Ухвала іменем україни
01 березня 2016року м. Київ Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4

розглянула в судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2015 року щодо ОСОБА_5 .

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2015 року засуджено

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, не судимого,
за ч. 4 ст. 296 КК України на 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 3 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2015 року вирок змінено перекваліфіковано дії ОСОБА_5 з ч. 4 ст. 296 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік без встановлення зобов`язань, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України. В решті вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_5 засуджено за те, що він 10 серпня 2012 року, приблизно о 12 год. 30 хв., знаходячись у громадському місці приміщенні кафе «Одеса», розташованого на вул. Ген. Петрова, 16/18 у м. Одесі, у стані алкогольного сп`яніння, висловлюючись нецензурною лайкою, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, наявним у нього ножем спричинив ОСОБА_6 колото-різане поранення шиї без пошкодження великих судин, яке належить до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я.

Апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_5 дій з хуліганських мотивів та перекваліфікував дії засудженого як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що потягла короткочасний розлад здоров`я.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_5 та направлення справи на новий апеляційний розгляд з підстав істотного порушення кримінально-процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону та невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого. Вважає безпідставним висновок апеляційного суду про відсутність в діях ОСОБА_5 ознак хуліганства, тому зазначає, що дії засудженого необґрунтовано перекваліфіковані з ч. 4 ст. 296 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України, що призвело до призначення йому м`якого покарання. Вказує, що апеляційним судом не було належно проведено судове слідство, а в ухвалі не наведено підстав, через які доводи апеляції прокурора про безпідставність звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України визнані необгрунтованими.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду скасуванню з направленням справи на новий апеляційний розгляд з таких підстав.
З матеріалів кримінальної справи видно, що органом досудового слідства дії ОСОБА_5 були кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України, з такою кваліфікацією погодився і суд першої інстанції.
Апеляційний суд дійшов висновку про необхідність перекваліфікувати дії ОСОБА_7 на ч. 2 ст. 125 КК України. При цьому зазначив, що вирок районного суду не відповідає вимогам ст. 334 КПК України 1960 року, оскільки не містить доказів на підтвердження висновку суду про вчинення засудженим хуліганства, та вказав, що судом не було надано наявним у справі доказам належної оцінки. Разом з тим, як убачається зі змісту ухвали, апеляційний суд оголосив показання потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та дійшов висновку про те, що громадський порядок під час конфлікту у кафе порушений не був, а тілесні ушкодження ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_6 на грунті особистих неприязних відносин. Таким чином, всупереч вимогам ч. 3 ст. 358 КПК України 1960 року, апеляційний суд, не провівши судового слідства та не дотримавшись принципу безпосередності дослідження доказів, надав доказам іншу оцінку, ніж ту, яку їм надав суд першої інстанції.
Апеляційний суд зазначив, що судом першої інстанції не було дотримано вимог ст. 369 КПК України 1960 року, оскільки його висновки, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи. В той же час, з матеріалів справи вбачається, що апеляційним судом безпосередньо не досліджено докази та не встановлені фактичні обставини події, які були підставою для перекваліфікації дій ОСОБА_5 з ч. 4 ст. 296 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України.
Таким чином, висновок апеляційного суду про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_5 є передчасним. Враховуючи викладене, на підставі ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням кримінально-процесуального закону та неправильним застосуванням кримінального закону, а справа направленню на новий апеляційний розгляд.
При новому розгляді справи апеляційному суду необхідно усунути вищезазначені недоліки, в разі проведення судового слідства дотриматися вимог ч. 9 ст. 362 КПК України 1960 року, повно і всебічно розглянути справу за апеляцією прокурора, урахувати доводи, викладені у касаційній скарзі прокурора, та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 394-396, 398 КПК України 1960 року та пунктами 11, 15 Перехідних положень КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3