Ухвала
іменем україни
7 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Головуючого ОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження щодо
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новоселівка Арцизького району Одеської області, мешканки АДРЕСА_1 , такої, що судимості не мала,
за участю прокурораОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:
З касаційною скаргою до суду касаційної інстанції звернувся захисник засудженої адвокат ОСОБА_8 з вимогами про перевірку судових рішень щодо ОСОБА_5 .

Вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 26 листопада 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік та з покладенням на неї обов?язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16 лютого 2016 року вирок змінено.
Уточнено у мотивувальній частині вироку, в частині викладення обвинувачення, визнаного судом доведеним, період умисного ухилення ОСОБА_5 від виконання судового рішення за позовом ОСОБА_7 з 28 жовтня 2015 року по 02 листопада 2015 року та за позовом виконавчого комітету Татарбунарської міської ради з 04 квітня 2014 року по 02 листопада 2015 року.

В решті вирок залишено без зміни.

З урахуванням змін, внесених апеляційним судом ОСОБА_5 визнано винуватою у невиконанні судових рішень за наступних обставин.
Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 18 лютого 2010 року задоволено позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 та останню зобов`язано виконати зовнішній водостік в сторону своєї будівлі, організувавши водовідвід з реконструйованої нею покрівлі господарських споруд на межі суміжних земельних ділянок за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , з обов`язковим погодженням проекту конструкцій з ОСОБА_7 . ОСОБА_5 , достовірно знаючи про наявність судового рішення та виконавчого провадження з його примусового виконання, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду, не зважаючи на накладення на неї двічі державним виконавцем штрафів за його невиконання, маючи матеріальну можливість для виконання рішення, з моменту набрання рішенням чинності, а саме з 28 жовтня 2010 року по 02 листопада 2015 року, умисно згадане судове рішення не виконувала.

Крім того, заочним рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 09 серпня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20 січня 2014 року, задоволено позовні вимоги виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Одеської області до ОСОБА_5 та останню зобов`язано зупинити будівництво (розміщення) двох тимчасових споруд (малих архітектурних форм) в м. Татарбунари по вул. 23 серпня (приринкова площа) біля магазину «Тарас», а також демонтувати вказані споруди за власний рахунок відповідно до рішення комісії по обстеженню та вивченню ситуації з приводу самовільного розміщення тимчасової споруди від 05 вересня 2012 року та акта комісії по земельним спорам від 04 червня 2013 року. ОСОБА_5 , достовірно знаючи про наявність судового рішення та виконавчого провадження з його примусового виконання, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду, не зважаючи на накладення на неї двічі державним виконавцем штрафів за його невиконання, маючи матеріальну можливість для виконання рішення, з моменту набрання рішенням чинності, а саме з 4 квітня 2014 року по 2 листопада 2015 року, умисно згадане судове рішення не виконувала.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_8 посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при розгляді провадження в суді першої та апеляційної інстанцій, зокрема права ОСОБА_5 на захист просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Крім того, захисник стверджує, що у вироку не визначено суми матеріальної шкоди, завданої юридичній особі виконавчому комітету Татарбунарської міської ради Одеської області, що ставить під сумнів правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Заслухавши доповідача, потерпілу, яка вважала судові рішення законними та обґрунтованими, прокурора, який частково підтримав доводи касаційної скарги, просив скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст. 129 Конституції України забезпечення обвинуваченому права на захист є одним із основних засад судочинства.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Як вбачається з матеріалів провадження, засуджена в суді апеляційної інстанції 04 лютого 2016 року заявила клопотання про відкладення апеляційного розгляду з метою залучення захисника. Таке клопотання ОСОБА_5 було задоволено, а апеляційний розгляд відкладено на 16 лютого 2016 року. Оскільки у цей день ані ОСОБА_5 , ані її захисник до апеляційного суду не з?явились, апеляційний суд без належного з?ясування причин неявки ОСОБА_5 , розглянув кримінальне провадження щодо останньої без їх участі, чим порушив право засудженої на захист.

З урахуванням того, що ухвала апеляційного суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, вона підлягає скасуванню, а справа направленню на новий апеляційний розгляд.
Під час нового розгляду апеляційному суду необхідно врахувати викладене, ретельно перевірити всі доводи апеляційної та касаційної скарг, та в залежності від встановленого, з дотриманням усіх вимог закону, ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 16 лютого 2016 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11