Справа № 489/5924/15-к
кримінальне провадження
№1-кп/489/66/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2016 р. м. Миколаїв

Ленінський районній суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ;

обвинуваченого: ОСОБА_4 ;

захисника: ОСОБА_5

потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,;

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003507 від 25.07.2015 р. на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської області, Єланецького району, смт. Єланець, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодружений, офіційно не працює, раніше судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 186 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
31.07.2015 р. близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_4 , діючи повторно, з метою викрадення чужого майна, знаходячись біля будинку № 37 по вул. Г. Свиридова в м. Миколаєві, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, підійшов до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і застосував до останньої фізичне насильство, що не є небезпечним для життя і здоров`я, яке виразилось в зриванні з шиї потерпілої золотого ланцюжка, відкрито, шляхом ривку заволодів золотим ланцюжком вагою 18 г з кулоном у вигляді серця, загальною вартістю 20000 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на суму 20000 грн.
З урахуванням вищевикладеного суд визнає ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненого повторно, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений свою вину визнав частково, показав, що в серпні 2015 р. близько 20 год. 00 хв. знаходився в дворах будинків, в районі пл. Перемоги, перебував у стані алкогольного сп`яніння, та за раптово виниклим умислом, підійшов збоку до потерпілої ОСОБА_7 і шляхом ривку зірвав з останньої золотий ланцюжок. В той же день був затриманий випадковими перехожими та доставлений до райвідділу працівниками міліції. Золотий ланцюжок видав працівникам міліції. Кулону в нього не було, а потерпіла повідомила працівникам правоохоронних органів, що кулон вона знайшла.

За епізодом ОСОБА_6 свою вину не визнав, показав, що цього злочину не скоював. Цивільний позов не визнав.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину (епізод грабежу ОСОБА_7 ), окрім часткового визнання вини самим обвинуваченим, також підтверджується іншими доказами, дослідженими судом.

Показами потерпілої ОСОБА_7 , яка показала, що 14.08.2015 р. близько 20 год. 25 хв. йшла додому з зупинки громадського транспорту "вул. Васляєва", коли побачила як збоку до неї підбіг обвинувачений та зірвав ланцюжок. Після того обвинувачений почав бігти, а вона почала його переслідувати. Чоловік який йшов на зустріч також почав наздоганяти обвинуваченого. Вона не змогла їх наздогнати та пішла до райвідділу міліції, де побачила обвинуваченого. Наступного дня була на впізнанні, де впізнала обвинуваченого, як особу яка зірвала з неї ланцюжок. Ланцюжок був вагою 15 г, а кулон до 1 г. Повернули лише ланцюжок без кулона.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.07.2015 р., відповідно до якого, ОСОБА_7 просила прийняти міри до невідомої особи, яка о 20 год. 45 хв., знаходячись за адресою: м. Миколаїв, вул. Свиридова, 37, шляхом ривку, зірвав з неї золотий ланцюжок з кулоном у вигляді серця, вагою близько 18 г., вартістю 20000 грн.

Протоколом огляду місця події від 31.07.2015 р., відповідно до якого, було оглянуто ділянку місцевості, яка прилягає до будинку АДРЕСА_2 зі сторони вул. 12 Поздовжньої.

Протоколом огляду предмету від 01.08.2015 р., відповідно до якого, було оглянуто золотий ланцюжок довжиною 54 см. Золотий ланцюжок сплетений в формі овалів і з права має замок для петлі, з лівої сторони мається петля для замку. Вага золотого ланцюжка 18 г. В ході огляду золотий ланцюжок було вилучено.

Протоколом обшуку особи від 01.08.2015 р., відповідно до якого, ОСОБА_4 добровільно видав золотий ланцюжок, який викрав у невідомої жінки. Також в ході огляду у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено мобільний телефон Lenovo, білого кольору в чорному чохлі, а також грошові кошти в сумі 549 грн.

Постановою про визнання речовим доказом та долучення речового доказу до кримінального провадження від 01.08.2015 р., золотий ланцюжок вагою 18 г було визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження.

Випискою із медичної карти амбулаторного хворого № 1504 від 01.08.2015 р., відповідно до якої, у ОСОБА_4 було встановлено діагноз гострої, неускладненої інтоксикації внаслідок вживання алкоголю. Вміст алкоголю в крові - 2,18 ‰.

Аналізуючи досліджені докази суд вважає, що вина обвинуваченого за вказаним обвинуваченням, доведена сукупністю досліджених судом доказів, а саме: показами самого обвинуваченого, показами потерпілої, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколом огляду місця події, протоколом огляду предмету, протоколом обшуку особи. Сукупність цих доказів, суд вважає такою, що поза розумним сумнівом доводить вину обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину) в обсязі встановленому судом.

Вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що він із середньо-спеціальною освітою, офіційно не працює, неодружений, раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, характеризується задовільно.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відносяться до тяжкого злочину, сукупність усіх обставин, що характеризують даний злочин, особистість обвинуваченого, який на шлях виправлення не встав та знову вчинив умисний тяжкий злочин.
Обставиною, що пом`якшує покарання суд вважає щире каяття.
Обставиною, що обтяжують покарання є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи вищезазначене та з метою виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів, суд вважає необхідним призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Окрім того ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 24.07.2015 р. близько 16 год. 30 хв., перебуваючи біля будинку № 48 по пр. Миру в м. Миколаєві, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, яке виразилося в зриванні з шиї потерпілої золотого ланцюжка, діючи повторно, відкрито, шляхом ривку заволодів золотим ланцюжком вагою 11 г, який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинивши останній матеріальну шкоду в сумі 11000 грн.
Після чого ОСОБА_4 , заволодівши вказаним майном ОСОБА_6 , з місця події зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на суму 11000 грн.
Дії обвинуваченого було кваліфіковано органами досудового розслідування як вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, а саме відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.91, 92 КПК України, обов`язок доказування події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення покладається на прокурора.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому у відповідності до ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Жодним з досліджених судом доказів, наданих прокурором та досліджених в ході судового розгляду, не доведено, що саме ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив повторно відкрите викрадення чужого майна (грабіж), із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого (епізод з потерпілою ОСОБА_6 ).

