АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/901/16 Справа № 175/2771/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2016 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника третьої особи щодо майна

якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 , щодо майна якої вирішується питання про арешт, порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нової, якою у задоволенні клопотання потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_8 про арешт майна слід відмовити.

Цією ухвалою клопотання ОСОБА_8 про накладення арешту на майно було задоволене, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_9 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Дніпропетровського відділення поліції надійшла заява від ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_9 , вчинила крадіжку її майна на загальну суму 760 083, 45 грн, чим спричинила останній матеріальні збитки.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що постановою слідчого СВ Дніпропетровського ВП ДВП ГУНП України у Дніпропетровській області від 19.07.2016 року ОСОБА_8 визнана потерпілою та цивільним позивачем, що з метою недопущення, зникнення, втрати або пошкодження зазначеного майна, з метою забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність накладення арешту на майно ОСОБА_9 .

Не погоджуючись з постановленою слідчим суддею ухвалою про арешт майна, адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, адвокат ОСОБА_7 зазначає, що рішення слідчого судді винесено з порушенням норм кримінального процесуального закону та суперечить вимогам ст.170 КПК України. На його думку, ОСОБА_9 не є особою, яка несе відповідальність за спричинення якоїсь недоведеної нічим шкоди ОСОБА_8 , що ОСОБА_9 взагалі не є стороною кримінального провадження, що її навіть не допитували. Відсутність доказів будь-якої вини ОСОБА_9 підтверджується також тим, що слідчий та прокурор не приймали участі у розгляді клопотання в суді першої інстанції, які б могли виявити дещо іншу позицію щодо доведеності вини ОСОБА_10 злочину, що на належне їй майно не може бути накладено арешт відповідно до ч.ч.4,5,6 ст.170 КПК України, що вказана квартира ОСОБА_9 не є речовим доказом.

Відмітив, що кримінальне провадження внесено до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та незрозуміло, про які збитки у особливо великому розмірі зазначає слідчий суддя у своїй ухвалі.

В запереченні проти апеляційної скарги ОСОБА_8 просить відмовити ОСОБА_9 в задоволенні апеляційної скарги про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , а ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 , щодо майна якої вирішується питання про арешт, який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія судді вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як встановлено в судовому засіданні апеляційного суду, потерпіла ОСОБА_8 , яка є фізичною особою-підприємцем, що здійснює торгівлю ювелірними виробами, надала для реалізації золоті вироби продавцю ОСОБА_9 , з якою у встановленому законом порядку не уклала договір матеріальної відповідальності та не оформила акт приймання-передачі ювелірних виробів. Крім того, вона не зареєструвала у службі зайнятості трудовий договір з ОСОБА_9 , тому вважає, що ОСОБА_9 здійснила крадіжку наданих їй для реалізації ювелірних виробів.
Також колегією суддів з матеріалів судового провадження та відповідей потерпілої ОСОБА_8 встановлено, що нею подано до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області 17 липня 2016 року цивільний позов до ОСОБА_9 про відшкодування збитків на зазначену у кримінальному провадженні суму - 760 083, 45 грн.

Відповідно до ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, кримінальне провадження за заявою ОСОБА_8 відкрито за вчинення крадіжки заознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, але жодній особі не повідомлено про підозру, тобто ОСОБА_9 не є підозрюваною у зазначеному вище кримінальному провадженні.

За таких обставин ухвала слідчого судді про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , є такою, що не відповідає вимогам ст.170 КПК України, та не може залишатися в силі, а підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст.170,404,405,407,419,422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року, якою задоволено клопотання ОСОБА_8 про накладення арешту на майно було та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_9 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
судді