Справа № 478/2051/15-к Провадження № 1-кп/478/9/2016

В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
03 серпня 2016 року Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Казанка Миколаївської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121, ч.1 ст.125 КК України,
В с т а н о в и в:
05 листопада 2014 року близько 16 год. ОСОБА_5 , який керував власним легковим автомобілем марки "Фіат" та рухався по вулиці Б.Хмельницького в смт. Казанка Миколаївської області, зупинив ОСОБА_4 , який рухався по цій же вулиці на власному автомобілі марки "ВаЗ 2106", з намірами з`ясувати місцезнаходження належної йому опалювальної плити («буржуйки»). Після зупинки транспортних засобів та виходу з автомобілів між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , який виявляв ознаки незадоволення з приводу його зупинки, виник конфлікт, під час якого ОСОБА_5 , діючи з необережності у формі злочинної недбалості, маючи реальну можливість передбачити суспільно-небезпечні наслідки своєї поведінки, умисно наніс потерпілому ОСОБА_4 удар кулаком руки в ліву частину обличчя в область лівого ока. Внаслідок нанесеного удару потерпілий не втримавшись на ногах впав на бетонну плиту проїзної частини дороги, ударившись при цьому головою об бетонну поверхню, що потягло спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень.
Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у заподіянні необережного тяжкого тілесного ушкодження за встановленими судом обставинами підтверджується наступними доказами.
Поясненнями потерпілого ОСОБА_4 про те, що дійсно 05.11.2014 року близько 16 год. рухаючись на автомобілі "ВАЗ-2106" по вул. Б. Хмельницького в смт. Казанка його обігнав автомобіль "Фіат" та зупинився на обочині, він також зупинив свій автомобіль. З автомобіля вийшов ОСОБА_5 , підійшов до автомобіля і запитав де буржуйка та коли він вийшов з автомобіля обвинувачений наніс йому удари кулаками рук в обличчя. Після чого, запропонував обвинуваченому відійти в сторону, щоб поговорити та коли повернувшись спиною почав відходити відчув удар по голові і втратив свідомість. Прийшовши до тями, побачив, що ОСОБА_5 обливає його водою. Доповнив, що у ОСОБА_5 в руках жодного предмета не було, можливо він його і штовхнув, можливо і ударив, а чи падав не пам`ятає. Цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди просив задовольнити, не заперечує того, що обвинувачений передав йому 1000 грн. грошової допомоги. Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 обіцяє відшкодувати майнову та моральну шкоду він не наполягає на тому, щоб останній відбував реальне покарання в місцях позбавлення волі.
Із показань свідка ОСОБА_6 видно, що 05.11.2014 року близько 16 год. ОСОБА_4 прийшов до нього в гараж, вони поспілкувалися і він пішов. Через 30 хв. прийшов його син ОСОБА_7 і повідомив, що потерпілий ОСОБА_4 лежить біля машини по вул. Б. Хмельницького, тому поїхали на місце події, але коли зустріли останнього, який рухався на своєму автомобілі їм на зустріч, відразу повернулись до свого помешкання.
Із показань свідка ОСОБА_7 вбачається, що 05.11.2014 року близько 16 год. рухаючись з ліцею додому по вул. Б.Хмельницького в смт. Казанка побачив, що на обочині дороги стоїть два автомобілі, потерпілий ОСОБА_4 лежить на спині, а біля нього стояв обвинувачений ОСОБА_5 і просив його підніматись. Прийшовши додому розповів про побачене своєму батьку.
Із показань свідка ОСОБА_8 видно, що 05.11.2014 року у вечірній час була вдома, коли прийшов обвинувачений ОСОБА_5 і запитав, як Вітя, зайшли разом до кімнати, чоловік лежав у ліжку, на голові була кров, він не розмовляв. ОСОБА_5 завіз її в аптеку купити ліків, на запитання, що робити в аптеці рекомендували, щоб чоловіка оглянув лікар. Після чого вони заїхали на швидку і взявши лікаря привезли його додому, який оглянув чоловіка і повідомив, що необхідно везти в лікарню. ОСОБА_5 завіз ОСОБА_4 до Казанківської ЦРЛ. З 07.11 по 28.11.2014 року перебував на лікуванні в м. Миколаєві. Від імені ОСОБА_5 було перераховано на картку 1000 грн. Чоловік в цей день вживав горілку близько 50 г, лікарям говорив, що упав.
