Ухвала іменем україни 12 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 18 серпня 2016 року щодо ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 квітня 2016 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. В.Піщане Ковпаківського району м. Суми, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
За обставин встановлених судом та детально наведених у вироку ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він 26 вересня 2015 року, близько 17 год. 20 хв., знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , в стані алкогольного сп`яніння, під час побутової сварки, наніс один удар кулаком правої руки потерпілому ОСОБА_5 , спричинивши тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому 5-ї кістки правої кисті без зміщення, яке згідно висновку судової-медичного експерта № 1471 від 14 грудня 2015 року, відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 18 серпня 2016 року зазначений вирок суду відносно ОСОБА_6 залишено без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 не заперечуючи доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 122 КК України, порушує питання про зміну судових рішень та пом`якшення призначеного засудженому покарання, застосувавши положення ст. 75 КК України, посилаючись при цьому на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого, внаслідок його суворості. Указує на невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України та вважає, що суд, залишаючи апеляційну скаргу захисника без задоволення, не надав вичерпних відповідей на доводи його апеляції і не навів в ухвалі переконливих підстав прийнятого рішення.
Перевіривши доводи наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на нижчевикладене.

Згідно вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 122 КК України в касаційній скарзі захисника не оспорюється.
Щодо доводів касаційної скарги ОСОБА_4 про суворість призначеного засудженому ОСОБА_6 покарання, то вони є необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З мотивувальної частини вироку слідує, що при призначенні засудженому ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції, відповідно до вимог статей 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст. 12 КК України відносяться до середньої тяжкості, дані про особу винного, те, що він за місцем проживання характеризується посередньо, розлучений, має на утриманні неповнолітнього сина 2001 року народження, має поганий стан здоров`я, вину не визнав, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, які є обставинами, що пом`якшують покарання, а також обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Зваживши на всі наведені обставини у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про можливість призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції статті 122 КК України, у виді обмеженні волі, мотивовано визнавши його необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, та не знайшовши при цьому підстав для застосування положень ст. 75 КК України.

Доводи захисника про незастосування ст. 75 КК України щодо ОСОБА_6 не заслуговують на увагу, оскільки таке рішення приймається не тільки за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, а й з урахуванням особи винного, що було враховано судом при прийнятті рішення.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи кримінальне провадження за апеляцією захисника ОСОБА_4 про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. 419 КПК України, належним чином перевірив її доводи та додатково врахувавши, що засуджений з потерпілим не підтримує стосунків та не примирився, а також ним не вжито заходів для відшкодування спричинених потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків, й обґрунтовано залишив вирок без змін, навівши докладне обґрунтування прийнятого рішення.
Із такими висновками судів погоджується і колегія суддів та вважає, що покарання, призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції, яке залишено без змін апеляційним судом, є обґрунтованим і необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідає вимогам статей 50, 65, 66, 67 КК України, підстав для зміни судових рішень шляхом застосування положень ст. 75 КК України, як про це просить захисник у своїй касаційній скарзі, не вбачає.

З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які свідчать про необхідність перевірки матеріалів кримінального провадження, а з касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 18 серпня 2016 року щодо ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3