Надані прокурором докази, суд не вважає такими, що доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочину поза розумним сумнівом.

Так, в ході судового розгляду обвинувачений показав, що майна потерпілої ОСОБА_6 не викрадав.

Потерпіла ОСОБА_6 показала, що 20.07.2015 р. вийшла з маршрутки на зупинці "пл. Перемоги" та йшла додому. Не доходячи до свого під`їзду, близько 15:00-15:30 год. ззаду на неї хтось напав та прижав до землі, після чого вона відчула як з неї щось знімають. Нападник довго не міг зняти з неї ланцюжок, а коли зняв, почав втікати. Вона обернулась та побачила чоловіка, високого зросту, спортивної статури, який був одягнутий в сині шорти та білу футболку.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.07.2015 р., відповідно до якого, ОСОБА_6 повідомила про те, що 24.07.2015 р. близько 16 год. 00 хв., невідома особа знаходячись біля під`їзду № 4, будинку АДРЕСА_3 , шляхом ривку заволоділа золотим ланцюжком, спричинивши їй матеріальну шкоду на суму 5500 грн.

Протоколом огляду місця події від 24.07.2015 р., відповідно до якого, було оглянуто ділянку місцевості, розташованої між під`їздами 4 та 5, будинку АДРЕСА_3 .

Відповідно до вимог ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно до приписів ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Враховуючи, що жодний з досліджених судом доказів по цьому епізоду не доводить вину обвинуваченого поза розумним сумнівом, в межах висунутого обвинувачення, суд усі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого тлумачить на його користь, та вважає необхідним обвинуваченого виправдати за цим епізодом у зв`язку із недоведеністю вчинення кримінального правопорушення саме обвинуваченим.

Протокол пред`явлення особи для впізнання від 01.08.2015 р., відповідно до якого, ОСОБА_7 впізнала ОСОБА_4 як особу, яка 31.07.2015 р. близько 20 год. 15 хв., знаходячись по вул. Свиридова в м. Миколаєві, шляхом ривку зірвала з неї золотий ланцюжок з кулоном та протоколом пред`явлення особи для впізнання від 01.08.2015 р., відповідно до якого, ОСОБА_6 впізнала ОСОБА_4 як особу, яка 24.07.2015 р. із застосуванням насилля заволоділа її майном суд вважає неналежними доказами з огляду на те, що зазначені докази було здобуто з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, із змісту вищезазначених протоколів вбачається, що зазначена слідча дія провадилась слідчим ОСОБА_9 в присутності понятих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 01.08.2015 р. в період з 10 год. 50 хв. по 11 год. 20 хв. та лише за участю обвинуваченого ОСОБА_12 .

Одночасно, у період з 10 год. 55 хв по 11 год 10 хв., того ж дня, а саме: 01.08.2015 р., тим самим слідчим, за присутності тих самих понятих та обвинуваченого, провадилась аналогічна слідча дія - пред`явлення особи для впізнання, але іншій потерпілій, а саме ОСОБА_6 .

Одночасне проведення зазначених дій фізично не можливо та є грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Окрім того Потерпіла ОСОБА_6 під час допиту повідомила, що на впізнанні всі статисти були різного зросту. Серед осіб, яких пред`явили для впізнання вона не змогла впізнати нападника та підтвердила, що це ОСОБА_12 тільки після його зізнання.

Також при проведені зазначених слідчих дій було грубо порушено право обвинуваченого на захист, що вбачається з наступного.

Згідно тверджень обвинуваченого ОСОБА_12 час його фактичного затримання не відповідає дійсності.

Так з протоколу затримання в порядку ст. 208 КПК України вбачається, що час фактичного затримання ОСОБА_12 становить 01.08.2015 р. о 10:00 год. При цьому з наданої прокурором та дослідженої під час судового розгляду виписки із медичної карти амбулаторного хворого № 1504 від 01.08.2015 р. вбачається, що обвинувачений був направлений на медичний огляд у 00 год. 10 хв., що набагато раніше ніж час фактичного затримання, відображеного в протоколі затримання.

Окрім того згідно, показів потерпілої ОСОБА_7 , вона бачила обвинуваченого у райвідділі міліції, коли звернулась туди для написання відповідної заяви, а це 31.07.2015 р.

Також, в додаток до порушень, про які зазначалось вище, при проведені таких слідчих дій, як пред`явлення особи для впізнання, було порушено право обвинуваченого ОСОБА_12 на захист, оскільки зазначені слідчі дії провадились за відсутністю захисника, незважаючи на те, що обвинувачений виявляв бажання залучити захисника та останнього фактично залучили, але після проведення зазначених слідчих дій.

Суд вважає вищевикладене істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що в свою чергу тягне визнання зазначених доказів недопустимими.

Також під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження факти застосування насильства до обвинуваченого ОСОБА_4 .

На підставі ч.3 ст. 129 КПК України заявлений потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 11000 грн. та моральної шкоди в сумі 5000 грн. залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 100, 128, 129, 374, 375, 532 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 01.08.2015 р.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 01.08.2015 р. по 23.02.2016 р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речовий доказ: золотий ланцюжок вагою 18 г- повернути потерпілій ОСОБА_7 .
ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України (епізод з потерпілою ОСОБА_6 ) та виправдати за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Цивільний позов ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя