УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/7686/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
законного представника ОСОБА_10
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, має двох утриманців, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 75 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1275 гривень.
Згідно вироку суду 15.04.2015 року близько 16 год. 20 хв. ОСОБА_6 перебував в приміщенні Житомирської дитячої юнацької школи олімпійського резерву із легкої атлетики Житомирської обласної ради, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Фещенка - Чопівського, 18. Перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_6 на ґрунті виниклих особистих неприязних відносин розпочав словесний конфлікт з раніше незнайомим ОСОБА_9 , взяв його своєю лівою рукою за передпліччя та наніс кулаком правої руки два три удари в область обличчя останнього, внаслідок чого ОСОБА_9 впав на підлогу. В той час, коли ОСОБА_9 знаходився на підлозі, ОСОБА_6 наніс удари ногою по тілу ОСОБА_9 .
Внаслідок дій ОСОБА_6 , ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців, саден на голові, шиї, спині, правій верхній кінцівці, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею та відносяться до легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я; забійна рана на обличчі відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Обвинувачем дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство).
Судом дії обвинуваченого ОСОБА_6 перекваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Прокурор вважає, що даний вирок підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження і неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Обгрунтовуючи апеляцію, прокурор зазначив, що суд безпідставно перекваліфікував дії обвинуваченого з ч.1 ст. 296 КК України на ч.2 ст. 125 КК України. При цьому вказав, що об`єктом захисту у ст. 296 КК України є громадський порядок, і на думку апелянта, обвинувачений вчинив хуліганські дії, які порушили громадський порядок у школі. На підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні хуліганства, апелянт наводить, як докази, показання потерпілого ОСОБА_9 , показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та інших, які підтвердили, що діти бачили бійку, перестали тренуватися, скупчилися в одному місці.
Також прокурор зазначив, що суд не врахував тих обставин, які були встановлені під час судового слідства, а саме те, що обвинувачений та потерпілий раніше не були знайомі, до злочинного посягання не перебували в неприязних відносинах, тілесні ушкодження ОСОБА_9 були заподіяні в дитячій спортивній школі, у присутності сторонніх осіб, в тому числі і дітей.
Крім того, апелянт зазначає, що суд, вийшовши за межі висунутого обвинувачення, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, не покращив становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, оскільки злочини, передбачені як ч.1 ст. 296 КК України так і ч.2 ст. 125 КК України, відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості.
В запереченнях захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 зазначає, що апеляційна скарга прокурора є безпідставною, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що умисел ОСОБА_6 був направлений на захист свого малолітнього сина ОСОБА_15 та його товариша ОСОБА_16 , а не на порушення громадського порядку з особливою зухвалістю.
Встановивши, що дії ОСОБА_6 належить кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України, суд правильно обрав покарання відповідно до вказаної правової норми.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, потерпілого та його законного представника, які підтримали апеляцію, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти апеляції, перевіривши вирок суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до положень ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Як видно з провадження, дії ОСОБА_6 згідно обвинувального акту були кваліфіковані за ч.1 ст. 296 КК України. Після проведення судового слідства суд змінив правову кваліфікацію зазначеного кримінального правопорушення та кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Не погоджуючись із кваліфікацією дій обвинуваченого, визначеною судом, зазначаючи про те, що суд не в повній мірі врахував показання свідків, а деяких свідків взагалі не зазначив та, порушуючи питання про ухвалення нового вироку щодо ОСОБА_6 , сторона обвинувачення не заявила жодного
клопотання ні в скарзі, ні під час апеляційного розгляду провадження про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження у суді першої інстанції.
За таких обставин, та, враховуючи положення ст. 22 КПК України, апеляційний суд позбавлений можливості за своєю ініціативою повторно дослідити обставини кримінального провадження та повторно дослідити докази, які досліджувалися судом першої інстанції та ухвалити щодо обвинуваченого новий вирок, що можливо здійснити лише за результатами нового розгляду провадження в суді першої інстанції.
Крім того, під час ухвалення вироку, суд допустив порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до положень ч.3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Однак, як видно з оскаржуваного судового рішення, суд у вироку лише навів перелік доказів сторони обвинувачення та перелік доказів сторони захисту, не надав оцінки показанням свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , і взагалі не зазначив показання свідка ОСОБА_17 , яка допитувалася в судовому засіданні. Дані свідки були очевидцями побиття потерпілого обвинуваченим, стверджували, що ця подія відбувалася у присутності дітей, тренування яких було частково зупинено.
Тобто, суд не мотивував неврахування окремих доказів і не мотивував, які докази він бере до уваги.
Також, апеляційний суд звертає увагу, що кримінальне провадження щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого.
За таких обставин, вирок місцевого суду не може бути визнаний законним та обґрунтованим, а оскільки апеляційний суд позбавлений можливості скасувати вирок і ухвалити новий, тому, керуючись положенням ч.6 ст. 9 КПК України, колегія суддів приймає рішення про призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
При новому розгляді, суд повинен врахувати порушення вимог кримінального процесуального закону, які зазначені в даній ухвалі апеляційного суду, а також перевірити всі доводи, викладені в апеляційній скарзі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів ,-

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської місцевої прокуратури задовольнити частково.
Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 15 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: