтня 2016 року), також просить перекваліфікувати його дії з п. п. 4, 12, ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України та просить самостійно прийняти рішення судом касаційної інстанції і пом`якшити покарання йому у зв`язку з чим допускається суперечностей щодо своїх вимог, а також як вбачається із вступної частини касаційної скарги, засуджений подає її лише на ухвалу апеляційного суду, при цьому в цій же скарзі оскаржує вирок міськрайонного суду, чим також допустився суперечностей.

Разом з цим, як вбачається із змісту касаційної скарги засуджений при обґрунтуванні своїх вимог, посилається на норми Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, тоді як справа розглядалася в порядку КПК України 1960 року.

У зв`язку із зазначеним, відповідно до вимог ч. 2 ст. 388 КПК України справа може бути витребувана для її перевірки у касаційному порядку лише за умови усунення зазначених недоліків та надходження повторної касаційної скарги в межах строку, передбаченого ч. 2 ст. 386 КПК України, або не пізніше одного місяця з дня одержання копії постанови про відмову у витребуванні матеріалів кримінальної справи.

При повторному зверненні до суду скаржником має бути підтверджено, що ним не пропущено цей місячний термін.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 388 КПК України 1960 року, розділом ХІ Перехідних положень до КПК України від 13.04.2012 року -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити засудженому ОСОБА_2 у витребуванні кримінальної справи щодо нього.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_3 лянська