Справа № 522/1134/16-К
Провадження № 1-кп/522/158/16
У Х В А Л А
в порядку ст. 333 КПК України
17 березня 2016 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання- ОСОБА_4 ,
за участю прокурора- ОСОБА_5 ,
обвинуваченої - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
представника цивільного позивача ОСОБА_8 ,
розглянувши клопотання прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні зареєстрованому в ЄРДР за № 0000192 від 06.08.2015 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Свердловськ, РФ, громадянка України, з вищою освітою, тимчасово не працює, яка зареєстрована фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судима,
-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України,-
в с т а н о в и в:
У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 191КК України.
Під час судового засідання, прокурор заявила клопотання про накладення арешту на майно що належить на праві власності дочці обвинуваченої ОСОБА_9 , а саме: 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 , та 1/6 частини квартири АДРЕСА_2 , що разом складає ? квартири, з метою забезпечення можливої конфіскації майна та цивільного позову. В обґрунтування клопотання прокурор зазначила, що вказана частина квартири договором дарування була передана у власність ОСОБА_9 після повідомлення про підозру ОСОБА_6 , що свідчить про бажання уникнення відповідальності зі сторони обвинуваченої.
Захисник заперечив проти клопотання, посилався на те, що законним власником майна є дочка обвинуваченої, та обмежувати її право власності є недоцільно.
Обвинувачена підтримала думку захисника.
Представник цивільного позивача підтримав думку прокурора.
Суд заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до висновку про наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.
Відповідно до ч 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою суду права на відчуження, розпорядження, та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у обвинуваченого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна,
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, . арешт майна допускається з метою забезпечення: 1.) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Прокурор звернулась із клопотанням про накладення арешту з підстав передбачених у п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, та відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено тільки на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, або юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження та підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, чи неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Таким чином, суд не вбачає законних підстав для накладення арешту на майно третьої особи, ОСОБА_10 , яка в даному випадку виступає добросовісним набувачем. Суд приймає до уваги той факт, що у разі накладення арешту на майно ОСОБА_9 , це буде мати негативні наслідки та незаконним чином обмежуватиме право власності, та буде не співрозмірним із завданнями кримінального провадження.
На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 333, 170-173, 372 КПК України, -
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання прокурора відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

17.03.2016