1-кп/357/503/16
У Х В А Л А
24.05.2016 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

суддя - ОСОБА_2

суддя - ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участі прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченоих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0003123 від 03.08.2015 року щодо ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 і п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, і ОСОБА_13 , обвинуваченолго у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 і п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
21.12.2015 року до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_14 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 і п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, і ОСОБА_15 , обвинуваченолго у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 і п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України

Однак вказаний обвинувальний акт не відповідає вимогам чинного КПК України.

Відповідно до вимог п. 5 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вказаним вимогам не відповідає.

Так згідно обвинувального акта ОСОБА_16 , окрім інших злочинів, обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. ч. 2 ст. 15 і п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України.

Дії ОСОБА_14 за вказаним обвинуваченням кваліфіковані, як «замах на умисне вбивство ОСОБА_17 , вчинене способом небезпечним для життя багатьох осіб». Тобто зазначається одна кваліфікуюча ознака частини другої ст. 115 КК вчинення злочину способом небезпечним для життя багатьох осіб (п. 5 вказаної частини).

Однак у статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, за яким кваліфікуються дії останнього, має місце посилання ще й на п. 1 ч. 2 ст. 115 КК, який пердбачає таку кваліфікуючу ознаку, як умисне вбивство двох або більше осіб.

Таким чином має місце невідповідність правової кваліфікації злочину формулюванню обвинувачення.

Окрім цього ОСОБА_16 і ОСОБА_18 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які санкцією ч. 2 ст. 115 КК України передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі.

Ст. 384 КПК України визначено, що прокурор, суд зобов?язані роз?яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. При цьому письмове роз?яснення прокурора додається до обвинувального акта і реєстру досудового розслідування, які передаються до суду.

Відповідно висновку Верховного Суду України, наведеному в постанові № 5-111кс15 від 25.06.2015 року прокурор зобов?язаний роз?яснити обвинуваченому вказане право на суд присяжних під час досудового розслідування, але в будь-якому разі до моменту складання обвинувального акта.

Однак з матеріалів справи убачається, що прокурором вказаних вимог закону не виконано і можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_14 та ОСОБА_15 судом присяжних обвинуваченим на досудовому розслідуванні не роз?яснено.

Невиконання прокурором зазначених вимог закону свідчить про невиконання прокурором також вимог ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних основ свобод» 1950 року, яка гарантує право кожного на розгляд його справи в порядку кримінального провадження судом, утвореним відповідно до закону, і є порушенням права на розгляд його справи.

За таких обставин обвинувальний акт щодо обвинувачених ОСОБА_14 і ОСОБА_15 не відповідає вимогам чинного КПК України, зокрема його ст. 384.

Відповідно до наведеного вище висновку Верховного Суду України, наведеному в постанові № 5-111кс15 від 25.06.2015 року, невиконання прокурором вимог ст. 384 КПК України, всилу вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК, є підставою для повернення обвинувального акта прокуророві.

З огляду на викладене суд вважає за необхідне на підставі ст. 334 КПК України виділити з кримінального провадження № 0003123 від 03.08.2015 року матеріали щодо ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в окреме провадження і повернути обвинувальний акт щодо останніх прокуророві у зв?язку з його невідповідністю вимогам чинного КПК.

Одночасно суд, дотримуючись вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яким визначено, що до спливу продовжденого строку тримання під вартою суд, незалежно він наявності клопотань, зобов?язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не може бути завершене до його спливу, обговорив з учасниками судового розгляду питання доцільності продовження строку тримання ОСОБА_14 і ОСОБА_15 під вартою і встановив наступне.

Згідно ухвали суду від 01.04.2016 року строк дії запобіжного заходу виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_14 закінчується 01.06.2016 року.

Строк дії запобіжного заходу виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_15 , згідно тієї ж ухвали суду, закінчується 31.05.2016 року.

З причин, наведених вище, завершити судовий розгляд провадження до вказаних дат виявилось неможливим.

Зважаючи на те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_14 і ОСОБА_15 підлягає поверненню прокурору, а будь-які підстави для зміни чи скасування застосованих щодо обвинувачених запобіжних заходів відсутні, оскільки ризики, які слугували підставою для їх застосування, зокрема, щодо ОСОБА_14 передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 2, щодо ОСОБА_15 п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 177 КПК України, на переконання суду, не зменшились та продовжують існувати у даний час, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання обох обвинувачених під вартою на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 334, 314 та гл. 18 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Виділити з кримінального провадження № 0003123 від 03.08.2015 року матеріали щодо ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 і п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, і ОСОБА_13 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 і п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, в окреме провадження і повернути обвинувальний акт щодо ОСОБА_14 та ОСОБА_15 прокуророві Білоцерківської місцевої прокуратури у зв?язку з його невідповідністю вимогам чинного КПК.

Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в СІЗО № 13 УДПС України в м. Києві та Київській області строком на 60 днів, тобто до 22 липня 2016 року.

Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в СІЗО № 13 УДПС України в м. Києві та Київській області строком на 60 днів, тобто до 22 липня 2016 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 7 діб від дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3