НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/1682/16-к
Провадження № 1-кп/0182/318/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.09.2016 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2015 року за №0004107 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Углезаводськ, Долинського району, Сахалінської області, гр. України, з середньою освітою, одружений, не працюючого, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-23.10.2015 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, ст.ст. 75,765 КК України з іспитовим строком 2 роки;

за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 186, ч.3 ст. 185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 достовірно знаючи, що в квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_7 ніхто не проживає, вирішив вчинити крадіжку майна, що перебуває у цій квартирі.
З цією метою, ОСОБА_6 в середині листопада 2015 року, умисно, таємно з кармана куртки ОСОБА_8 , який перебував у нього в гостях, а саме в кімнаті 117, гуртожитку АДРЕСА_3 викрав ключі від квартири АДРЕСА_4 . Зробивши дублікат ключів, ОСОБА_6 повернув їх ОСОБА_9 , зазначивши, що випадково знайшов їх у своїй кімнаті в гуртожитку.
Реалізуючи свій злочинний намір, вночі 27.11.2015, ОСОБА_3 направився до домоволодіння, яке належить ОСОБА_7 , де достовірно знаючи, що нікого немає вдома, ключем відкрив вхідні двері та умисно, таємно, повторно, із корисливих мотивів, з метою наживи проник до приміщення квартири звідки викрав: холодильник «Норд 232» вартістю 1000 грн, пральну машинку «Ардо АЕ 033» вартістю 1500 грн, швейну машинку «Чайка» вартістю 300 грн, швейну машинку «Бразер» вартістю 1200 грн, кухонний меблевий куток вартістю 3000 грн, телевізор «Соні» вартістю 1000 грн, ДВД-програвач з колонками вартістю 1000 грн, праску електричну вартістю 500 грн, обігрівач масляний на 9 секцій вартістю 400 грн, пилосос «Самсунг» вартістю 400 грн, спортивний підлітковий велосипед вартістю 2000 грн, дублянка коричневого кольору вартістю 500 грн, шуба із штучного хутра вартістю 500 грн, сім комплектів постільної білизни вартістю 400 грн за 1 комплект, на загальну суму 2800 грн, 15 махрових рушників вартістю 100 грн за 1 шт., на загальну суму 1500 грн, 2 синтепонові ковдри вартістю 600 грн за 1 шт., на загальну суму 1200 грн, 2 верблюжі ковдри вартістю 500 грн за 1 шт. на загальну суму 1000 грн, шовкове покривало вартістю 400 грн, штора з ламбрекенами вартістю 500 грн, штора персикова вартістю 500 грн, що належали ОСОБА_10 , чим спричинив потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 21200 грн.
Викраденим майном розпорядився за власним розсудом.
Крім того, ОСОБА_6 22.12.2015 року близько 11год.30 хвил, з метою викрадення чужого майна, підійшов до квартири АДРЕСА_5 , де він раніше бував разом зі своєю знайомою ОСОБА_11 , і де мешкає ОСОБА_12 . Скориставшись незачиненими дверима, зайшов до квартири, і впевнився, що вдома нікого немає, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 таємно, умисно, повторно викрав чавунну ванну вартістю 500 грн, пральну машину «LG WD-10400NDK.» вартістю 4000 гри, електричний водонагрівач об`ємом на 100 літрів вартістю 1000 грн, газову плиту вартістю 200 грн, що належали ОСОБА_13 , чим спричинив потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 5700 грн.
Викраденим майном розпорядився за власним розсудом.
01.01.2016 року, приблизно о 21 год. ОСОБА_6 , знаходячись поблизу дитячого садка №48 за адресою: вул. Шевченка, 182 м. Нікополь Дніпропетровської області, наздогнав потерпілу ОСОБА_14 , яка пройшла повз нього, маючи умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, оскільки помітив у неї в руках мобільний телефон. Наздогнавши її, прикрив рукою їй рота, повалив з ніг, чим застосував насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, та шляхом ривку із-за плеча ОСОБА_14 викрав жіночу сумку вартістю 300 грн, в якій знаходився гаманець вартістю 250 грн., в якому знаходились гроші в сумі 50 грн., однією купюрою та з кишені куртки потерпілої викрав мобільний телефон «Nokia 6700» вартістю 2000 грн, з картою пам`яті об`ємом 2 ГБ, вартістю 60 грн., з сім- картою МТС № НОМЕР_1 , яка матеріальної цінності не становить, чим спричинив потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 2660 грн. Викраденим майном розпорядився за власним розсудом.
Потерпілі ОСОБА_15 , ОСОБА_12 і ОСОБА_14 в судове засідання не з`явилися, але кожна з них надала суду заяву в якій зазначили, що зібрані докази під час досудового розслідування не оспорюють, не бажають брати участь у судовому розгляді зазначеного провадження. Просили розглянути по суті позови про відшкодування матеріальної шкоди, завданої їм незаконними діями обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засідання визнав свою провину та пояснив, що на вчинення крадіжок його спонукало скрутне матеріальне становище. Син потерпілої ОСОБА_16 є його сусідом у гуртожитку. Вони разом вживали спиртні напої та ОСОБА_17 повідомив йому, що мати зараз відсутня і він ніби то наглядає за її квартирою. Тому він викрав у ОСОБА_17 ключи, коли останній заснув, зробив з них дублікат, а коли ОСОБА_17 спитав чи не залишив він у нього ключі, то повернув йому їх, пояснивши, що вони просто випали у нього, коли той був п`яним. Йому було відомо де проживає мати ОСОБА_17 , оскільки раніше він бував у неї в квартирі разом з її сином в гостях. Він пішов туди вночі, відімкнув квартиру та виніс речі, що зазначені в обвинувальному акті. Крадіжки з квартири ОСОБА_17 вчиняв кілька разів в останні раз не зачинив двері, тому можливо меблевий куток та частину іншого майна викрав хтось інший. Тим більше, що він просив допомогти йому виносити великі речі пральну машину, холодильник плиту та інш. малознайомого хлопця ОСОБА_18 , якому пояснив, що це його особисті речі. Викрадені речі продав, а деякі перевіз на таксі до гуртожитку. В квартиру ОСОБА_13 він потрапив випадково. Просто зайшов дізнатися чи не була там його знайома ОСОБА_19 . Але зі сходів помітив, що двері відчинені і зрозумів, що можна вчинити крадіжку. Переконавшись, що в квартирі нікого не було, він викликав за оголошенням осіб, які скуповують металобрухт і продав їм ванну, плиту, бойлер, які вони самі демонтували. При цьому зазначив, що в квартирі безлад і більше вона схожа на притулок для наркоманів, тому у тих хто скуповував металобрухт питань до нього не було. Пральну машину він здав у ломбард. А перенести її допомогли випадкові особи, які зловживають алкоголем. Крім того, перебуваючи в районі «Кристалу» він помітив жінку, яка була дуже п`яна і розмовляла по телефону. Він наздогнав її біля дитячого садка, схопив за руки, вона впала від того, що не трималася на ногах, а він забрав телефон, що був у кишені та зірвав сумочку. Телефон в ломбард заклала його знайома ОСОБА_20 , а в гаманці було лише 50 грн, які він витратив а власні потреби. Сумочку і гаманець викинув. Позовні вимоги потерпілих він визнає, але за вирахуванням вартості того майна, яке повернуто.
За згодою сторін кримінального провадження, відповідно до п.3ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції.

