13.04.2016 Справа 522/6405/16-К
Провадження № 1-КС/522/7317/16
У Х В А Л А
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ширяєво Одеської області, громадянин України, освіта вища, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, начальник відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий: АДРЕСА_1 .
-підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 ч.3 КК України,
Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 ч.3 КК України, за наступних обставин.
З 11 березня 2015 року капітан ОСОБА_6 проходить військову службу за мобілізацією на посаді начальника відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ст. 19 Конституції України капітан ОСОБА_6 зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом «г» частини 1 статті 3, частини 1 статті 65 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами відповідальності за вчинення корупційних правопорушень є військові посадові особи Збройних Сил України, які в установленому законом порядку притягаються до кримінальної відповідальності.
Відповідно до функціональних обов`язків начальника відділення забезпечення Овідіопольського РВК Одеської області, затверджених військовим комісаром Овідіопольського РВК Одеської області, ОСОБА_6 , як начальник відділення забезпечення, поряд з іншим, зобов`язаний підтримувати відділення у бойовій готовності; організувати роботу відділення та щоденно керувати ним; приймати участь в розробці плану бойової та мобілізаційної роботи Овідіопольського РВК Одеської області, організації виконання заходів МТЗ; приймати участь у розробці та уточненні плану проведення мобілізації людських та транспортних ресурсів; приймати участь у проведенні занять (зборів) з індивідуальної підготовки; розробляти та здійснювати заходи щодо обладнання та удосконалення складів та інших об`єктів ІНФОРМАЦІЯ_2 , організувати своєчасне доведення наказів, розпоряджень ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» військові комісаріати, являючись структурним підрозділом Збройних Сил України, знаходяться у підпорядкуванні центрального органу виконавчої влади і військового управління Міністерства оборони України.
Таким чином, капітан ОСОБА_6 , як начальник відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто керівник структурного підрозділу органу державної влади, який постійно обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, відповідно до п. 2 Примітки до ст. 368 КК України, є військовою службовою особою, яка займає відповідальне становище.
ОСОБА_6 , при вступі до лав Збройних сил України, відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», склав Військову присягу на вірність народу України та присягнув бути вірними та відданими українському народові, непохитно стояти на сторожі свободи і незалежності української держави, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та неухильно дотримуватися Конституції та законів України.
Перебуваючи на вказаній посаді ОСОБА_6 знав та розумів, що відповідно до пункту 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року, на нього, у тому числі, покладено обов`язки додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Капітан ОСОБА_6 знав та розумів, що відповідно до статей 3 і 22 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VII, військовим посадовим особам Збройних Сил України заборонено використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.
Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі-Закону), військовий обов`язок включає в себе призов громадян на військову службу за мобілізацією у визначеному порядку.
Згідно ст. 7 Закону виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують, зокрема, районні (об`єднані районні), міські (об`єднані міські) військові комісаріати, військові комісаріати Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, а також територіальні центри (в Автономній Республіці Крим, областях, місті Києві) та філіали (в районах та містах) комплектування військовослужбовцями за контрактом.
Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», до змісту мобілізаційної підготовки, зокрема, входить підготовка та накопичення військово-навчених людських ресурсів військовозобов`язаних і призовників для комплектування посад, передбачених штатами воєнного часу.
У порушення наведених вимог законодавчих актів ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді начальника відділення забезпечення Овідіопольського РВК Одеської області, умисно вчинив тяжкий корупційний злочин за наступних обставин.
Громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 . 24 грудня 2013 року у зв`язку із вибуттям з м. Чигирин до нового місця проживання, змінив місце своєї реєстрації на - АДРЕСА_3 . У зв`язку зі зміною місця реєстрації, ОСОБА_7 зобов`язаний був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на військовий облік, але у зв`язку із зайнятістю на роботі до військового комісаріату не з`явився.
З 24 грудня 2013 року та по теперішній час ОСОБА_7 працює на ТОВ «Полюс Трейд», який розташований за адресою: Одеська область, смт. Овідіополь, вул. Колесніченко, 9, на посаді охоронця.
У другій половині січня 2015 року на адресу ТОВ «Полюс Трейд», тобто до місця роботи ОСОБА_7 , надійшов запит з Овідіопольського РВК Одеської області про виклик військовозобов`язаних працівників даного підприємства, у тому числі і ОСОБА_7 , для проходження медичної комісії та у подальшому призову на військову службу під час мобілізації.
Наступного дня у відділі кадрів ТОВ «Полюс Трейд» ОСОБА_7 було надано повістку про виклик до Овідіопольського РВК Одеської області на 20 січня 2015 року.
20 січня 2015 року ОСОБА_7 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де йому було надано направлення на проходження військово-лікарської комісії, але у зв`язку із сімейними обставинами останній зазначену комісію не пройшов, при цьому залишивши номер свого мобільного телефону у військовому комісаріаті для можливості подальшого виклику його до вказаного закладу.
На початку березня 2016 року начальник відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 безпосередньо приймаючи участь у розробці та уточненні плану проведення мобілізації людських та транспортних ресурсів в Овідіопольському районі, опрацювавши повідомлення ТОВ «Полюс Трейд» виявив громадянина ОСОБА_7 , який не пройшов військово-медичну комісію для вирішення питання щодо призову під час мобілізації, у зв`язку із чим капітан ОСОБА_6 за допомогою мобільного зв`язку зв`язався з ОСОБА_7 . У ході розмови капітан ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_7 , про необхідність прибуття останнього до військового комісаріату.
Надалі, капітан ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що ОСОБА_7 на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_5 не перебуває, розуміючи можливість вчинення ним дій, спрямованих на створення умов непризову останнього на військову службу за мобілізацією у тому числі шляхом не включення останнього до відповідного переліку осіб, що підлягають призову, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на особисте незаконне збагачення, 22 березня 2016 року зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_7 та повідомив останнього про необхідність зустрічі з ним.
Надалі, 23 березня 2016 року приблизно о 12 год. 30 хв. ОСОБА_6 на особистому автомобілі Nissan Almera д.н.з. НОМЕР_1 прибув до місця роботи ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_4 та у ході бесіди повідомив останньому, що у зв`язку з тим, що наразі планується проведення чергової 7-ї хвилі часткової мобілізації він, тобто ОСОБА_7 , підлягає призову на військову службу. Однак, якщо той не бажає проходити військову службу, то за умови передання ОСОБА_6 неправомірної вигоди у сумі 600 доларів США останній посприяє у вирішення питання про не призов ОСОБА_7 на військову службу за мобілізацією.
На дану пропозицію ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_6 , що йому потрібно подумати та зібрати необхідну суму коштів.
26 березня 2016 року та 30 березня 2016 року ОСОБА_6 знову зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_7 та поцікавився про прийняте останнім рішення, зауваживши, що часу у ОСОБА_7 мало, тому останній повинен скоріше приймати рішення щодо йому надання неправомірної вигоди.
Не бажаючи призиватися на військову службу за мобілізацією до лав Збройних Сил України 7 квітня 2015 року під час особистої зустрічі ОСОБА_7 погодився на вимоги капітана ОСОБА_6 та повідомив останньому, що зможе передати йому неправомірну вигоду у зменшеному розмірі, а саме в сумі 300 (трьохста) доларів США, на що ОСОБА_6 відповів згодою.
Надалі, близько 14 год. 00 хв. 11 квітня 2016 року капітан ОСОБА_6 перебуваючи на території автомобільної заправки «OKKO» за адресою: Одеська область, смт. Овідіополь, вул. Дзержинського, 9а, умисно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправність своїх дій, переслідуючи мету особистого збагачення, використовуючи надану йому владу та службове становище, одержав від військовозобов`язаного ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 300 (трьохсот) доларів США (що станом на 11 квітня 2016 року відповідно до даних НБУ становило 7 631 грн.), за вчинення ним в інтересах ОСОБА_7 , як того, хто надав неправомірну вигоду, дій щодо його не призову на військову службу за мобілізацією, шляхом не ініціювання ним, тобто ОСОБА_6 , постановки ОСОБА_7 на облік військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_5 та не включення останнього до списків осіб, що підлягають призову під час мобілізації.
11 квітня 2016 року ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України.
12 квітня 2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
13 квітня 2016 року прокурор ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що він, ОСОБА_6 після вчинення вказаного кримінального правопорушення продовжує обіймати посаду начальника відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, у тому числі працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_6 , будучи начальником відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 має право на доступ до службових документів ІНФОРМАЦІЯ_6 , а тому може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Крім того, характер протиправного діяння ОСОБА_6 , при перебуванні на посаді начальника відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 , заперечення своєї причетності до вказаного злочину, свідчить про можливість продовження вчинення ним кримінального правопорушення або скоєння інших злочинів.
Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу.
Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. При цьому, захисник ОСОБА_8 вказав, що висунута підозра є необґрунтованою, його підзахисний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, за місцем роботи та проживання характеризується виключно позитивно.
Розглянувши клопотання слідчого та вивчивши надані суду матеріали, допитавши підозрюваного, а також вислухавши прокурора, захисника, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
З наданих суду матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 ч.3 КК України, за яке законом передбачено позбавлення волі від 5до 10 років.
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
«Для обґрунтованої підозри у значенні пп. с. п. 1 ст. 5 Конвенції потрібно, щоб можна було розумно вважати, що зазначені обставини охоплюється однією із статей КК, які визначають злочинну поведінку. Саме тлумачення фактів має бути розумним і враховувати усі елементи правопорушення. Закон, яким визначається правопорушення має відповідати вимогам визначеності та передбачуваності».
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків і потерпілих та інших учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення та може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Викладені обставини, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може порушити покладені на нього Законом процесуальні обов`язки.
Застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки наявні ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. У зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу у подальшому дасть можливість останньому спроби незаконно впливати на свідків і потерпілих та інших учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що в цілому може негативно вплинути та стати перешкодою у встановленні істини у вказаному кримінальному провадженні, спроби тиску на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Суд також вважає, що надані слідчим матеріали (докази) є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує обставини передбачені ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, тобто наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, суд приходить до висновку, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 , а тому вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.
Зважаючи на положення ч. 3 ст. 183 КПК України, приймаючи до уваги дані про особу підозрюваного та його майновий стан, суд вважає за необхідне визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України,-
Клопотання прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_5 - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу.
При внесені застави, покласти на ОСОБА_6 , обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України:
1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;
2) не відлучатися із Одеської області та м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора, суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
Роз`яснити ОСОБА_6 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не явився за викликом до суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 /шістдесят днів/ і обчислюється з 13 квітня 2016 року.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .

Копію ухвали отримав : __________________________________