ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 1-488/11
провадження № 1/753/5/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" квітня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Митків, Гайсинського району, Вінницької області, українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину 2004 року народження, співробітник Управління військової контррозвідки Департаменту контррозвідки СБУ, 24.09.2010 року звільнений з військової служби за станом здоров`я в запас, перебуває на військуовому обліку в Центральному управлінні СБУ, має звання майор запасу, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 368, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 368 КК України,
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_8 з 21 січня 2005 року проходив військову службу в органах Служби безпеки України на офіцерських посадах в оперативних підрозділах Центрального управління. З 6 травня 2008 року ОСОБА_8 займав посаду старшого оперуповноваженого 2 сектору 2 відділу 2 головного відділу Управління військової контррозвідки Департаменту контррозвідки Служби безпеки України (далі - 2 головного відділу УВКР ДКР СБ України), у військовому званні „майор", і являвся службовою особою, яка постійно здійснює функції представника влади, а також обіймає в зазначеній організації посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків та виконує такі обов`язки за спеціальними повноваженнями. Являючись військовою службовою особою і перебуваючи працівником Служби безпеки України по здійсненню контррозвідувальної діяльності, ОСОБА_8 відповідно до вимог ст.ст. 1-5, 19, 24, 25, 28 Закону України «Про Службу безпеки України», ст.ст. 1, 2, 4, 5, 6, 7 Закону України «Про контррозвідувальну діяльність», виданих на розвиток цих законів наказів і інструкцій Голови Служби безпеки України, функціональних обов`язків старшого оперуповноваженого 2 головного відділу УВКР ДКР СБ України, будучи наділеним правами проводити гласні і негласні контррозвідувальні та оперативно-розшукові заходи, здійснювати співробітництво з громадянами України, протидіяти розвідувальним спрямуванням іноземних спецслужб, організацій, окремих груп та осіб, розробляти і реалізовувати заходи щодо запобігання, усунення та нейтралізації загроз інтересам держави та суспільства, зобов`язаний був здійснювати захист економічного потенціалу України, законних інтересів держави від посягань з боку окремих осіб; забезпечувати захист конституційного ладу України від протиправних посягань з боку окремих осіб; здійснювати відповідно до законодавства заходи з захисту військово-економічного потенціалу; оперативно забезпечувати Державне підприємство Міністерства оборони України „Київський ремонтний завод „Радіан" (м. Київ, вул. Россошанська, 3-а, далі - ДП МОУ „КРЗ „Радіан"); здійснювати пошук і фіксацію фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб з метою припинення правопорушень та отримання інформації в інтересах безпеки громадян, суспільства і держави.
Відповідно до ст.ст. 4, 94 та 98 КПК України, ст. 10 Закону України «Про оперативно - розшукову діяльність» матеріали оперативно-розшукової діяльності можуть бути використані органом дізнання, слідчим, прокурором чи судом як приводи та підстави для порушення кримінальної справи або проведення невідкладних слідчих дій, отримання фактичних даних, які можуть бути доказами у кримінальній справі, попередження, припинення і розслідування злочинів, розшуку злочинців. Тому співробітник Служби безпеки України ОСОБА_8 хоча і не був наділений правом порушувати кримінальну справу, але міг завдяки своєму службовому становищу вжити заходи в рамках заведеної оперативно-розшукової справи або перевірок, які перебувають у його провадженні щодо вирішення питання з приводу порушення кримінальної справи службовими особами, які наділені такими повноваженнями.
В червні 2009 року ОСОБА_8 підготував та подав на розгляд керівництва відділу та УВКР ДКР СБ України постанову про заведення справи контррозвідувальної перевірки з приводу протиправної діяльності посадових осіб ДП МОУ „Київський ремонтний завод „Радіан", яка 5 червня 2009 року облікована в Архівно - обліковому управлінні ДІАЗ СБ України за № 4576. Під час проведення перевірки Подолян отримав інформацію про порушення допущені колишнім виконуючим обов`язки директора зазначеного державного підприємства ОСОБА_9 .
