УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" вересня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника заявника ОСОБА_4 ,
Мотивуючи вимоги тим, що вироком Дарницького районного суду від 22.01.15р. у справі №753/6123/14-к ОСОБА_6 1986р.н. визнано винуватим у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання. Крім того, за вироком суду з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 стягнуто матеріальну шкоду - 16 110,00 гри. та моральну шкоду 70 000,00 грн.
Постановою ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 14.05.15р. відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 86 110,00 грн. Проте ОСОБА_6 не виконує судове рішення, у зв`язку із чим представник потерпілого 29.07.2015 р. звернувся із заявою до прокурора про обставини, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.
Вказана постанова, на думку заявника, є незаконною оскільки досудове слідство у кримінальному провадженні проведено не повно, висновки слідчого не відповідають дійсним обставинам справи, що змушує його звернутись з даною скаргою до суду.
У судовому засіданні особа, яка подала скаргу - ОСОБА_4 , викладені у скарзі вимоги підтримав, наполягав на тому, що винесена слідчим Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 постанова від 21.06.2016 року про закриття кримінального провадження є необґрунтованою та винесена без проведення належної перевірки обставин викладених у заяві про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. А відтак, просив суд про задоволення скарги і скасування постанови слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження від 21.06.2016
Слідчий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Постановою ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 14.05.2015 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 753/6123/14 виданого Дарницьким районним судом м. Києва 08.05.2015 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 86 110,00 грн.
Станом на день розгляду скарги судове рішення не виконано.
Як убачається зі змісту оскаржуваної постанови такого висновку слідчий дійшов виходячи з показів наданих ОСОБА_6 під час його допиту в якості свідка. Так, ОСОБА_6 , повідомив, що не може відшкодувати ОСОБА_5 одразу всю суму завданої ним матеріальної та моральної шкоди, оскільки не має таких грошей та майна, проте не заперечує проти відрахувань грошових коштів з його заробітної плати та не має умислу на невиконання рішення суду про стягнення з нього коштів на користь ОСОБА_5 .
Одночасно слідчий зазначає, що матеріали справи не містять даних, що ОСОБА_6 притягувався державним виконавцем до відповідальності за невиконання без поважних причин судового рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_5 грошових коштів. А відтак умислу у невиконанні судового рішення не вбачається.
Проте з таким висновком слідчого суд не погоджується виходячи з наступного.
У відповідності до ч. 2 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватись після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленими матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Предметом злочину за частинами 1-3 ст. 382 КК є судовий акт органів правосуддя, у даному випадку вирок суду.

Об`єктивна сторона злочину за ч. 1 ст. 382 КК полягає в одному із таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: а) невиконання (ухилення від виконання) вироку, або б) перешкоджання їх виконанню.

За частиною 1 ст. 382 КК склад злочину є формальним, бо його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь - дії (перешкоджання) чи бездіяльності (невиконання), і саме з цього моменту злочин визнається закінченим та набуває триваючого характеру.

Невиконаннясудового акта - це бездіяльність,що полягає у незастосуванні передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт. Форми (способи) невиконання судового акта можуть бути різними.

Суб`єкт цього злочину може бути як спеціальним, так і загальним.Тому питання про визнання особи суб`єктом цього злочину необхідно вирішувати диференційовано:

за частиною 1 ст. 382 КК, якщо злочин вчиняється шляхом невиконання судового акта, суб`єкт злочину - спеціальний, оскільки ним може бути лише така особа, на яку законом і цим судовим актом покладений обов`язок з його виконання і вона має реальну можливість його виконати. Якщо ж передбачений ч. 1 ст. 382 КК злочин здійснюється шляхом перешкоджання виконанню судового акта, то з урахуванням характеру дій, які можуть становити зміст такого перешкоджання, вчинити цей злочин може як спеціальний суб`єкт - зобов`язана до виконання судового акта особа, так і загальний.

за ч. 2-4 ст. 382 КК України суб`єкт злочину - спеціальний, а саме службова особа, яка зобов`язана і має реальну можливість виконати відповідний судовий акт.

Слідчим не перевірено з яких причин та з вини яких осіб з 08.05.2015 року не здійснюється виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 грошових коштів у сумі 86 110,00 грн.; на якій стадії знаходиться виконавче провадження № 47527250; які здійснені заходи з примусового виконання рішення суду у виконавчому провадженні № 47527250 та чи під падають такі дії (бездіяльність) під ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст. 382 КК України.
Слідчий дійшов висновку про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю, на його думку, умислу у ОСОБА_6 на невиконання судового рішення посилаючись на його покази, за якими останній відкрито не відмовляється від його виконання. Проте слідчий не взяв до уваги, що невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання. Дані обставини слідчий у кримінальному провадженні внесеному ЄРДР №0000157 від 30.09.2015 року також не перевірив.
Слідчий суддя приходить до висновку, що при винесенні постанови про закриття провадження від 21.06.2016 року, слідчим не було всебічного, повно та об`єктивно досліджено всіх обставин справи. Крім того, слідчим не вичерпані всі можливості отримання доказів з метою належного проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно із ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, слідчим не здійснено жодних слідчих дій на встановлення наявності або відсутності умислу у ОСОБА_6 на невиконання вироку суду, окрім його допиту в якості свідка. Не надано оцінки тому факту, що під час примусового виконання судового рішення ОСОБА_6 працевлаштований в ТОВ «Автолайм», проте за півтора року не виконується рішення суду щодо відшкодування майнової та моральної шкоди ОСОБА_5 завданої злочином.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження отримана заявником 30.08.2016 року. Із данною скаргою адвокат звернувся до суду 02.09.2016 року, тобто у строки визначені ст. 304 КПК України.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що слідчим під час провадження не вжито всіх заходів, щодо повного та об`єктивного розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000157 від 30 вересня 2015 року, рішення про закриття кримінального провадження прийняте з порушенням вимог КПК України, а тому скарга ОСОБА_4 , є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 284, 303, 306, 304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві про закриття кримінального провадження від 21 червня 2016 року у кримінальному провадженні №0000157 від 30 вересня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України задовольнити.
Постанову слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 від 21.06.2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000157 від 30 вересня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: