АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 липня 2016 року щодо

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Межова Дніпропетровської області, є громадянином України, офіційно не працевлаштований, розлучений, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий у 2011 році Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився у липні 2013 року після відбуття покарання,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Бабушкінського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 та обрано ОСОБА_8 , підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 00-01 год. 31 серпня 2016 року. Розмір застави не визначено.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_8 не працює, не одружений та проживає не за адресою місця реєстрації, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, раніше був неодноразово судимим, і в даний час обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, відповідальність за який передбачено ч.1 ст.121 КК України виключно у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що підтверджується наявними вагомими доказами, а саме: довідкою лікарської установи, показаннями безпосередньо самого підозрюваного та свідків, протоколами огляду місця події і речей, й відповідно існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також скоїти інше кримінальне правопорушення. При цьому, слідчий суддя зазначив, що зазначені у клопотанні ризики: "незаконно впливати на потерпілих чи свідків та іншим чином перешкоджу кримінальному провадженню", в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження, а тому не приймається судом до уваги.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, застосувати щодо його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22-00 години до 09-00 години за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своєї скарги, захисник посилається на те що, ОСОБА_8 свою вину в судовому засіданні визнав повністю та розкаявся у злочині, надав пояснення слідчому судді з приводу факту, за який його затримано. Зазначає, що судом не було враховано те, що підозрюваний самостійно після скоєння злочину викликав співробітників поліції (яким в подальшому добровільно видав ніж) та співробітників швидкої допомоги, з місця вчинення злочину не втік, дочекався приїзду швидкої. Адвокат звертає увагу на те, що ОСОБА_8 ніколи в розшуку не перебував, від органів досудового розслідування та/або суду не переховувався, що спростовує ризики викладені в ухвалі слідчого судді, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Також апелянт звертає увагу на той факт, що після вчинення злочину підозрюваний мав змогу почати переховуватися, користуючись особливістю місцевості на місці вчинення злочину та у зв`язку з тим, що ніякого опору зі сторони інших учасників цієї події не вчинялось, проте ОСОБА_8 цього не зробив та дочекався приїзду патрульної поліції та швидкої допомоги, яку сам викликав. Крім того, адвокат вказує, що інший ризик викладений в ухвалі слідчого судді, що підозрюваний може скоїти інше кримінальне правопорушення є не доведеним, оскільки злочин ОСОБА_8 був скоєний саме у нічний час, 02 липня 2016 року близько 23-00 годин, а тому, на думку адвоката, у разі скасування ухвали суду першої інстанції та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час з 22-00 години до 09-00 години даний ризик існувати не буде.

Підозрюваний не має постійного заробітку, оскільки працює на будівництві, проте під час розгляду клопотання ним було заявлено, що останній має бажання допомогти матеріально потерпілим для лікування, оскільки така ситуація у нього перший раз та він щиро розкаюється у скоєному. Просив дати можливість йому працювати. ОСОБА_8 розлучений, проте підтримує зв`язок зі своєю колишньою дружиною, має постійне місце реєстрації проживає на орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, адвокат зазначає, що з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину вбачається, що останній був складений о 15 годині 39 хвилин, 02 липня 2016 року, момент затримання 10 година 00 хвилин. Проте, зі слів підозрюваного, що підтверджується матеріалами клопотання вбачається, що ОСОБА_8 тримався більше 3 годин, що є грубим порушенням ст. 206 КПК України та є підстави вважати його затримання незаконним.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника та підозрюваного, які, кожен окремо, підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора який підтримав клопотання слідчого, подане до суду першої інстанції, заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши надані матеріали за клопотанням слідчого та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і

особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Як вбачається з матеріалів провадження, СВ Бабушкінського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000279 від 02 липня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

02 липня 2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Судове рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його застосування, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України).
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Як вбачається із ухвали слідчого судді обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується доданими до клопотання доказами, а саме: довідками лікарської установи, протоколами допитів підозрюваного ОСОБА_8 та свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протоколами огляду події і речей.
Розглядаючи клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою, слідчий суддя, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, оцінивши всі наявні докази, дійшов правильного висновку щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, обґрунтувавши при цьому причини, з яких не може бути застосовано жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, в тому числі і домашній арешт, як про це ставиться в апеляційній скарзі захисника.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із зазначеним рішенням слідчого судді в частині строку, на який обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Згідно частини другої цієї статті, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
У відповідності до ч. 5 ст. 115 цього ж Кодексу, при обчислення строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.
З урахуванням зазначеного, на переконання колегії суддів, в контексті вимог вищевикладених норм кримінального процесуального закону, строк тримання підозрюваного під вартою не може перевищувати шістдесяти днів та має визначатись з моменту затримання особи, тобто з 02 липня 2016 року та тривати до 29 серпня 2016 року включно.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею обґрунтовано обрано підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, однак рішення слідчого судді не відповідає вимогам кримінального процесуального закону з огляду на порушення його норм, що є підставою для скасування ухвали слідчого судді. А тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з ухваленням нової ухвали.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2016 року скасувати.

Постановити нову ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області, якою клопотання слідчого СВ Бабушкінського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29 серпня 2016 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3