У подальшому майор Подолян, являючись військовою службовою особою і співробітником Служби безпеки України по здійсненню контррозвідувальної та оперативно - розшукової діяльності, діючи всупереч інтересам служби, маючи на меті незаконно збагатитися внаслідок власної злочинної діяльності, тобто діючи з корисною метою та прямим умислом, під час зустрічі 9 квітня 2010 року біля контрольно-пропускного пункту Національної академії оборони України (м. Київ, вул. Курська, 13) із колишнім виконуючим обов`язки директора ДП МОУ „КРЗ „Радіан" ОСОБА_9 , став домагатися передачі йому грошових коштів у сумі 10000 (десяти тисяч) доларів США за приховування допущених порушень у період перебування на вказаній посаді.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 12 квітня 2010 року близько 14 години ОСОБА_8 , зловживаючи своїм службовим становищем, під час зустрічі із ОСОБА_9 біля контрольно-пропускного пункту Національної академії оборони України (м. Київ, вул. Курська, 13), в черговий раз висловив пропозицію щодо передачі хабара у сумі 10000 (десяти тисяч) доларів США, а у випадку відмови ОСОБА_9 від передачі грошових коштів пригрозив вжити заходів щодо скерування зібраних матеріалів до прокуратури для порушення стосовно ОСОБА_9 кримінальної справи та вчинити дії по створенню різного роду перешкод щодо зайняття ОСОБА_9 підприємницькою діяльністю. В ході цієї зустрічі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 досягли домовленості про передачу хабара частинами по 5000 (п`ять тисяч) доларів США.
20 квітня 2010 року ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в телефонному режимі домовилися про зустріч. Цього ж дня, в обумовлений час біля 16 години, ОСОБА_9 прибув до поліклініки №2 Шевченківського району м. Києва, де зустрівся із ОСОБА_8 на автостоянці, розташованої поблизу поліклініки (м. Київ, вул. Пимоненка, 10), де ОСОБА_8 , перебуваючи в автомобілі ОСОБА_9 отримав частину хабара у сумі 40000 (сорока тисяч) гривень за приховування допущених порушень у період перебування останнього на посаді виконуючого обов`язки директора ДП МОУ «КРЗ «Радіан», після чого, був затриманий співробітниками Управління внутрішньої безпеки Служби безпеки України.
Будучи допитаним в судовому засіданні , підсудний ОСОБА_8 вину у скоєнні злочину не визнав та показав, що 30.11.2009 року відносно Лося була порушена кримінальна справа, як колишнього т.в.о. директора ДП МО «КРЗ «Радіан» за перевищення службових повноважень. В рамках цієї кримінальної справи Лось неодноразово звертався до нього за консультаціями, заохочуючи кожний раз до зустрічей повідомленням про нібито наявність у Лося якоїсь цікавої інформації. У березні 2010 року йому зателефонував Лось і висловив стурбованість ревізіями фінансово-господарської діяльності ДП МОУ «КРЗ «Радіан», які були проведені фахівцями Контрольно-ревізійного департмаменту. Крім того, Лось повідомив, що йому відомо про причетність ОСОБА_10 до виявлення факту нестачі озброєння та військової техніки, що зберігалася на заводі. В подальшому, Лось був засуджений вироком Дарницького райсуду м. Києва і йому було призначене покарання. Таким чином, Лось мав підстави обмовляти його з причин особистих неприязних почуттів до нього, будучи особою, зацікаволеною у його ( ОСОБА_10 ) покаранні та усуненні від виконуваної роботи, тому з власних мотивів продумав телефонні дзвінки та зустрічі, свідомо створив провокаційну обстановку, ввівши в оману правоохоронні органи щодо обставин їх взаємин. Ініціатором зустрічі 20.04.2010 року був саме Лось. Погодившись на прохання Лося, він прибув до поліклініки №2 Шевченківського району м. Києва, де присів в автомобіль Лося. Він ( ОСОБА_10 ) зняв курточку і поклав її між передніми сидіннями. В цей час у нього спрацювало нагадування про необхідність зателефонувати ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Щоб не ознайомлювати Лося зі змістом розмов, він вийшов з автомобіля та о 16год.01хв. і 16год.02хв. зробив два телефонних дзвінка. В цей час ОСОБА_13 перебував в автомобілі, що надало йому можливість безперешкодного доступу до його куртки. Скориставшись цим, Лось поклав у його куртку конверт. Після закінчення розмов, він ( ОСОБА_10 ) присів в автомобіль Лося та закінчивши з ним розмову, вийшов з автомобіля та одягнув куртку і одразу ж був затриманий співробітниками УВБ СБУ. При огляді куртки у внутрішній кишені був виявлений конверт білого кольору, походження якого та його вміст йому були не відомі.
На досудовому слідстві під час очної ставки з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 показав, що на початку березня 2010 року на його службовий телефон зателефонував Лось і цікавився обставинами перевірок, які проводилися на КРЗ «Радіан». При цьому, він сказав, що по останній перевірці він готовий вирішити питання. Він ( ОСОБА_10 ) сказав ОСОБА_14 , що це не в його компетенціїї, але Лось наполягав від нього вирішення цього питання. Він погодився зустрітися з ОСОБА_15 . Двічі: з 7 по 9 та з 13 по 15 квітня 2010 року він зустрічався з ОСОБА_15 . Під час зутрічей Лось цікавився конкретними фактами можливої задокументованої злочинної діяльності. На що він допустив перекручування повноти та наявності матеріалів щодо можливого факту реалізації ним виробів 1А7 сб. 11, які зберігалися на КРЗ «Радіан». Лось зацікавився цим і спитав що потрібно для вирішення проблеми. Він відповів ОСОБА_14 , що це йому вирішувати. Тоді він сказав написати на папері. Подумавши, що це нічого для нього не буде коштувати, він ( ОСОБА_10 ) написав на папері цифру «1». Лось узявши папір, спитав що це він має на увазі десять тисяч, на що він ( ОСОБА_10 ) відповів, що якщо він так вважає, то нехай так і буде. Лось повідомив, що усю суму зібрати не може, а може віддати лише частину. На третій зустрічі з ОСОБА_15 вони подивилися ксерокопії угод, укладених ОСОБА_15 щодо реалізації виробів. Подивившись ці угоди, Лось погодився на наступну зустріч з ним, на яку привезе кошти. 20.04.2010 року під час зустрічі на території поліклініки, він сів в авто до Лося і ним було надано конверт, з вмістом якого він не ознайомлювався. ( том 3, а.с. 43-55).
Таким чином, ОСОБА_8 фактично підтверджує факт переговорів з ОСОБА_9 щодо вирішення питання на користь останнього та щодо суми і порядку передачі ОСОБА_8 коштів. Крім того, цими ж показами спростовується факт наявності неприязних стосунків між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Суд вважає, що зазначені покази підсудного ОСОБА_8 , дані ним в присутності захисника ОСОБА_16 , без застосування до нього будь-яких заборонених методів слідства, можуть бути покладені в основу вироку, оскільки вони є логічними, послідовними і узгоджуються з іншими доказами у справі.
Щодо посилань підсудного ОСОБА_8 на те, що вони були дані ним під дією сильнодіючих транквілізуючих, седативних та снодійних препаратів та довірливого відношення до порад захисника щодо надання саме таких показів, то суд не приймає їх до уваги, оскільки дані обставини нічим не підтверджуються. В довідці від 26.04.2010 року ( том 3, а.с. 80) зазначено, що орієнтовний термін перебування на лікуванні ОСОБА_8 в клініці психіатрії становить один місяць і проведення під час лікування слідчих дій недоцільно. Проте, станом на час проведення очної ставки з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 вже був виписаний з лікарні з покращенням стану здоров`я ( том 3, а.с. 175).
Не дивлячись на невизнання вини підсудним ОСОБА_8 , його вина в скоєнні злочину при встановлених судом обставинах, повністю доведена в судовому засіданні та підтверджується наступними доказами.

