1-в/755/32/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , перевіривши виконання вимог ст.ст. 537-539 КПК України та Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», за клопотанням ОСОБА_2 про зарахування ОСОБА_3 строку попереднього ув`язнення, -

в с т а н о в и в:
25 грудня 2015 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про зарахування її батькові ОСОБА_3 строку попереднього ув`язнення.

Згідно з ст. 35 КПК України, автоматизованою системою документообігу суду, було визначено суддю ОСОБА_1 та передано матеріали 29 грудня 2015 року.

Суд, перевіривши виконання вимог ст.ст. 537-539 КПК України та Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (надалі Закон), приходить до наступного.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Тобто, враховуючи вищезазначені правові норми, саме на заявника покладається обов`язок довести у своїй заяві, шляхом подання належних і допустимих доказів у розумінні ст.ст. 84-86 КПК України, те, що подане ним клопотання підсудне суду, до якого він звертається, заявник є уповноваженим згідно з ст. 3 Розділу ІІ Закону подавати таке клопотання, відомості про те, що засуджений був попередньо ув`язнений в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до нього слід зарахувати таке попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зокрема, відповідно до ст. 3 Розділу ІІ Закону, цей Закон застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України, близькі родичі та члени сім`ї - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

З даної заяви слідує, що вона подана заявником донькою засудженого ОСОБА_3 ОСОБА_2 .

Стаття 121 Сімейного Кодексу України зазначає, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану (свідоцтва про народження) в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Однак, у даному випадку, заявником, усупереч положень ст.ст. 22, 26, 539 КПК України, ст. 3 Розділу ІІ Закону, не було долучено до поданих у суд матеріалів належних і допустимих доказів у розумінні ст.ст. 84-86 КПК України, які б підтверджували те, що вона, як донька засудженого, має право подавати до суду відповідне клопотання (свідоцтва про народження), даних про те, що засуджений був узагалі попередньо ув`язнений або ж засуджений (копію вироку).

Більше того, оскільки Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» не визначає, який суд має право розглядати такі клопотання, і при вирішенні зазначеного питання слід виходити із вимог ч. 6 ст. 9 КПК України.

Таким чином, беручи до уваги, що у п. 3 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» визначено лише суб`єктів, які можуть ініціювати застосування цього Закону, до числа яких віднесено, зокрема суд, що виніс зазначений обвинувальний вирок, з огляду на системний аналіз положень статей 537, 539 КПК України в частині віднесення вирішення під час виконання вироків окремих питань до певного суду, видається, що питання зарахування строку попереднього ув`язнення під час виконання вироку, враховуючи зміст положень ч. 6 ст. 9 КПК України, має вирішуватися місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції, якого виконується вирок (п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України), а в період між ухваленням обвинувального вироку та набранням ним законної сили судом, який ухвалив вирок (п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України).

Враховуючи вищесказане, суддя приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_2 має вирішуватися місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції, якого виконується вирок, а тому підлягає поверненню особі, яка його подала, із роз`ясненням того, що таке повернення, не позбавляє права звернення до відповідного суду.

Також, виходячи з положень ст.ст. 392, 539 КПК України та норм Закону, дане судове рішення оскарженню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 537-539 КПК України, Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», суддя, -

п о с т а н о в и в:
Клопотання ОСОБА_2 про зарахування засудженому ОСОБА_3 строку попереднього ув`язнення - повернути заявнику.
Копію ухвали про повернення клопотання (заяви) надіслати особі, яка його подала.

Повернення клопотання (заяви) не є перешкодою для звернення до відповідного суду в порядку Кримінального процесуального Кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає і є обов`язковою для безумовного виконанню на всій території України.
Суддя ОСОБА_1