Із показань свідка ОСОБА_9 вбачається, що 05.11.2014 року близько 16 год. їхав на мопеді по вул. Б. Хмельницького в смт. Казанка, бачив два легкові автомобілі, що стояли на дорозі, ОСОБА_4 лежав на бетонній плиті, а біля нього присів ОСОБА_5 .
Із показань свідка ОСОБА_10 видно, що 05.11.2014 року близько 16 год. йшов по вул. Б. Хмельницького в смт. Казанка, мимо нього проїхали два автомобіля та зупинились, водії вийшли з автомобілів, потерпілий ОСОБА_4 замахнувся на обвинуваченого ОСОБА_5 , а останній як йому здалося його відштовхнув і той упав на спину, до них не підходив, пройшов мимо.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_4 від 23.03.2015 року та таблиці зображень до нього, конфлікт між ним та ОСОБА_5 , що мав місце 05.11.2014 року, відбувся на проїзній частині бетонної дороги, яка проходить по вулиці Богдана Хмельницького в смт. Казанка Миколаївської області (а.к.п.40-44).
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 від 12.09.2015 року та таблиці зображень до нього, останній спостерігав лежачого на спині потерпілого ОСОБА_4 на проїзній частині бетонної дороги, яка проходить по вулиці Богдана Хмельницького в смт. Казанка, та стоячого поряд з ним ОСОБА_5 (а.к.п.45-48).
Спричинення потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень за вищевикладеними та встановленими судом обставинами вчинення кримінального правопорушення, зокрема в частині механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, знайшло своє підтвердження у висновках комісійних судово-медичних експертиз, які є процесуальними джерелами доказів.
Висновком комісійної судово-медичної експертизи №31 від 27 травня 2016 року визначено, що у ОСОБА_4 мала місце черепно-мозкова травма: забій головного мозку в лобних та скроневих долях обох півкуль, крововилив під м`яку мозкову оболонку та над твердою мозковою оболонкою в проекції лобно-тім`яної долів справа, лінійний перелом правої тім`яної кістки, підшкірна гематома та садно тім`яно-потиличної ділянки голови справа, синець навколо лівого ока. Наявність лінійного перелому кісток склепіння черепа (правої тім`яної кістки) характерна морфологічна картина пошкодження речовини головного мозку (наявність пошкодження речовини головного мозку у вигляді забоїв в передніх відділах в лобних та скроневих долях головного мозку в ділянці полюсів великих півкуль, вказує на інерційний механізм утворення травми). За даними літератури, такі умови травмування виникають при падінні із положення стоячи з наданим прискоренням, про що свідчить наявність двох місць прикладання сили: синця в ділянці лівого ока та високе розташування місця контакту голови з твердим предметом з необмеженою поверхнею в тім`яно-потиличній ділянці справа у вигляді підшкірної гематоми та садна. Розташування забою головного мозку в ділянці полюсів та по базальній поверхні лобних та скроневих долів обох півкуль головного мозку, виключає можливість утворення цих пошкоджень при ударі тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею в тім`яну ділянку та при ударі ділянку в обличчя. Тобто, дані ушкодження могли виникнути при падінні із положення стоячи з приданим прискоренням, на бетонну плиту (а.к.п.137-141).