Показами свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні показав, що з 2007 року він тимчасово обіймав посаду виконуючого обов`язки директора заводу ДП «Радіан», а ОСОБА_8 на той час був їх куратором. В березні 2010 року йому зателефонував ОСОБА_8 та сказав, що необхідно зустрітися, але він відмовився. Через деякий час ОСОБА_8 знову зателефонував, зазначивши, що необхідно зустрітись, оскільки питання дуже важливе. Зустріч відбулася 9 квітня о 14 год., в місці обумовленому ОСОБА_17 , а саме біля одного із входів в Міністерство оборони по вул. Курській в м. Києві. Так як, він приїхав на автомобілі, то ОСОБА_8 підсів до нього. При собі у Подоляна була папка з роздруківками з комп`ютера, він сказав, що це акт КРУ по перевірці, яким було встановлено незаконну реалізацію продукції. Акт мав всі необхідні печатки та підписи, що свідчило про його справжність. Він дав його прочитати та зазначив, що до нього не ввійшли результати його оперативної діяльності, які свідчать про порушення з боку Лося і сказав, що в разі, якщо вони домовляться, то вони не потраплять до акту. На той час відносно нього уже було порушено кримінальну справу за ст. 365 КК України, і якщо він не згоден, то буде іще одна кримінальна справа по результатам його оперативної діяльності. Враховуючи те, що на той момент він знаходився в стресовому стані, він попросив у ОСОБА_8 час на роздуми. Через два дні, ОСОБА_8 знову зателефонував та сказав, що його підганяють строки та керівництво. Вони зустрілися 12 квітня приблизно з 13-00 до 14-00 годині у тому ж місці. Цього разу він прихопив з собою диктофон, щоб записати їх розмову. Акту КРУ у ОСОБА_8 уже не було, були лише якісь роздруківки. Він запитав у ОСОБА_8 , що він хоче за вирішення цієї проблеми, на що той взяв ручку і листочок та написав 10000 $. Він умовив ОСОБА_8 щоб це було двома частинами. Після чого, поїхав додому та порадившись з батьками, написав заяву до СБУ і всі подальші дії проходили під їх керівництвом. Вони зібрали необхідну суму та визначили дату, коли ОСОБА_8 може під`їхати та забрати частину грошей. Весь цей час ОСОБА_8 періодично телефонував. Вони зустрілися 20 квітня біля поліклініки на вул. Пимоненка в м. Києві. Він сидів в своєму автомобілі, а ОСОБА_8 до нього підсів. Коли він сів до автомобіля, то запитав чи приніс він гроші, на що він (Лось) відповів, що в «бардачку». Після чого, ОСОБА_8 дістав гроші, перерахував, потім дістав з «бардачка» конверт та поклав гроші до конверту і сховав до внутрішньої кишені своєї куртки, нагадавши, що за ним іще борг і вийшов. Він від`їхав з того місця та став чекати, невдовзі під`їхали працівники СБУ та сказали, що затримали ОСОБА_8 .

Крім того, свідок показав, що коли його викликали в прокуратуру і показували лист на адресу військового прокурора Дарницького гарнізону, то він не міг сказати чи саме цей лист він бачив.

Покази свідка ОСОБА_9 дані ним в судовому засіданні та на досудовому слідстві, а саме: під час очної ставки з ОСОБА_8 ( том 3, а.с. 43-55), в ході допитів в якості свідка (том 1, а.с. 11-13, 96-100, 127-130, 162-165), в ході проведення відтворення обстановки та обставин події (том 3, а.с. 27-37) повністю узгоджуються між собою та іншими зібраними доказами у справі.
Допущені неточності у показах свідка ОСОБА_9 на досудовому слідстві та в судовому засіданні, а саме: в кількості зроблених ним дзвінків ОСОБА_8 , точного часу зустрічі з останнім 20.04.2010 року на послідовність розвитку подій і обставин, при яких був скоєний злочин та на кваліфікацію цього злочину не впливають.
Показами свідка ОСОБА_18 , який в судовому засіданні показав, що він зустрічався з ОСОБА_8 , коли останній в 2006 чи то 2007 роках прийшов на завод ДП «Радіан» в якості представника СБУ - уповноваженої особи, яка курирувала завод. Йому, як помічнику директора зателефонував ОСОБА_8 і запитав номер телефону ОСОБА_9 , він надав. Після чого, зателефонував ОСОБА_9 та попередив останнього, що ОСОБА_8 цікавився його номером телефону і він йому надав.

Показами свідка ОСОБА_19 , який в судовому засіданні показав, що він знайомий з ОСОБА_8 з 2005-2006 року та підтримує з останнім робочі стосунки. Зазначив, що ОСОБА_8 працював оперуповноваженим відділу військової контррозвідки СБУ, був куратором заводу «Радіан» та йому було відомо, що ОСОБА_8 було затримано за отримання хабара від директора заводу «Радіан» - ОСОБА_9 , відносно якого, було порушено кримінальну справу, збором матеріалів по якій займався ОСОБА_8 . Обставин справи не пам`ятає, мова йшла про незаконне відчуження майна. До обов`язків ОСОБА_8 входило оперативне забезпечення підприємства та виявлення злочинів. Так як, було виявлено зловживання з боку підприємства, матеріали перевірки були передані до прокуратури Дарницького гарнізону та порушено кримінальну справу. Зі слів третіх осіб, йому стало відомо, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зустрілись десь на вулиці і останній передав ОСОБА_8 гроші, деталей йому не відомо.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні показала, що з ОСОБА_8 вона знайома з 2006 року, коли вона працювала на заводі «Радіан» на посаді головного бухгалтера. ОСОБА_8 знала як працівника, який збирає інформацію щодо порушень на заводі. У 2009 році на заводі проходила перевірка по діяльності ОСОБА_9 , який на той час уже був звільнений. Відносно нього була порушена кримінальна справа за розкрадання і продаж військової техніки. У грудні 2009 року її викликали до прокуратури для допиту по даному факту, де вона зустріла ОСОБА_9 , який запитував чи ще йде перевірка і що він хоче ознайомитися з її результатами. Крім того, зазначив, що ці всі перевірки з «подачі» ОСОБА_8 і що кримінальну справу відносно нього порушено через ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що він з 1998 року по 1999 рік проходив військову службу в м. Белград, в цей час там проходив стажування ОСОБА_8 20 квітня 2010 року він звернувся до ОСОБА_8 за допомогою перевезти майно, на що той погодився. В той день він був після нічного чергування. Після обіду він набрав його, щоб уточнити чи все в силі, він відповів, що передзвонить. Коли ОСОБА_8 не передзвонив, він набрав його, однак той не відповів. Приблизно о 18-00 19-00 год., від колег стало відомо, що ОСОБА_8 затриманий. Всі були шоковані, оскільки знають його як відповідальну, принципову та толерантну людину, давав гарні показники у роботі по виявленню злочинів.

Показами свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні показав, що він знайомий з ОСОБА_8 з 2005 року. У квітні 2010 року, йому стало відомо, що трапилося на підприємстві, де він працював з ОСОБА_8 . Як і що було він не може сказати, однак ОСОБА_8 може охарактеризувати лише як дуже порядну людину.

Показами свідка ОСОБА_21 даними ним на досудовому слідстві та оголошеними в судовому засіданні про те, що в березні 2010 року під час зустрічі з ОСОБА_15 останній повідомив, що оперативний співробітник з військової контррозвідки на ім`я ОСОБА_22 , який являвся куратором „Київського ремонтного заводу „Радіан", отримав відомості про нібито порушення допущені ОСОБА_15 під час виконання ним обов`язків директора вищезазначеного підприємства. 10 чи 11 квітня 2010 року під час чергових зустрічей з ОСОБА_15 останній йому повідомив, що цей співробітник вимагає 10 тисяч доларів США за непорушення стосовно Лося кримінальної справи. Також зі слів Лося йому відомо, що ОСОБА_22 погрожував ОСОБА_14 , що вживе заходів щодо припинення діяльності товариства, на якому Лось був директором., Також Лось повідомив, що у разі невирішення цього питання, він піде до правоохоронних органів та повідомить про противоправну діяльність указаного співробітника ВКР. 22 квітня 2010 року зі слів Лося йому стало відомо про те, що указаного співробітника ВКР по імені ОСОБА_22 " затримано працівниками правоохоронних органів під час отримання хабара від Лося ( том 3, а.с. 1-3).
Крім того, вина ОСОБА_8 у скоєнні злочину підтверджується також:
Даними протоколу вручення грошових коштів від 20.04.2010 року ( том 1, а.с. 14-83), відповідно до якого гр-ну ОСОБА_9 були вручені грошові кошти на загальну суму 40000грн. для передачі їх ОСОБА_8 .
Даними протоколу огляду місця події від 20.04.2010 року ( том 1, а.с. 87-90) та оглянутим у судовому засіданні записом слідчої дії на відеокасеті «Соні», відповідно до яких у ОСОБА_8 в лівій внутрішній кишені куртки, в яку був одягнутий останній, був виявлений конверт білого кольору, в якому знаходились 2 пачки грошових купюр номіналом по 200грн. по 100 штук в кожній, опечатані банківськимим стрічками з датами на них, відповідно 16 та 15 квітня 2010 року, а всього загальною сумою 40000грн.
З зазначених протоколів вбачається, що грошові купюри, які були надані ОСОБА_9 та грошові купюри, що вилучені у ОСОБА_8 повністю співпадають.
Згідно з висновками судово-технічної експертизи № 80 від 19 травня 2010 р. банкноти НБУ номіналом 200 гривень, які вилучені у ОСОБА_8 під час огляду місця події 20 квітня 2010 року, відповідають за способом друку та спеціальними елементами захисту справжнім грошовим знакам, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника України (том 3, а.с. 66-72).
Постановою від 31.05.2010 року ( том 3, а.с. 190-191) вилучені грошові кошти в сумі 40000грн. визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів справи.
В судовому засіданні сторона захисту посилалася на те, що правоохоронні органи, маючи достатньо часу та можливостей для підготовки грошових коштів до документування, не обробили їх будь-якою фарбуючою або люмінісцентною речовиною з метою отримання змивів з кистей рук, одежі, тощо, та встановлення спільної родової належності спеціальної хімічної речовини цих змивів із спеціальною хімічною речовиною маркованих грошових коштів і речовиною контрольного порівняльного зразка, не було здійснено встановлення відбитків пальців на купюрах та конверті, в якому вони знаходилися, та ідентифікації особи за цими відбитками, що дає підстави вважати, що протокол вручення грошових коштів складений вже після затримання ОСОБА_8 .
Суд не приймає до уваги зазначені доводи захисту, ставиться до них критично, оскільки вони не грунтуються на доказах і є надуманими.
Даними протоколу обшуку від 21.04.2010 року, відповідно до якого у службовому кабінеті ОСОБА_8 , у сейфі виявлено справу оперативної розробки № 4576 „Квант", яка знаходилась у провадженні останнього ( том 1, а.с. 115-120).
Даними протоколу огляду легалізованих матеріалів справи оперативної розробки № 4576 «Квант», яка 21 квітня 2010 року вилучена під час проведення обшуку у службовому кабінеті ОСОБА_8 , з якого вбачається, що у даній справі, в тому числі, знаходяться документи, які ОСОБА_8 пред`являв ОСОБА_9 під час їх зустрічей у період з 9 по 20 квітня 2010 року з метою отримання хабара (том 2, а.с. 245-246).
Постановою від 10.06.2010 року оглянуті матеріали ( усього 11 позицій) визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів справи (том 2, а.с. 247-248).
Даними протоколу огляду від 03.06.2010 року ( том 3, а.с. 159-163), відповідно до якого, було проведено огляд роздруківки телефонних дзвінків по абонентських номерах НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , наданої компанією „Київстар". Оглядом встановлено, що ОСОБА_8 в період з 09.04.2010 року по 20.04.2010 року неодноразово мав розмови з ОСОБА_9 та направляв СМС-повідомлення на номер його мобільного телефону.
Даними протоколу огляду від 05.05.2010 року ( том 3, а.с. 186-187), згідно з яким під час огляду мобільних телефонів «Нокіа» та «Самсунг», які були вилучені у ОСОБА_8 під час ОМП 20.04.2010 року, встановлено, що ОСОБА_8 неодноразово направляв СМС-повідомлення на номер мобільного телефону, яким користувався ОСОБА_9 та мав розмови з ОСОБА_9 у період вчинення інкримінованих йому злочинів.
Постановою від 05.05.2010 року ( том 3, а.с. 189) вказані телефони визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів справи.
Орган досудового слідства на підтвердження вини ОСОБА_8 у скоєнні злочину, посилається на дані протоколу огляду цифрового диктофону «Тошиба» ( том 3, а.с. 176-185), який був наданий ОСОБА_9 як додаток до його заяви на ім`я начальника ВБ СБУ ( том 1, а.с. 7), де, як зазначає ОСОБА_9 , записана розмова між ним та ОСОБА_8 під час їх зустрічі.
Відповідно до висновку №7796-7797 судової експертизи матеріалів і засобів відео-звукозапису від 31.12.2010 року ( том 4, а.с. 180-197), досліджувана фонограма зафіксована на диктофоні не могла піддаватися механічному монтажу, а також ознаки аналогового електроакустичного монтажу та ознаки переривання процесу звукозапису на фонограмі не виявлені. Але надати категоричний висновок щодо наявності чи відсутності ознак цифрового монтажу фонограми не надалося можливим, а отже виникають сумніви у достовірності інформації, що зафіксована на диктофоні, тому суд критично оцінює зазначений доказ і не приймає його до уваги.

Крім того, орган досудового слідства на підтвердження вини ОСОБА_8 посилається також на дані протоколу за результатами проведення оперативно-технічного заходу за ОРС №9/480 «Щур» від 09.06.2010 року ( том 1, а.с. 140-142), відповідно до якого в ході проведення оперативно-технічного заходу « застосування технічних засобів отримання інформації за місцем тимчасового перебування», отримано фактичні дані, які зафіксовані на аудіокасеті «Соні», а саме розмова між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в автомобілі 20.04.2010 року.

Згідно з висновком №7798-7800 судової експертизи матеріалів і засобів відео-звукозапису від 24.01.2011 року ( том 4, а.с. 199-211), на досліджуваній фонограмі, зафіксованій на аудіокасеті «Соні» виявлені ознаки електроакустичного аналогового монтажу, а отже вказаний доказ, суд не приймає до уваги.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.2 ст. 368 та ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 368 КК України як одержання хабара поєднане з вимаганням хабара та замах на отримання хабара, поєднане з вимаганням хабара.
Проте суд вважає, що така кваліфія є невірною, виходячи з наступного.
Відповідно до примітки до статті 368 КК України вимаганням хабара визнається вимагання службовою особою хабара з погрозою вчинення або не вчинення з використанням влади чи службового становища дій, які можуть завдати шкоди правам чи законним інтересам того, хто дає хабара, або умисне створення службовою особою умов, за яких особа вимушена дати хабара з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів.
Отже ознака вимагання хабара може бути поставлена у вину лише у тому випадку, якщо винна особа з метою одержання хабара погрожуючи вчиненням або не вчиненням таких дій, які можуть завдати шкоди, що є визначальним, правам чи законним інтересам, того, хто дає хабар, або створює такі умови, за яких особа не повинна була, а вимушена дати хабар із метою запобігання шкідливим наслідкам чи законним інтересам. Тобто законність прав і інтересів, які хабародавець захищає шляхом дачі хабара, має бути однією із основних і обов`язкових ознак вимагання. На відміну цьому, у разі, якщо хабародавець зацікавлений у незаконній, неправомірній поведінці службової особи, прагне обійти закон, домогтися своїх незаконних інтересів, тощо, то вимагання хабара виключається.
Зазначена позиція викладена і у правових висновках ВСУ ( постанова від 04.10.2012 року справа №5-14кс) про те, що коли службова особа вимагає дати їй хабар, а особа, яка його дає і при цьому усвідомлює, що тим самим незаконно уникає настання для себе негативних наслідків, які б настали за відмови дати його, то такі дії за своїми ознаками не утворюють вимагання хабара.
Що стосується кваліфікації за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 368 КК України, то відповідно до роз`яснень п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про судовову практику у справах про хабарництво» №5 від 26.04.2002 року, злочин, передбачений ст. 368 КК України, вважається закінченим з моменту, коли службова особа прийняла хоча б частину хабара, а отже така кваліфікація в даному конкретному випадку є зайвою.
Таким чином, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_8 своїми умисними діями вчинив одержання службовою особою в будь-якому вигляді хабара за невиконання в інтересах того, хто дає хабара, будь-якої дії з використанням службового становища, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 368 КК України.
Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_8 судом не встановлено.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання підсудного судом не встановлено.
Призначаючи вид і міру покарання підсудному ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, його особу, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, виключно позитивно характеризується, на утриманні має неповнолітню дитину, батьків похилого віку, працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, і вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій.
Разом з тим, з урахуванням тяжкості злочину, особи підсудного ОСОБА_8 , що позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітню дитину та батьків похилого віку, враховуючи стан його здоров`я, суд вважає можливим застосувати до нього ст. 75 КК України та звільнити його від відбування основного покарання з іспитовим строком.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_8 послався на те, що в даний час він не займає посади, що пов`язані з виконанням ним організаційно-розпорядчих функцій, а отже йому не може бути призначене додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, то суд не приймає їх до уваги, оскільки відповідно до роз`яснень п. 17 ПостановиПленуму ВСУ « Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, та обставина, що до постановлення вироку, підсудний вже не обіймав посаду або не займався діяльністю, з якими було пов`язане вчинення злочину, не є перешкодою для застосування цього покарання.
Крім того, прокурор в судовому засіданні просив застосувати до ОСОБА_8 ст. 54 КК України та позбавити останнього військового звання «майор». Проте у відповідності до положень цієї статті, вона може бути застосована тільки до осіб, які мають військове звання та вчинили тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст 81 КПК України ( в редакції 1960 року).
Керуючись ст.ст. 323-324 КПК України , суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України та призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації.

Запобіжний захід ОСОБА_8 підписку про невиїзд до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_8 судові витрати:
- в рахунок вартості проведення судово-технічної експертизи № 80 від 19.02.2010 року - 1014,12 грн. на користь ДНДЕКЦ МВС України в м. Києві (т. 3, а с. 64);
- в рахунок вартості фоноскопічної експертизи № 19/13-07 від 07.10.2010 року - 2087,86 грн. на користь ДНДЕКЦ МВС України (т. 1, а.с. 189);
- в рахунок вартості проведення судово-криміналістичної експертизи - 1367,60 грн. на користь НДЕКЦ при ГУ МВС України в м. Києві (т. 2, а. с. 32).
Скасувати арешт, накладений постановою слідчого в особливо важливих справах військової прокуратури Центрального регіону України підполковника юстиції ОСОБА_23 від 01.06.2010 року. на майно ОСОБА_8 , а саме:
-автомобіль «Hyundai Accent», номер кузова НОМЕР_4 , 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 ;
-автомобіль «ЗАЗ», номер кузова НОМЕР_6 , 2001 року випуску, д.н.з. НОМЕР_7 .
Речові докази по справі, а саме:
- грошові кошти у сумі 40000 грн., а саме 200 купюр номіналом по 200 грн., які передані на відповідальне зберігання начальнику фінансово-економічного управління СБ України (т. № 3, а.с. 190-194) залишити в розпорядженні фінансово-економічного управління СБ України, конверт білого кольору, в якому знаходяться зазначені грошові кошти знищити
- мобільний телефон марки «NOKIA» модель 2600, CODE: НОМЕР_8 , ІМЕІ: НОМЕР_9 Туре: НОМЕР_10 та мобільний телефон марки «SAMSUNG» модель SGH-E740, FCC ID: НОМЕР_11 , SSN: - E740GSMN, ІМЕІ: НОМЕР_12 , S/N: НОМЕР_13 , які зберігаються при матеріалах справи (том № 3, а.с. 189) повернути ОСОБА_8
- відеокасету марки «SONY video 8» з номерним знаком НОМЕР_14 (т. № 1, а.с. 92 ), аудіокасету марки «SONY EF-90» з записом «7/351» (т. № 1, а.с. 193) та цифровий диктофон марки «TOSHIBA» DMR-420WE (т. № 3, а.с. 232), які зберігаються при матеріалах кримінальної справи залишити зберігати при матеріалах справи;
- куртку «Y-89» 50 розміру, в яку був одягнений ОСОБА_8 , яка зберігається при матеріалах кримінальної справи (т. № 3, а.с. 188) повернути ОСОБА_8 .
Вирок може бути оскаржений протягом 15 діб до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва з моменту його проголошення.

Суддя: