УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,
за участю прокурора при секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні 18 лютого 2016 року в м. Києві кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 9 червня 2015 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:

Вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 квітня 2015 року засуджено

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 9 грудня 2010 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та на підставі ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років і 6 місяців з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, звільненого 4 листопада 2014 року умовно-достроково на 1 рік 11 місяців і19 днів,

за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 року і 9 місяців з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років і 9 місяців із конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від

9 грудня 2010 року і ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років і 3 місяців із конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2011 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України та на підставі ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років і 8 місяців із конфіскацією всього майна, яке є його власністю, звільненого 13 червня 2014 року на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році»,

за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
На підставі ст. 76 КК України протягом іспитового строку покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації,

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
громадянина України, раніше судимого вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 28 листопада 2013 року за ч. 1 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт,

за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік і 6 місяців.
На підставі ст. 76 КК України протягом іспитового строку покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він 05 листопада 2014 року близько 2.00 год., повторно, біля будинку по

АДРЕСА_1 , незаконно заволодів автомобілем ВАЗ 21013, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 шкоду на суму 11 663, 33 грн.

Крім того, 5 листопада 2014 року близько 1.00 год. ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , біля будинку № 3 по вулиці 27 Партз`їзду м. Кривого Рогу, маючи умисел на заволодіння чужим майном, із автомобіля ВАЗ-2108 повторно таємно викрали майно, чим завдали потерпілому ОСОБА_10 шкоду на суму 791 грн., а також у проміжку між 2 год. 30 хв. та 2 год. 45 хв., ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , біля будинку по вулиці Каткова, 55 Інгулецького району м. Кривого Рогу з автомобілів «Москвич М412» та ВАЗ 2102, повторно, таємно викрали акумулятори, чим заподіяли шкоду потерпілим ОСОБА_11 на суму 470 грн. і ОСОБА_12 470 грн. відповідно.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 9 червня 2015 року вирок щодо засуджених залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що апеляційним судом безпідставно відмовлено в задоволенні апеляційної скарги прокурора, оскільки всупереч п. 4 ч. 2 ст. 374 КПК України у вступній частині вироку судом не зазначено про наявність у ОСОБА_8 неповнолітньої дитини. Також при призначенні покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не враховано обставин, що пом`якшують покарання, а саме: визнання вини та щире каяття. Крім того, суд визнав ОСОБА_8 рецидив злочину обставиною, що обтяжує покарання, всупереч тому, що ця обставина передбачена ч. 2 ст. 185 КК України як кваліфікуюча ознака цього злочину.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора щодо часткового підтримання скарги та зміну судових рішень, виключивши із них посилання суду на рецидив злочину як на обставину, що обтяжує покарання засудженому ОСОБА_8 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчинені злочинів, за які вони засуджені, правильність кваліфікації їх дій та призначене покарання, у касаційній скарзі прокурора не заперечуються.

Що стосується доводів касаційної скарги прокурора, що у вступній частині вироку судом не зазначено про наявність у ОСОБА_8 неповнолітньої дитини, оскільки вказана обставина була врахована при пом`якшенні йому покарання, а також при призначенні покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не враховано обставин, що пом`якшують покарання, а саме: визнання вини та щире каяття, то вони були предметом перевірки суду апеляційної інстанції та обґрунтовано визнані безпідставними. Свої висновки суд із цих питань належним чином умотивував. Із даними висновками погоджується і колегія суддів.

Разом із тим, заслуговують на увагу твердження прокурора про безпідставне врахування судом обставини, яка обтяжує покарання засудженого ОСОБА_8 , - рецидив злочину, оскільки ця обставина визначена як кваліфікуюча ознака складу злочину, за який його засуджено. Тому відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Внесення зазначених змін до судових рішень не впливає на правильність призначеного ОСОБА_8 покарання.

Керуючись ст. ст. 434-436 КПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 9 червня 2015 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Виключити із зазначених судових рішень посилання суду на рецидив злочину як на обставину, що обтяжує покарання засудженому ОСОБА_8 .
У решті судові рішення щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3