Справа № 372/4986/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/283/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 54 03.03.2016

УХВАЛА
Іменем України
03 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря : ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченої: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження № 0001377 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Обухівського районного суду Київської області від 24 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, уродженку м. Пологи, Запорізької області, освіта середня-технічна, одружену, маючу на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно непрацюючу, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судиму 20 березня 2015 року Обухівським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 125 КК України ,

засуджено за ч. 2 ст. 389 КК України та призначено покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці; на підставі ч. 3 ст. 60 КК України звільнено від призначеного покарання. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за ч. 2 ст. 389 КК України повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 20 березня 2015 року - громадські роботи строком на 50 годин. Згідно з ч. 3 ст. 72 КК України, покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 20 березня 2015 року виконувати самостійно,

В С Т А Н О В И Л А:
Відповідно до вироку суду, 20 березня 2015 року Обухівським районним судом Київської області винесено вирок, згідно якого ОСОБА_7 призначено покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 850 гривень. В межах виконання судового рішення працівник канцелярії Обухівського районного суду звернувся до суду із доповідною запискою про вирішення питання щодо заміни засудженій ОСОБА_7 призначеного покарання у вигляді штрафу на громадські роботи, посилаючись на те, що засуджена ОСОБА_7 ухиляється від сплати штрафу. 16 вересня 2015 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_7 замінено покарання у виді громадських робіт строком на 50 годин.

Однак, ОСОБА_7 , в період часу з 01 жовтня 2015 року по даний час до Обухівського МРВ КВІ УДПтС України в м. Києві та Київській області не прибула, на виклики інспектора Обухівського МРВ КВІ УДПтС України в м. Києві та Київській області не з`явилась без поважної причини, мотивуючи це не згодою з вироком та ухвалою Обухівського районного суду, тим самим, ухилилася від відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме не виконала обов`язок у вільний від роботи та навчання час безоплатно виконувати суспільно корисні роботи, протягом строку, вказаного в ухвалі суду.

В апеляційній скарзі прокурор просить змінити вирок Обухівського районного суду Київської області від 24 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважати ОСОБА_7 винною у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 2 ст. 389 КК України та на підставі ч. 1 ст. 74, ч. 3 ст. 60 КК України звільнити її від покарання; виключити з вироку призначене ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді 2 місяців арешту та застосування положень ч. 1 ст. 71 та ч. 3 ст. 72 КК України при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання. Не оспорюючи доведеність вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, прокурор звертає увагу суду на те, що при призначенні ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції неправильно застосовано вимоги ч. 3 ст. 72 КК України, оскільки, враховуючи те, що за попереднім вироком Обухівського районного суду Київської області від 20 березня 2015 року ОСОБА_7 відбуває покарання у виді громадських робіт, підстави застосування положення ч. 3 ст. 72 КК України щодо самостійного виконання вказаного покарання, відсутні. Також апелянт зазначає, що санкцією ч. 2 ст. 389 КК України передбачено покарання лише у виді арешту або обмеження волі та, беручи до уваги те, що ч. 3 ст. 61 КК України визначені обмеження до призначення покарання у виді арешту оскільки ОСОБА_7 має на утриманні двох малолітніх дітей, та, відповідно до вимог ст. 74 КК України, остання підлягає звільненню від покарання. Прокурор зазначає, що згідно вироку Обухівського районного суду Київської області від 24 грудня 2015 року ОСОБА_7 була звільнена судом від призначеного покарання за ч. 2 ст. 389 КК України, тому, на думку апелянта, підстави застосовувати положення вимог ст. 71 КК України при призначенні покарання, відсутні.

В змінах до апеляційної скарги прокурор просить вирок Обухівського районного суду від 24 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки зміст обвинувального акту не відповідає вимогам ст.291 КПК України через відсутність належним чином сформульованого обвинувачення, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу в частині змін та просила її задовольнити; обвинуваченої, яка при вирішенні апеляційної скарги поклалася на розсуд суду; перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає до задоволення в частині змін з наступних підстав.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як убачається з вороку суд, відповідно до ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а тому колегія суддів не проводить детальний їх аналіз та відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Що стосується посилання в апеляційній скарзі прокурора на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, то слід зазначити наступне.
Пунктом 3 частини 1 статті 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Пунктом а) ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення та яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України.

Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як убачається з обвинувального акта, в ньому не міститься належним чином сформульованого обвинувачення, присутній лише виклад фактичних обставин кримінального правопорушення.

Таким чином, складений щодо ОСОБА_7 обвинувальний акт від 30 листопада 2015 року та вирок Обухівського районного суду Київської області від 24 грудня 2015 року, постановлений внаслідок його розгляду, є незаконними.

Оскільки питання про допустимість і відповідність обвинувального акту, який направляється для судового розгляду, вирішується виключно на стадії підготовчого судового засідання, то колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а вирок суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, в ході якого слід розглянути кримінальне провадження з дотриманням вимог закону.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора в частині змін - задовольнити.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 24 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

С У Д Д І :

___________________ ___________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4