З урахуванням обставин, які встановлені під час досудового розслідування та на які вказав обвинувачений ОСОБА_3 суду, вважаю, що дії ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за епізодами крадіжок майна ОСОБА_7 і ОСОБА_13 за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинене повторно; за епізодом викрадення майна ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, вчинений повторно.

Призначаючи покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки вчинених правопорушень, враховує пом`якшуючі обставини, до яких відносить щиросердне каяття обвинувачуваного, враховує те, що обвинувачений сприяв розкриттю вчиненого правопорушення, зазначив місце реалізації ним викраденого майна, давав правдиві покази, він задовільно характеризується за місцем свого проживання. Суд враховує думку потерпілих, які не виявили бажання брати участь у судовому розгляді зазначеного провадження, але заявили цивільні позови про відшкодування матеріальної шкоди при цьому покладалися на розсуд суду щодо призначення покарання обвинуваченому. З урахуванням викладеного, суд вважає, що достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також відповідним до вчиненого та його наслідків буде покарання у вигляді позбавлення волі з застосуванням ст.71 КК України, оскільки інкриміновані злочини вчинені ОСОБА_3 під час невідбутого покарання. Обставин, що обтяжують вину обвинувачуваного не встановлено. Цивільні позови, заявлені потерпілими ОСОБА_15 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вина ОСОБА_3 доведена, розмір шкоди обгрунтований вартістю викрадених речей.
Керуючись ст.ст.370,371,374,376 КПК України, суд,-

З А С У Д ИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186, ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання

за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки;

за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки,

на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Відповідно до вимог ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду від 23 жовтня 2015 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки один місяць.

Строк відбуття покарання рахувати з 17 березня 2016 року відповідно до протоколу затримання.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахувати строк попереднього ув`язнення засудженого ОСОБА_3 , починаючи з 17 березня 2016 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно засудженого ОСОБА_3 залишити без змін у вигляді тримання під вартою. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_7 21200 (двадцять одна тисяча двісті) гривень; на користь потерпілої ОСОБА_13 5700 (п`ять тисяч сімсот) гривень; на користь потерпілої ОСОБА_14 2660 (дві тисячі шістьсот шістдесят) гривень.

Речові докази: мобільний телефон «Nokia 6700» залишити в користуванні потерпілої ОСОБА_14 , пральну машину «LG WD-10400NDK.» залишити в користуванні потерпілої ОСОБА_13 .
Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів, з моменту його проголошення шляхом подачі апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Cуддя :