Справа № 629/4929/15-к
Номер провадження 1-кп/629/64/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.07.2016 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Лозова Харківської області матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України та ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -
в с т а н о в и в:
Органами досудового слідства обвинувачується ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, до двох місяців, так як ризики передбачені ст. 177 КПК України відносно останнього продовжують існувати. Крім того, він вказав, що потерпілі,свідки не допитані, в зв`язку з чим є ризик впливу обвинуваченого на цих осіб, а також ризик вчинення ним інших злочинів та ухилення від суду.
Обвинувачений та його захисник адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні, проти продовження строку тримання під вартою заперечували. Захисник заявив клопотання про заміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те,що обвинувачений має постійне місце проживання,намірів переховуватися від суду та впливати на потерпілих та свідків не має, до суду з`являвся регулярно. Крім того, зазначила,що речові докази вилучені та знаходяться на зберіганні у відповідній установі, тому спотворити або знищити їх він не має можливості.

Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника.

Відповідно до ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішення суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
При цьому суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у п. 74 рішення від 10.02.2011 року по справі «Харченко проти України», відповідно до якої «відсутність чітко сформульованих положень, які б визначали, чи можливо належним чином продовжити (якщо так, то за яких умов) застосування на стадії судового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного на невизначений період на стадії досудового слідства», «не відповідає критерію «передбачуваності закону» для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції».
Згідно п.п. 1 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою, відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.
При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого судом встановлено,що ОСОБА_6 на протязі перебування даного кримінального провадження на розгляді в суді скоїв низку злочинів. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, відповідає особі обвинуваченого та позбавляє його можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду. Тому суд вважає, що зазначені обставини можуть бути достатніми причинами разом з іншими для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України»). Крім того, обвинувачений будучи працездатною особою не працював, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.
Підстави, за яких до обвинуваченого був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не змінились, а ризики не зменшились, а тому продовження обвинуваченому строку тримання під вартою є виправданим.
З огляду на вищевикладене, суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу, оскільки скасування чи зміна запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, може призвести до спроб переховування від суду, а тому, залишає незмінним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та продовжує його дію на шістдесят днів до 15 вересня 2016 року, вважаючи жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, таким, що не може запобігти вищевказаним ризикам.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, але і високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд по правам людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

В задоволенні клопотання захисника суд відмовляє.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, ч. 3 ст. 331 КПК України, суд,
у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до двох місяців в умовах Харківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області(№27), а саме до 15 вересня 2016 року.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1