Висновком комісійної судово-медичної експертизи (додатковим) №35 від 05.07.2016 року визначено, що у ОСОБА_4 мали місце тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми: забою головного мозку в лобних та скроневих долях обох півкуль, крововиливу під м`яку мозкову оболонку та над твердою мозковою оболонкою в проекції лобно-тім`яної долів справа, лінійного перелому правої тім`яної кістки, підшкірної гематоми та садна тім`яно-потиличної ділянки голови справа, синця навколо лівого ока. Тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми: забою головного мозку в лобних та скроневих долях обох півкуль, крововиливу під м`яку мозкову оболонку та над твердою мозковою оболонкою в проекції лобно-тім`яної долів справа, лінійного перелому правої тім`яної кістки, підшкірної гематоми та садна тім`яно-потиличної ділянки голови справа відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх спричинення, згідно "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року №6 п.п.2.1.2; 2.1.3 б; 2.1.3 г. Тілесне ушкодження у вигляді синця навколо лівого ока відноситься до легких тілесних ушкоджень, згідно "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року №6 п.п.2.3.5. Характер тілесних ушкоджень, локалізація їх, наявність симетричного пошкодження лобних та скроневих долів головного мозку, виключає можливість виникнення їх при ударі тупим предметом з обмеженою та не обмеженою контактуючою поверхнею в тім`яну ділянку голови та в ділянку обличчя. В ушкодження відтворились загальні ознаки дії тупих предметів. Індивідуальні ознаки не відтворились. Основною умовою утворення цих ушкоджень є падіння із положення стоячи на тверду поверхню. Тобто можливе утворення даних ушкоджень при падінні із положення стоячи з приданим прискоренням в впадину (проміжок) між бетонними плитами, чи падінні на бетонну поверхню плити. Для падіння на виступаючу кутову частину, або ребро бетонної плити більш характерне розташування первинного контакту у вигляді ушкоджень нижче проекції потиличного бугра і наявність перелому, який розташований на основі черепа, чого в даному випадку не має (а.к.п. 173-176).
Допитані в судовому засіданні судово-медичні експерти ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтвердили висновки комісійної судово-медичної експертизи №31 від 27 травня 2016 року та пояснили, що анатомічна локалізація і морфологічна характеристика тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_4 , свідчать про те, що вказані тілесні ушкодження утворились від комплексу травмуючих факторів: дія тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким міг бути кулак, в ділянку лівого ока, надала прискорення тілу потерпілого з наступним падінням на площину і контактуванням голови з твердою поверхнею.
З урахуванням категоричних висновків експертів №31 від 27 травня 2016 року та №35 від 05 липня 2016 року про те, що характер виявленої у потерпілого ОСОБА_4 черепно-мозкової травми, її локалізація, наявність симетричного пошкодження лобних та скроневих долів головного мозку, виключає можливість її виникнення при ударі тупим предметом з обмеженою та не обмеженою контактуючою поверхнею в тім`яну ділянку голови та в ділянку обличчя, так як індивідуальні ознаки дії тупих предметів не відтворились, а також того, що за показаннями потерпілого ОСОБА_4 і опитаних свідків у обвинуваченого ОСОБА_5 не було жодного предмету в руках, та оцінивши безпосередньо досліджені докази за правилами ст.94 КПК України, у їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи загальну засаду кримінального провадження - презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини (поза розумним сумнівом), обов`язки доказування, які за загальними правилами покладаються на слідчого, прокурора відповідно до ст.ст.91, 92 КПК України, а також положення ст.62 ч.3 Конституції України про необхідність тлумачити усі сумніви щодо доведеності вини особи на її користь, суд дійшов висновку про те, що надані стороною обвинувачення докази не доводять висунуте ОСОБА_5 обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Аналізуючи докази по справі та даючи оцінку висновкам комісійної судово-медичної експертизи №31 від 27 травня 2016 року, додаткової комісійної судово-медичної експертизи №35 від 05 липня 2016 року та показанням судово-медичних експертів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , наданих в судовому засіданні, суд дійшов висновку про те, що тяжке тілесне ушкодження (черепно-мозкова травма) у потерпілого, не було безпосереднім наслідком удару тупим твердим предметом по голові, а результатом удару головою об тверду поверхню при падінні з висоти власного зросту від нанесеного йому удару кулаком руки в область лівого ока, що обвинувачений хоч і не передбачав, але повинен був і мав реальну можливість передбачити це, діючи з більшою обачністю.
Таким чином, виходячи з доказів у справі, що умислом обвинуваченого не охоплювалось заподіяння тяжких тілесних ушкоджень необхідно визнати, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив з необережності тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_4 , оскільки враховуючи місце конфлікту, вік, як свій так і потерпілого, різницю у фізичній силі, навичок, вагових категорій, при нанесені удару кулаком в обличчя потерпілого хоча і не передбачав, але міг і повинен був передбачити, що потерпілий від його удару може впасти та отримати травму.
За таких обставин дії обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно перекваліфікувати з ч.1 ст.121 КК України на ст.128 КК України, як необережне тяжке тілесне ушкодження.
Даючи оцінку висновкам експерта №24/06 від 02.02.2015 року та додатковому висновку експерта №3 від 21.04.2016 року, на які посилається сторона обвинувачення доводячи винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, суд приходе наступного висновку.
Згідно приписів ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
В силу вимог ч.2 ст.94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Частиною 10 ст.101 КПК України передбачено, що висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.
В обвинувальному акті по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.1 ст.121 КК України стороною обвинувачення зазначено, що внаслідок умисного нанесення обвинуваченим удару тупим твердим предметом (не встановленим слідством) по голові потерпілого ОСОБА_4 , останньому було спричинено тяжкі тілесні ушкодження.
На підтвердження вчинення вказаних діянь у зазначений спосіб (за механізмом їх заподіяння) сторона обвинувачення посилається на висновок експерта №24/06 від 02.02.2015 року (а.к.п.57-60), в якому експерт вказав, що вищезазначені тілесні ушкодження утворилися в результаті ударних впливів якогось-то тупого твердого предмета (предметів).
Вказаний висновок експерта в частині визначення механізму утворення тяжких тілесних ушкоджень не містив в собі посилань на індивідуальні ознаки дії тупого твердого предмета (знаряддя злочину), які повинні були відтворитися в ушкодженнях. При цьому, такий предмет експерту на дослідження не надався оскільки слідством він не був встановлений взагалі.
Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_5 , який категорично заперечував факт існування будь-якого предмета, використання якого могло призвести до спричинення черепно-мозкової травми у потерпілого, показання самого потерпілого ОСОБА_4 щодо відсутності в руках обвинуваченого жодного травмуючого предмета, та показання свідків, які у своїх поясненнях також не згадували про наявність в руках обвинуваченого чи поряд (поблизу) з лежачим потерпілим будь-якого травмуючого предмета, судом за клопотанням сторони захисту була призначена додаткова судово-медична експертиза для визначення індивідуальних (характерних) ознак того чи іншого знаряддя злочину, дія якого повинна була відтворитися в ушкодженнях (черепно-мозковій травмі).
Однак, як стверджує експерт у додатковому висновку №3 від 21.04.2016 року (а.к.п.118-119), даних, які б дозволяли судити про які-небудь індивідуальні характеристики травмуючого предмета (предметів) немає.
Приймаючи до уваги те, що від знаряддя злочину (тупого твердого предмету), яким за твердженням сторони обвинувачення та експертом, було заподіяно черепно-мозкову травму, безпосередньо залежить визначення механізм утворення виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, а також те, що висновки експерта №24/06 від 02.02.2015 року та №3 від 21.04.2016 року не містять посилань на характерні (індивідуальні) ознаки знаряддя злочину (за його походженням), дія якого повинна була відтворитися в ушкодженнях, з метою усунення сумнівів в існуванні такого знаряддя злочину та його використанні, судом, за клопотанням як сторони захисту так і сторони обвинувачення, було призначено комісійну судово-медичну експертизу, а потім і додаткову комісійну судово-медичну експертизу.
При проведенні комісійної судово-медичної експертизи експерти у своїх висновках за №31 від 27.05.2016 року та №35 від 05.07.2016 року зазначили, що характер тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_4 , їх локалізація, наявність симетричного пошкодження лобних та скроневих долів головного мозку, виключає можливість виникнення їх при ударі тупим твердим предметом з обмеженою та не обмеженою контактуючою поверхнею в тім`яну ділянку голови та в ділянку обличчя, оскільки індивідуальні ознаки дії тупого твердого предмета не відтворилися. Основною умовою утворення черепно-мозкової травми у потерпілого ОСОБА_4 є падіння із положення стоячи на тверду поверхню. Тобто, можливе утворення даних ушкоджень при падінні із положення стоячи з приданим прискоренням в впадину (проміжок) між бетонними плитами, чи падінні на бетонну поверхню плити.
Враховуючи те, що висновки експерта №24/06 від 02.02.2015 року і №3 від 21.04.2016 року не містять певну сукупність відомостей щодо їх переконливості з питання визначення механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілому і суперечать обставинам вчинення кримінального правопорушення, встановленим під час судового розгляду, тому з точки зору достовірності та взаємозв`язку з іншими доказами, суд оцінює вказані висновки критично.
Підсумовуючи встановлені судовим розглядом фактичні обставини події, що сталася 05 листопада 2014 року за участю обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_4 суд зауважує, що факт, покладений в основу обвинувачення ОСОБА_5 за ч.1 ст.125 КК України, а саме: нанесення ОСОБА_5 одного удару потерпілому ОСОБА_4 кулаком руки в обличчя зліва під час знаходження останнього в автомобілі, свого підтвердження дослідженими в суді доказами не знайшов.
У своїх показаннях, які потерпілий ОСОБА_4 давав у судовому засіданні, останній не вказував на те, що під час знаходження в своєму автомобілі йому було нанесено обвинуваченим удар в обличчя.
Показання потерпілого ОСОБА_4 з цього приводу не суперечать показанням обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтвердив, що до виходу потерпілого зі свого автомобіля він не наносив останньому жодного удару, такий удар був нанесений ним кулаком руки в область його лівого ока вже після виходу потерпілого з автомобіля, від якого останній впав на бетонну поверхню.
За таких обставин, обвинувачений ОСОБА_5 за даним епізодом обвинувачення за ч.1 ст.125 КК України в силу вимог ч.7 ст.284 КПК України підлягає виправданню.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує його щире каяття та надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину.
Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який за законом віднесений до злочину невеликої тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який вперше притягається до кримінальної відповідальності, має сім`ю та утримує двох малолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання, а також враховуючи обставини, що пом`якшують покарання і думку потерпілого, який просив суворо не карати, суд призначає йому покарання у виді громадських робіт, що є необхідним і достатнім для його виправлення.
Вирішуючи питання щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування та відшкодування моральної шкоди, суд приходить такого висновку.
Вимоги позивача про відшкодування майнової шкоди, знайшли своє документальне підтвердження на суму 5047 грн. 56 коп. (3697 грн. 56 коп. на придбання ліків та 1350 грн. за проведення томографії), тому згідно до вимог ст.1195 ЦК України суд задовольняє заявлені вимоги на зазначену суму.
В судовому засіданні встановлено, що придбання препаратів по фіскальному чеку №1499 та №1500 від 06.11.2014 року на загальну суму 660 грн. 41 коп., здійснювалось потерпілим за кошти, які були перераховані обвинуваченим ОСОБА_5 .
Вимоги потерпілого про стягнення витрат на придбання пального в сумі 600 грн. задоволенню не підлягають, оскільки потерпілим в порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України не доведено, що ним були понесені зазначені витрати.
Також суд вважає такими, що не підлягають стягненню додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування за таких підстав.
В силу ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
При цьому відповідно до п. 19 Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.92 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», вирішуючи вимоги позивача про необхідність участі заподіювача шкоди у додаткових витратах, куди слід віднести і витрати на додаткове харчування, санаторно-курортне лікування, придбання ліків та протезування слід виходити з наступного. Якщо в потерпілого у зв`язку з ушкодженням здоров`я є потреба у додаткових витратах на медичну та соціальну допомогу, що підтверджується із зазначенням їх тривалості висновком МСЕК, вони компенсуються Фондом.
Додаткові витрати потерпілих, на яких дія цього правила не поширюється (потреба в них та їх тривалість мають підтверджуватися висновком судово-медичної експертизи, а розмір витрат на лікування, протезування визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок, або рахунків про їх вартість), підлягають стягненню з особи, відповідальної за шкоду, на підставі ст. 1195 ЦК України.
В матеріалах справи відсутні і видані лікарями рецепти, довідки та рахунки про вартість ліків та протезування, і висновок МСЕК, і висновок судово-медичної експертизи, які б підтверджували необхідність, у зв`язку з заподіянням ОСОБА_4 йому тілесних ушкоджень, посиленого харчування, санаторно-курортного оздоровлення, придбання ліків та протезування.
Внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, він переніс фізичний біль і душевні страждання, певний час був позбавлений можливості вести звичний для себе спосіб життя, тому згідно до ст.23, ст.1168 ЦК України він має право на відшкодування моральної шкоди.
Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань, які зазнав потерпілий від протиправних дій обвинуваченого, та з врахуванням розумності і справедливості, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000 грн. В останній частині позовних вимог належить відмовити за їх недоведеністю у заявленому розмірі.
Керуючись ст.369-371, ст.373-376 КПК України, суд
ОСОБА_5 за ч.1 ст.125 КК України виправдати.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя