Номер провадження: 11-кп/785/805/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.06.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги адвоката ОСОБА_11 , діючого в інтересах ОСОБА_10 , та адвоката ОСОБА_13 , діючого в інтересах ОСОБА_8 , на вирок Київського районного суду м. Одеси від 27 січня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, в силу ст. 89 КК України не судимого,

визнано винним та засуджено за скоєнння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна,

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Тбілісі, Грузія, громадянина Грузії, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні 2 неповнолітніх дітей, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним та засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187, ст. 69 КК України до покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , громадянина України, українця, з вищою освітою, працюючого майстром в ЖКС Фонтанський, не одруженого, не судимого,

визнано винним та засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та засуджено до покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Вироком вирішене питання щодо речових доказів, -

ВСТАНОВИВ:
31.10.2014 року ОСОБА_8 , знаходячись на вул. Героїв Прикордонників в м. Одеси, з метою відкритого заволодіння чужим майном вступив в попередню змову з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , визначивши об`єктом свого злочинного посягання майно, яке знаходилось в магазині «СПД ОСОБА_15 », розташованому за адресою: АДРЕСА_4 .

Реалізуючи свій злочинний намір, у цей же день, приблизно о 00:47 год., ОСОБА_8 , маючи при собі бейсбольну биту, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , маючи при собі предмет, зовнішнє схожий на пістолет, зайшли в приміщення магазину «СПД ОСОБА_15 », де ОСОБА_10 , наніс декілька ударів руками в область потиличної частини голови ОСОБА_16 , повалив останню на підлогу під прилавок та шляхом ривка зірвав з її шиї золотий ланцюжок, вартістю 3000 грн., спричинивши останній матеріальний збиток на вказану суму.

В цей же час ОСОБА_9 намагався заштовхнути у підсобне приміщення ОСОБА_17 , щоб остання не змогла натиснути на кнопку виклику служби охорони, яка обслуговує вище вказаний магазин.

Далі ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 , у якого знаходилась в руках бейсбольна бита, яка сприймалась ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , як предмет, що може загрожувати їх життю та здоров`ю, стали збирати товар для подальшого його викрадення, в той час як ОСОБА_10 став погрожувати ОСОБА_17 предметом, схожим на пістолет, яка сприймала його як реальну погрозу для життя та здоров`я, коли намагалась вийти з підсобного приміщення до торгового залу.

Після чого ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , здійснивши морально-психологічний вплив, придушуючи волю до опору ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , за попередньою змовою між собою відкрито заволоділи майном, яке належить ОСОБА_15 , чим спричинили останньому матеріальний збиток на загальну суму 13 824,90 гривень, після чого з місця події зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 , захисником ОСОБА_11 подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок районного суду змінити, призначити ОСОБА_10 покарання із застосуванням ст. ст. 69, 69-1 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі із конфіскацією майна, на підставі ст. 75 КК України звільнити останнього з іспитовим строком на 3 роки. Зазначає, що покарання, призначене вироком суду першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_10 є занадто суворим, не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Так, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_10 повністю відшкодував спричинену потерпілим шкоду, повністю визнав свою вину у скоєному та щиро каявся. При цьому, суд першої інстанції безпідставно не визнав пом`якшуючою покарання ОСОБА_10 обставиною «щире каяття». Також, суд першої інстанції не прийняв до уваги особу обвинуваченого: позитивну характеристику за місцем проживання та роботи, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Ухвалюючи вирок, суд першої інстанції порушив вимоги ст. 69-1 КК України та призначив покарання вище 2/3 можливого покарання.

Захисником ОСОБА_13 , діючим в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , не оскаржуючи вирок в частині доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого, подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок районного суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосовано кримінальний закон і призначено ОСОБА_8 покарання, яке за своєю суворістю не відповідає особі обвинуваченого та обставинам кримінального правопорушення. Вказує, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення, порушив вимоги ст. 65 КК України, не врахував, що матеріальний збиток потерпілим відшкодовано в повному обсязі, потерпілі не мають жодних претензій. Сам обвинувачений ОСОБА_8 під час вчинення злочину ніяких дій відносно потерпілих не вчиняв, нікому не погрожував та ні до кого насильства не застосовував. Також, суд першої інстанції при ухваленні вироку, врахував, що ОСОБА_8 згідно ст. 89 КК України не судимий, позитивно характеризується за місцем мешкання, має на утриманні матір похилого віку, дружину та неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак, на мірі покарання це ніяк не відобразилось.

До початку судового розгляду апеляційної скарги, захисник ОСОБА_13 змінив свої апеляційні вимоги та просив вирок суду першої інстанції змінити, призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , які повністю підтримали доводи апеляційних скарг, прокурорів ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , які заперечували щодо задоволення апеляційних скарг захисників, колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги залишити без задоволення, виходячи з таких підстав.

Так, відповідно до вимогам ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Оскільки законність вироку суду ніким із учасників судового розгляду не оспорюється, а захисники в своїх апеляційних скаргах ставлять питання тільки щодо пом`якшення призначеного їх підзахисним покарання, тому колегія суддів переглядає вирок тільки в цій частині.

