УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №272/595/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.185 ч.3 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_6
законного представника ОСОБА_7
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з освітою неповною середньою, учня Андрушівського професійного ліцею, не судимого,
визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76, 104 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи чи навчання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтись на реєстрацію до кримінально виконавчої інспекції.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з освітою неповною середньою, учня 9-Б класу Андрушівської гімназії, не судимого,
визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76, 104 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строк на 1 рік і 2 місяці із покладенням на нього обов`язків повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи чи навчання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтись на реєстрацію до кримінально виконавчої інспекції.
Стягнуто з ОСОБА_12 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 по 1496 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та по 750 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього по 2246 грн.
Відповідно до вироку суду 18 квітня 2015 року близько 21 год. 00 хв. неповнолітній ОСОБА_8 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_6 , з метою крадіжки чужого майна прийшли до території складу ОСОБА_13 , за адресою АДРЕСА_2 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном ОСОБА_8 разом з ОСОБА_6 через віконну раму, скло якої було відсутнє, проникли до середини приміщення складу. Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_6 умисно, з приміщення складу ОСОБА_13 , за вищевказаною адресою, таємно викрали 49 м мідного кабелю марки КГ-4*2,5+, вартістю 58 грн. за один метр кабелю на загальну суму 2842 грн. та сокиру вартістю 150 грн., чим заподіяли матеріального збитку потерпілій ОСОБА_13 на загальну суму 2992 грн. Викраденим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 розпорядились, як своїм особистим, привласнивши його собі.
В апеляційній скарзі законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 просить частково скасувати оскаржуваний вирок суду в частині засудження ОСОБА_6 , виправдавши його за ст.185 ч.3 КК України та звільнити її від сплати матеріальної та моральної шкоди.
В обґрунтування скарги законний представник зазначає, що докази вини ОСОБА_6 це лише показання обвинуваченого ОСОБА_8 та свідчення інших осіб, поданих зі слів останнього. Зазначила, що свідчення свідка ОСОБА_14 , які спростовують докази вини ОСОБА_6 , судом до уваги не взято, а покази свідка ОСОБА_15 не узгоджуються з показами інших осіб, в частині появи його на місці опалювання викраденого кабелю.
Також апелянт зазначила, що марка кабелю та його вартість визначенні виключно на показах потерпілої, яка не пред`явила документи на придбання кабелю та про його вартість.
На думку апелянта, довідка про вартість кабелю є сумнівною, оскільки не містить посилання на прейскуранти та час її дії, а також не містить визначення характеру вартості закупівельної чи реалізаційної.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив проти апеляції, пояснення інших учасників апеляційного провадження, перевіривши вирок суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, яким дана належна оцінка у вироку.
Так, його винуватість підтверджується показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , показами потерпілої ОСОБА_13 , дослідженими у судовому засіданні і які узгоджуються з іншими доказами по справі.
Свідок ОСОБА_18 показав суду, що після повідомлення ОСОБА_19 про вогонь на території цукрового заводу, він пішов подивитися та побачив біля вогнища обвинувачених ОСОБА_20 і ОСОБА_21 , які обпалювали кабель. Останні йому повідомили, що викрали кабель разом на складі. Також свідок ОСОБА_19 підтвердив в суді, що дійсно він про вогонь на території цукрового заводу повідомив ОСОБА_18 .
При проведенні слідчого експерименту ОСОБА_18 підтвердив свої покази, показав на місцевості ділянку, на якій виявлено місце, де було розташовано вогнище і де обвинувачені обпалювали викрадений кабель.
З огляду на викладене, доводи апелянта про те, що докази вини ОСОБА_6 це лише показання обвинуваченого ОСОБА_8 , а також те, що покази свідка ОСОБА_18 не узгоджуються з показами інших свідків, є необгрунтованими.
Твердження апелянта про те, що суд проігнорував покази свідка ОСОБА_22 не відповідає дійсності.
Згідно аудіозапису судового засідання від 13.11.2015 року ОСОБА_22 в суді показав, що ОСОБА_23 йому розповів, що він з ОСОБА_21 ходили красти кабель, опалювали його разом, але гроші з ОСОБА_21 не поділили. Суд першої інстанції дав оцінку даним показам.
Що стосується марки кабелю та його вартості, то в суду немає підстав не вірити потерпілій. Крім того, в матеріалах кримінального провадження є довідка про вартість 1 метра кабелю зазначеної марки (а.с.51). Довжина викраденого кабелю була визначена при проведенні слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_20 , в присутності понятих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 .
Таким чином, суд першої інстанції дав правильну оцінку зібраним доказам в їх сукупності і прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в інкримінованому їм злочині, з чим погоджується і колегія суддів.
За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 30 грудня 2015 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_6 - без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: