Справа № 139/623/13-к
Провадження №11-кп/772/620/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2016 року м. Вінниця

Колегія суддів Апеляційного суду Вінницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000188 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , та прокурора зі змінами на вирок Барського районного суду Вінницької області від 04 березня 2016 року, яким засуджено

ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
-за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн.

Вирішено цивільний позов та долю процесуальних витрат.
Згідно вироку суду, в ніч з 07 на 08 травня 2013 року ОСОБА_8 , перебуваючи на АДРЕСА_2 , на гурті неприязних стосунків, умисно штовхнула ОСОБА_9 , яка знаходилась на вказаному місці та розмовляла із ОСОБА_10 , від чого та впала на землю. Поки потерпіла лежала на землі, ОСОБА_8 наносила удари руками по правій стороні її тіла та по голові. В результаті умисних дій ОСОБА_8 , відповідно до висновків судово-медичної експертизи за № 190 від 17 травня 2013 року та № 219/95 від 03 червня 2013 року, у потерпілої ОСОБА_9 мали місце такі тілесні ушкодження: сполучена травма тіла, підшкірна гематома скроневої ділянки зліва, забій правої половини грудної клітини, укушена рана правої кисті, які належать в сукупності до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я більше 6-ти діб, а також неповний відрив нігтьової пластини 4-го пальця правої кисті, множинні садни кистей та правого передпліччя, забій плечового суглобу, садна спини та попереку, які належать до категорії легких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої, ставиться питання про скасування вироку та виправдання обвинуваченої через відсутність доказів її винуватості.
На думку захисту висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на припущеннях та неповно з`ясованих обставинах, за яких потерпіла отримала тілесні ушкодження.
Єдиним очевидцем подій був свідок ОСОБА_10 , однак його свідчення судом безпідставно оцінено критично.
Звертається увага на те, що судом не допитано в якості свідка ОСОБА_11 та лікаря ОСОБА_12 .

Судом не встановлено тяжкість тілесних ушкоджень ОСОБА_9 нанесених саме ОСОБА_8 , а не від падіння на дорожнє покриття.

Крім того, адвокат не погоджується із пред`явленим цивільним позовом, оскільки накладні без штемпеля про оплату, виписані в аптеці не можуть бути належним підтвердженням факту придбання потерпілою ліків.

Прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченої подав апеляційну скаргу зі змінами, у якій просить вирок суду скасувати, звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності згідно ст.49 КК України, а провадження закрити, оскільки минуло три роки з дня скоєння злочину.
Заслухавши доповідача, захисника обвинуваченої та саму обвинувачену ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу адвоката, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги адвоката та просив вирок суду змінити та звільнити обвинувачену від призначеного покарання в зв`язку із закінченням строку давності, перевіривши матеріали справи в межах апеляційних скарг та обговоривши їх доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора зі змінами задовольнити частково.

Згідно вимог ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позиції, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, а відповідно зі ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Оскільки відповідно до ч.3 ст. 404 КПК України лише за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції, апеляційним судом з`ясовано думку адвоката ОСОБА_7 щодо допиту свідків, які згідно її апеляційної скарги мав би допитати суд першої інстанції, однак не допитав.

Автор апеляційної скарги та обвинувачення бажання заявляти клопотання з цього приводу не висловили.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Колегія суддів вважає, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, кваліфікація її дій за ч. 2 ст. 125 КК України, відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.
Обставини отримання потерпілою тілесних ушкоджень з`ясовані судом у повному обсязі шляхом допиту потерпілої, обвинуваченої, свідків, дослідженням висновків експерта.
Зокрема, показання потерпілої ОСОБА_9 об`єктивно підтверджуються висновками судово-медичної експертизи № 190 від 17.05.2013 р. та додаткової судово-медичної експертизи № 219/95 від 31.05.2013 р. про характер та локалізацію отриманих нею тілесних ушкоджень (а. п. 9-10, 55-56). Відповідно до даних висновків, виявлені у потерпілої тілесні ушкодження, які утворились від дії предметів з загостреною травмуючою поверхнею (садна на кистях рук, правого передпліччя, спини та попереку, відрив нігтьової пластини 4-го пальця правої кісті) могли виникнути при падінні ОСОБА_9 з висоти власного зросту на дорожнє покриття, решта ушкоджень виникли від дії тупих предметів (забій м`яких тканин правої половини грудної клітки підшкірна гематома лівої скроневої ділянки), виявлено також укушену рану правої кісті. Зазначені висновки підтверджують показання потерпілої про те, що від поштовху обвинуваченої вона впала на землю, після чого обвинувачена почала наносити їй удари руками, покусала потерпілу за руки коли та намагалась захиститись від ударів.
Суд обґрунтовано не взяв до уваги показання обвинуваченої та свідка ОСОБА_10 , оскільки вони суперечать дослідженим в судовому засіданні доказам.

При вирішені цивільного позову суд дотримався вимог закону, ретельно дослідив докази, які підтверджують понесені потерпілою витрати та обґрунтував свої висновки у мотивувальній частині вироку.
Таким чином, підстав для скасування вироку за наведеними в апеляційній скарзі адвоката мотивами немає.
Відповідно з п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України є злочином невеликої тяжкості та з дня його скоєння минуло три роки, тому, на підставі ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_8 від призначеного покарання за ч.2 ст.125 КК України слід звільнити у зв`язку із закінченням строків давності.

Однак вирок суду не підлягає скасуванню, як зазначено в апеляційній скарзі прокурора, оскільки ОСОБА_8 заперечувала свою винуватість у скоєному.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора зі змінами задовольнити частково.

Вирок Барського районного суду Вінницької області від 04 березня 2016 року, відносно ОСОБА_8 змінити.

На підставі ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_8 від призначеного покарання за ч.2 ст.125 КК України звільнити відповідно з п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Врешті вирок суду залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4