Вина обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в скоєнні ними інкримінованого їм злочину знайшла повне підтвердження матеріалами кримінального провадження, дослідженими судом першої інстанції в повному обсязі і в ході апеляційного розгляду ніким не оспорюються.

Дії обвинувачених за ч. 2 ст. 187 КК України судом кваліфіковані правильно, оскільки вони дійсно вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченим, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України в повній мірі врахував дані про їх особу та суспільну небезпеку скоєного, а також ті обставини, що вчинений обвинуваченими злочин відноситься до категорії тяжких, обвинувачений ОСОБА_10 раніше не судимий, працює, позитивно характеризується, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не мають судимостей згідно до ст. 89 КК України, позитивно характеризуються за місцем проживання, мають дружину та дітей.

Суд першої інстанції врахував обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 зокрема знаходження на його утриманні неповнолітньої дитини; обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 районний суд визнав знаходження на його утриманні двох неповнолітніх дітей та стан його здоров`я, оскяльки згідно довідки з Одеської установи виконання покарання №21, ОСОБА_9 встановлений діагноз: цироз печінки змішаної етіології, прогресуюча течія в стадії декомпенсації. Гепатоспленомегалія. Асцит. 1 ст. жовчокам`яна хвороба. Хронічний калькульозний холецистит. Правобічна пахова гила. Лямбліоз кишківника. Відповідно до лабораторних показників відмічається прогресування хвороби. За станом здоров`я ОСОБА_9 потребує тривалого лікування в умовах спеціалізованого лікування закладу МОЗ. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 суд першої інстанції визнав згідно ст. 66 КК України добровільне відшкодування збитків потерпілим.

Апеляційний суд погоджується із висновками місцевого суду щодо не визнання обвинуваченому ОСОБА_10 обставиною, що пом`якшує покарання його щире каяття, оскільки він не оспорюючи своєї участі і винуватості у вчиненні інкримінує мого йому злочину, по суті не визнає своєї провини в повному обсязі і не наводить вагомих мотивів, які б свідчили про його щире каяття. Матеріальні збитки потерпілим відшкодовані його близькими, а не самим обвинуваченим. Інших доводів апеляційному суду представлено не було.

Підстав для визнання в якості пом`якшуючої покарання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 обставини щире каяття, у суду першої інстанції не було, так як згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винного до вчиненого злочину, яке полягає в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Однак, згідно матеріалів справи, хоча ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , не оспорюючи своєї участі і винуватості у вчиненні інкримінує мого їм злочину, по суті не визнають своєї провини в повному обсязі, надають суперечливі пояснення суду першої інстанції і апеляційному суду, не наводять вагомих мотивів, які б свідчили про дійсне їх щире каяття. Матеріальні збитки потерпілим відшкодовані близькими ОСОБА_10 , а не самим обвинуваченим.

Інших доводів, які б не були досліджені судом першої інстанції, та які б могли вплинути на призначення обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, апеляційному суду представлено не було, а тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано призначив покарання в мінімальних межах санкції статті, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинувачениї. Підстав для застосування вимог ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_10 апеляційний суд не знаходить.

Обтяжуючі покарання обвинувачених обставини не встановлені, а тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення обвинувачених можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, та призначив їм покарання в мінімальній межі санкції статті, яке є необхідним та достатнім.

Крім цього, суд першої інстанції при ухваленні вироку врахувавши обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , зокрема його роль при скоєнні злочину, яка значно менше, ніж у інших обвинувачених, вкрай важкий стан його здоров`я, обґрунтовано дійшов висновку про можливість призначення останньому покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України.

Доводи захисника ОСОБА_11 про незастосування судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_10 покарання вимог ст. 69-1 КК України є безпідставними, так як згідно ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

В зв`язку з тим, що пом`якшуюча покарання ОСОБА_10 обставина, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України щире каяття, в ході судового розгляду та апеляційного розгляду провадження не встановлена, тому підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_10 із застосуванням ст. 69-1 КК України апеляційний суд не вбачає.

Крім цього, захисниками ОСОБА_10 та ОСОБА_8 в апеляційному провадженні надані довідки про стан здоров`я вказаних обвинувачених, а також свідоцтво про смерть вітчима ОСОБА_10 та довідка про стан здоров`я матері ОСОБА_10 , однак апеляційний суд не вважає їх достатніми підставами для зміни вироку суду першої інстанції та призначення обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_11 , діючого в інтересах ОСОБА_8 , та захисника ОСОБА_13 , діючого в інтересах ОСОБА_10 , не підлягають задоволенню, оскільки їх доводи не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді.

Також, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України апеляційний суд вважає необхідним зарахувати ОСОБА_10 в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення з 27.01.2016 року, з дня ухвалення вироку судом першої інстанції, по 29.06.2016 року, із розрахунку 1 день тримання під вартою за 2 дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 396, 404, 405, 407, 409, 414, 419, 424 КПК України, апеляційний суд Одеської області,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_11 та ОСОБА_13 залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 27 січня 2016 року відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , обвинувачених за ч. 2 ст. 187 КК України залишити без зміни.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в строк відбуття покарання знаходження його під вартою з 27.01.2016 року по 29.06.2016 року із розрахунку один день поперденього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4