Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
05 липня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 0003320 року за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні, ОСОБА_8 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 25 квітня 2016 року
по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Переброди Дубровицького району Рівненської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, раніше судимого: 1) 30 березня 2012 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.; 2) 17 жовтня 2013 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком тривалістю в 1 (один) рік, зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,
-засудженого за ч. 2 ст. 186 КК України, ?

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 25 квітня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому із застосуванням ч.1 ст.69 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.71 КК України, до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 17 жовтня 2013 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 2 (два) місяці з відбуванням у кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з часу взяття під варту в залі суду вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 11 лютого 2015 року з 11 лютого 2015 року, зарахувавши в цей строк, згідно положень ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 30 березня 2012 року щодо ОСОБА_6 ухвалено виконувати самостійно, згідно положень ч.3 ст.72 КК України.

За вироком суду, 08 червня 2014 року, приблизно о 12 год., ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу пункту прийому склотари, що по вул. Гетьмана Мазепи у м. Рівне, під приводом зателефонувати відкрито викрав мобільний телефон марки Nokia 101, вартістю 345 грн. 81 коп. з наявною в ньому карткою оператора мобільного зв`язку Київстар, вартістю 25 грн., належний ОСОБА_9 , чим завдав останньому матеріальних збитків в сумі 370 грн. 81 коп.

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 покликається на незаконність вироку суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, покликаючись на п.1 ч.1 ст. 80 КК України та ч.4 ст. 80 КК України, що 25 квітня 2016 року, на день винесення вироку Рівненського міського суду, пройшло вже більше двох років з моменту перебігу строків давності виконання обвинувального вироку по сплаті штрафу, тобто з 02 серпня 2013 року, у зв`язку з чим вирок Рівненського міського суду від 30 березня 2012 року виконанню не підлягає. Просить вирок Рівненського міського суду від 25 квітня 2016 року скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Постановити новий вирок, яким виключити з резолютивної частини вироку пункт щодо самостійного виконання рішення Рівненського міського суду від 30 березня 2012 року відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 185 КК України. В решті вирок залишити без змін.
05 липня 2016 року прокурором ОСОБА_8 подано зміни до апеляційної скарги, в яких вказує, що 25 квітня 2016 року, на день винесення нового вироку ОСОБА_6 за ч.2 ст. 186 КК України пройшло вже більше двох років з моменту переривання перебігу строків давності виконання обвинувального вироку по сплаті штрафу, тобто з 15 липня 2013 року (вирок суду від 17 жовтня 2013 року за ч.2 ст.263 КК України), у зв`язку з чим вирок Рівненського міського суду від 30 березня 2012 року виконанню не підлягає. Просить вирок Рівненського міського суду від 25 квітня 2016 року стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України змінити в частині призначеного покарання, в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Виключити з резолютивної частини вироку вказівку щодо самостійного виконання рішення Рівненського міського суду від 30 березня 2012 року відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 185 КК України. В решті вирок залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які не заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали справи й доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.186 КК України в апеляційній скарзі не оскаржується.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_6 за сукупністю вироків, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 30 березня 2012 року щодо ОСОБА_6 підлягає до виконання самостійно.
З матеріалів справи вбачається, що вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 30 березня 2012 року ОСОБА_6 визнано винним за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді штрафу в сумі 850 грн.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 80 КК України, особа, звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі, його не було виконано в строк два роки.
Згідно ч.4 ст. 80 КК України встановлено, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Відповідно до вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 17 жовтня 2013 року ОСОБА_6 15 липня 2013 року, тобто протягом строку давності, передбаченого п.1 ч.1 ст. 80 КК України, вчинив новий злочин за ч.2 ст. 263 КК України, у зв`язку з чим 15 липня 2013 року перебіг давності перервався і обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину, а саме: з 15 липня 2013 року по 15 липня 2015 року.
Однак, 08 червня 2014 року ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України.
Таким чином, станом на дату винесення оскаржуваного вироку суду строк виконання ОСОБА_6 покарання у виді штрафу, передбачений п.1 ч. 1 ст. 80 КК України, не сплинув.
За таких обставин судом першої інстанції ухвалено вирок з дотриманням вимог ч.3 ст.72 КК України щодо самостійного виконання вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 30 березня 2012 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850 грн., оскільки строки давності виконання даного обвинувального вироку станом на 25 квітня 2016 року ще не закінчилися, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 80 КК України ОСОБА_6 не підлягає звільненню від відбування покарання у виді штрафу, призначеного даним вироком.
На думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.
Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Вироком суду першої інстанції від 25 квітня 2016 року, призначаючи ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 2 (два) місяці, строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з часу взяття під варту в залі суду вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 11 лютого 2015 року з 11 лютого 2015 року, зарахувавши в цей строк, згідно положень ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 26 травня 2016 року роз`яснено вирок суду першої інстанції від 25 квітня 2016 року за заявою Рівненського слідчого ізолятора УДПтС України в Рівненській області, що ОСОБА_6 відповідно до абз. 1 ч.5 ст. 72 КК України, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, слід рахувати попереднє ув`язнення за період з 11 лютого по 08 квітня 2015 року та за період з 17 вересня 2015 року по день набрання законної сили вироком Рівненського міського суду від 25 квітня 2016 року, тобто станом на 05 липня 2016 року строк попереднього ув`язнення, відбутий ОСОБА_6 у межах даного кримінального провадження, становить: за період з 11 лютого по 08 квітня 2015 року 3 місяці 26 днів; за період з 17 вересня 2015 року по 05 липня 2016 року 1 рік 7 місяців 4 дні, що загалом становить 1 рік 11 місяців.
Матеріалами справи встановлено, що станом на 05 липня 2016 року ОСОБА_6 відбув 1 рік 4 місяці 23 дні призначеного вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 25 квітня 2016 року покарання.
Згідно абз. 4 ч. 5 ст. 72 КК України суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першої цієї статті.
Зважаючи на те, що внаслідок зарахування судом за правилами ч.5 ст. 72 КК України строку попереднього ув`язнення в строк покарання обвинувачений на момент апеляційного розгляду відбув фактично призначене йому покарання, колегія суддів вважає за необхідне скасувати запобіжний захід та звільнити його з-під варти.
Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.407, п.4 ч.1 ст.408 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині відбування покарання.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, ?
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні, ОСОБА_8 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 25 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 186 КК України залишити без задоволення.
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 25 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 186 КК України змінити.
Замінити абзац 5 резолютивної частини вироку абзацом такого змісту: У зв`язку з повним відбуттям призначеного покарання ОСОБА_6 звільнити з-під варти негайно в залі судових засідань Апеляційного суду Рівненської області, а запобіжний захід щодо нього скасувати.
В решті вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 25 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3