Справа №585/812/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/668/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

засудженого: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від «9» червня 2016 року, якою в задоволенні клопотання

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця м. Чернігів,

засудженого 19 квітня 2000 року, за вироком судової колегії по кримінальних справах Чернігівського обласного суду за ст. ст. 93 п. «а», 142 ч.3 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна,

про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання відмовлено.

ВСТАНОВИЛА:
Засуджений ОСОБА_8 звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення з 16 жовтня 1999 року по 20 червня 2000 року в строк відбування покарання відповідно до вимог ст. 72 ч.5 КК України.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду від 9 червня 2016 року в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, відмовлено.

Суд першої інстанції в обгрунтування своїх висновків в ухвалі зазначив, що положення ст.72 КК України поширюються лише на осіб, яким за вироком суду призначено строковий вид покарання, а довічне позбавлення волі є окремим видом покарання і до таких покарань не відноситься.

В апеляційних скаргах:

- захисник ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі не погоджуючись з висновками суду першої інстанції зазначає, що в тексті закону про внесення змін до ст.72 КК України зазначена загальна фраза «позбавлення волі» і відсутнє посилання як на покарання у виді «довічного позбавлення волі» , так і на покарання у виді`позбавлення волі на певний строк». Також в даному законі не вказано на неможливість застосування вказаної норми до певної категорії засуджених осіб, в залежності від призначеного покарання. Суб`єктом до якого можливо застосування вказаного закону, є будь-яка особа, яка перебувала під вартою під час досудового розслідування та до вступу вироку в законну силу. За таких обставин, довічне позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк є тотожними поняттями і вони різняться тільки наявністю чи відсутністю кінцевого терміну відбуття покарання та режимом відбуття покарання.

Таким чином вказаною нормою закону не заборонено застосування до осіб, яким призначене покарання у виді довічного позбавлення волі ст. 72 ч.5 КК України так як вказане зарахування не встановлює строковість призначеного покарання, не скорочує та не змінює термін відбуття покарання, але може впливати на строк, оскільки після відбуття не менше 20 років призначеного покарання особи засуджені до довічного позбавлення волі мають право подати клопотання про помилування. За таких обставин захисник вважаючи ухвалу суду першої інстанції незаконною, прохає її скасувати, ухвалити судом апеляційної інстанції нову ухвалу, якою зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання в строк попереднього ув`язнення з 16.10.1999 року по 20.06.2000 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч.5 ст. 72 КК України.

- засуджений ОСОБА_8 не погоджуючись з ухвалою Роменського міськрайонного суду від 9.06.2016 року, прохає її скасувати, та зобов`язати суд зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст.72 КК України.

В обґрунтування своїх вимог засуджений зазначає, що він має право по відбуттю 20 років позбавлення волі, як особа засуджена до довічного позбавлення волі звернутись до Президента України з клопотанням про помилування, а суд безпідставно відмовив йому в зарахуванні в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення. Крім цього, суддя довільно трактувала в ухвалі положення ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838 VІІІ і прийняла незаконне та несправедливе судове рішення.

Заслухавши доповідь судді про обставини даного провадження та зміст поданих апеляційних скарг, засудженого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 які підтримали подані апеляційні скарги, прокурора ОСОБА_6 який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, а апеляційні скарги такими, що не підлягають задоволенню, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника та засудженого задоволенню не підлягають.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що 19 квітня 2000 року за вироком судової колегії у кримінальних справах Чернігівського обласного суду ОСОБА_9 був визнаний винним за ст..ст.93 п «а», 14.2 ч.3 КК України (в редакції 1960) року, та призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Ухвалою судової колегії в кримінальних справах Верховного Суду України від 20.06.2000 року, вирок судової колегії у кримінальних справах Чернігівського обласного суду від 19 квітня 2000 року відносно ОСОБА_9 залишено без змін.

Засуджений ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні був попередньо ув`язнений з 16 жовтня 1999 року по 20 червня 2000 року.

Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за дні позбавлення волі.

У статті 51 КК України серед видів покарань виділено два різні види покарання пов`язаних з позбавлення волі, відповідно позбавлення волі на певний строк(строкове покарання) та довічне позбавлення волі (безстрокове покарання). Довічне позбавлення волі є безстроковим видом покарання, оскільки немає строкового виміру.

Частина 5 ст. 72 КК України вказує на строковий вимір покарання, яке підлягає перерахунку, а оскільки покарання у виді довічного позбавлення волі не має строкового виміру, то вимоги вказаної статті до осіб які засуджені до довічного позбавлення волі не застосовуються.

Колегія суддів вважає, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що положення ч.5 ст.72 КК України щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання не поширюється на осіб засуджених до довічного позбавлення волі.

Доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 про те, що судом першої інстанції при розгляді клопотання були грубо порушені права засудженого щодо можливості звернення до Президента України з заявою про помилування, порядку та умов відбування покарання передбачених ст. 151 КВК України, на переконання колегії суддів не заслуговують на увагу, оскільки відмова суду в задоволенні клопотання щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк у строк відбування покарання ніяким чином не впливає на права і обов`язки засудженого, як громадянина та особи, що засуджені до довічного позбавлення волі, які гарантуються Конституцією України та іншими законодавчими актами України.

Таким чином знаходячи ухвалу суду першої інстанції законною та обгрунтованою, колегія суддів не знаходить передбачених законом підстав для її скасування, ухвалення нової ухвали та задоволення поданих апеляційних скарг засудженим ОСОБА_8 та захисником ОСОБА_7 .

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Роменського міьскрайонного суду Сумської області від 9 червня 2016 року, якою засудженому ОСОБА_8 відмовлено в задоволенні клопотання про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строку відбуття покарання, залишити без змін, а апеляційні скарги засудженого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4