УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/1275/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2016 року
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 29 березня 2016 року,
обвинуваченого ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_9 ,
Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 29 березня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання:
-за ч.2 ст.185 КК України у виді трьох років позбавлення волі;
-за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України у виді трьох років шести місяців позбавлення волі;
-за ч.3 ст. 185 КК України у виді чотирьох років восьми місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді чотирьох років восьми місяців позбавлення волі.
До набрання вироком суду законної сили обраний раніше до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено в силі.
Зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 29 січня 2015 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 54436,42 грн матеріальних збитків залишено без розгляду.
Стягнено з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави 3045,60 грн. судових витрат на залучення експертів при проведенні НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області судових трасо логічних , дактилоскопічних та товарознавчих експертиз.
Своє рішення суд мотивував тим, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 доведена повністю доказами, викладеними в матеріалах провадження. Взято до уваги той факт. що ОСОБА_7 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів.
Не погоджуючись з рішенням суду І інстанції, адвокат ОСОБА_6 , діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 29.03.2016 року в кримінальній справі №278/1275/15-к в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, призначивши йому більш м`яке покарання.
В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги вказує, що вирок суду І інстанції слід змінити з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особи обвинуваченого. Зазначає, що судом І інстанції не прийнято до уваги стан здоров`я ОСОБА_7 , а саме той факт, що останній перебуває на стаціонарному лікуванні у протитуберкульозному ізоляторі установи виконання покарань з приводу активної форми туберкульозу легень.
Також апеляційну скаргу подав і сам ОСОБА_7 , в якій просить скасувати вирок суду І інстанції, винести новий вирок, яким обмежитись відбутою мірою покарання, або замінити невідбуту частину покарання умовним строком, щоб він міг проходити лікування.
Звертає увагу на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги його стан здоров`я, вважає що рішення суду І інстанції незаконним та необґрунтованим.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, потерпілого, котрі заперечили проти задоволення апеляційних скарг, думку захисника котрий підтримує в повному обсязі доводи апеляційної скарги, обвинуваченого котрий також підтримав апеляційні скарги, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню з урахуванням наступних підстав.
Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 29 березня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання:
-за ч.2 ст.185 КК України у виді трьох років позбавлення волі;
-за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України у виді трьох років шести місяців позбавлення волі;
-за ч.3 ст. 185 КК України у виді чотирьох років восьми місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді чотирьох років восьми місяців позбавлення волі.
До набрання вироком суду законної сили обраний раніше до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено в силі.
Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень ,у вчиненні яких його визнано винним та кваліфікація його неправомірних дій відповідають фактичним обставинам справи, зазначеним у вироку, ґрунтуються на зібраних у встановленому законом порядку й досліджених у судовому засіданні доказах.
В цій частині вирок суду першої інстанції ніким з можливих апелянтів не оспорюється.
Що ж стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, то як вбачається з вироку, суд першої інстанції при призначенні покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, достатньою мірою врахував ступінь тяжкості вчиненного обвинуваченим кримінального правопорушення, обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, його ставлення до вчиненого, те, що завдана злочинами шкода не відшкодована, обставини, що пом`якшують покарання, а сааме щире каяття у вчиненому, обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину повторно, а також те, що останній раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, однак на шлях виправлення не став та знов вчинив низку умисних корисливих кримінальних правопорушень, з огляду на що, на думку апеляційного суду, дійшов обґрунтованого висновку про те, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та призначив останньому покарання співмірне вчиненному кримінальному правопорушенню та необхідне для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції за кримінальні правопорушення призначив покарання, передбачене санкцією зазначеного закону.
Враховуючи вищенаведене та з огляду на те, що ОСОБА_7 раніше вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних кримінальних правопорушень та після чого вчинив низку нових кримінальних правопорушень, апеляційний суд підстав вважати це покарання явно несправедливим внаслідок його суворості, навіть з огляду на обставини, зазначені в апеляційній скарзі обвинуваченого, підстав призначення більш м`якого покарання, про що йдеться в апеляційних скаргах, не вбачає.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.
Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції.
Таке покарання буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, даним про його особу та буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
А тому апеляція обвинуваченого та його захисника не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 405, 407 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 29 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційним судом Житомирської області.
Судді: