Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/8150/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 липня 2016 року Слідчий суддя суддя Подільського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю потерпілої ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду у місті Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Подільського УП ГУ НП в м.Києві про закриття кримінального провадження № 004133 від 17.06.2015 р., -
В С Т А Н О В И В :
Особа, що подала скаргу, звернулась до Подільського районного суду м.Києва і просить скасувати постанову слідчого СВ Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції України в м.Києві ОСОБА_4 від 30.06.2015 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 004133 від 17.06.2015 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України.
Скарга мотивована тим, що СВ Подільського УП ГУ НП України в м. Києві було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за ст.190 ч.1 КК України, внесеному до ЄРДР 17.06.2015 р. за № 0004133, за заявою ОСОБА_3 про шахрайські дії невідомих осіб, які незаконно заволоділи її грошовими коштами в сумі 2500 грн. З цього часу її взагалі не було допитано, пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілої їй не вручено, запити до АКБ «Приватбанк» для отримання інформації та документів, якими можуть бути встановлені необхідні для справи обставини, слідчим не надсилались. Копія постанови про закриття кримінального провадження отримала лише 24.06.2016 р. після неодноразових та наполегливих звернень до Подільського УП ГУ НП в м.Києві.
Потерпіла в судовому засіданні підтримала скаргу в повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеним в ній обставинам. Додала, що в оскаржуваній постанові слідчим неправомірно вказано на те, що вона не з`являлась на допит, оскільки жодних повідомлень (ні усних, ні письмових) про виклик вона від слідчого не отримувала. Протягом тривалого часу сама зверталася до слідчого з проханням повідомити її про наслідки розслідування, але слідчі повідомляли їй про свою зайнятість на необхідність чекати виклику. Також вона зверталась до працівників банку, які їй повідомляли, що ніякої інформації слідчий він них не запитував, при цьому в банку їй повідомили про те, що можуть надати документи, з яких буде вбачатися місце зняття грошей з її карткового рахунку. Вказала, що перед зняттям незнайомі особи неодноразово їй телефонували з пропозицією виконувати дії, але вона відмовлялася, тому вважає, що через інформацію від мобільного оператора можливо встановити місце знаходження мобільного терміналу, з якого їй дзвонили шахраї.
Слідчий та прокурор, будучи повідомленим про час та місце розгляду скарги у встановленому законом порядку, до судового засідання не з`явився, про причини неявки не повідомили. На підставі ст.306 ч.3 КПК України їх відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.
Вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до таких висновків.
Згідно з наданими документами, 17.06.2015 р. СВ Подільського РУ ГУ МВС України в м.Києві було розпочато досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України (№ з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0004133 від 17.06.2015 р.), за заявою ОСОБА_3 про те, що 16.06.2015 р. близько 12.00 год. невідома особа, перебуваючи у невстановленому місці, по телефону, шляхом омани, увійшла в довіру, внаслідок чого заволоділа грошовими коштами в сумі 2 500 грн., що належать ОСОБА_3 .
Постановою слідчого СВ Подільського УП ГУМВС України в м.Києві ОСОБА_4 від 30.06.2015 р. вищевказане кримінальне провадження закрито на підставі ст.284 ч.1 п.2 КПК України з посиланням на те, що заявник у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , будучи повідомленою належним чином про необхідність прибуття до слідчого для проведення слідчих дій, до слідчого не прибула, про причини неявки не повідомила, а тим самим відмовилась від підтримання обвинувачення в кримінальному провадженні.
Як вбачається з постанови слідчого, що оскаржується потерпілою, на проведення будь-яких слідчих або процесуальних дій в ході досудового розслідування та їх результати в постанові не вказується.
Між тим,ст.284 ч.1 п.2 КПК України, яким керувався слідчий, закриваючи кримінальне провадження, передбачає відсутність в діянні особи складу кримінального правопорушення.
Вказаний висновок органу досудового розслідування є незаконним, зробленим без перевірки і взагалі виконання будь-яких слідчих (процесуальних), спрямованих на розкриття злочину.
При цьому статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Пунктом 2.1.6. Положення про органи досудового розслідування Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого Наказом МВС України «Про організацію діяльності органів досудового розслідування Міністерства внутрішніх справ України» від 09.08.2012 року № 686 визначено, що основним завданням слідчого відділу, серед інших, є обгрунтоване прийняття рішень про зупинення досудового розслідування або закриття кримінального провадження.
Втім, постанову про закриття кримінального провадження було винесено без передбачених законом підстав для цього, оскільки слідчий не вжив належних заходів для проведення досудового розслідування.
Відповідно до ст.55 ч.1 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Як вбачається з постанови, що оскаржується ОСОБА_3 , слідчий, зазначаючи на те, що невідома особа шляхом обману та зловживання довірою шахрайським способом заволоділа грошима потерпілої, чим заподіяно шкоду останній, тобто наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України, закриває провадження за відсутністю саме складу цього кримінального правопорушення.
При цьому, приписами частини першої статті 1 Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Статтею 1 Конвенції передбачено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, передбачені Конвенцією. У справі «Ассенов проти Болгарії» Суд вказав, що, в поєднанні з іншими статтями Конвенції повага до прав людини включає ефективне розслідування порушення прав людини. Цієї ж правової позиції притримується Суд і в рішенні у справі «Лабіта проти Італії».
У справі «Аслаханова та інші проти Росії» Європейський суд з прав людини відзначив, що «обов`язок провести розслідування не є зобов`язанням надати результат, це є зобов`язанням застосувати необхідні заходи»: не кожне розслідування має обов`язково бути успішним чи привести до висновків, які збігаються з версією подій, запропонованої заявником; розслідування, в принципі, має призвести до встановлення фактів у справі і, якщо припущення виявляються вірними, привести до встановлення особи і покаранню винних».
Слідчий, достовірно знаючи про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та матеріали закритого кримінального провадження для вивчення слідчим суддею не надав.
Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що слідчим при винесенні оскаржуваної постанови не зібрано повною мірою доказів, які б підтверджували факт відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, не вчинено необхідних дій для розслідування кримінального провадження. Все це в сукупності дає підстави вважати, що дана постанова була прийнята передчасно, оскільки не були належним чином перевірені доводи потерпілої, взагалі не з`ясовані обставини справи, тим самим слідчим порушенні вимоги ст.ст.92, 93 КПК України щодо обов`язку доказування та зібрання доказів. А тому прийняти слідчим процесуальне рішення про закриття кримінального провадження є передчасним та необґрунтованим.
З огляду на зазначене, вказана постанова про закриття кримінального провадження суперечить чинному законодавству України та її міжнародно-правовим зобов`язанням, практиці Європейського суду з прав людини, а тому підлягає скасуванню.
Таким чином, скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, оскільки її вимоги засновані на законі, є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.
В ході досудового розслідування слідчому необхідно ретельно перевірити всі доводи потерпілої, в т.ч. безпосередньо допитати ОСОБА_3 як потерпілу, витребувати необхідну документацію про наявність карткового рахунку, прийняти заходити забезпечення кримінального провадження, в т.ч. шляхом тимчасового доступу до інформації в ПАТ КБ «Приватбанк», аналізом якої можливо буде встановити місце вчинення злочину та осіб, причетних до його вчинення, тобто прийняти заходи для можливого розкриття злочину, виконати інші слідчі та процесуальні дії, необхідність в яких виникне в ході досудового розслідування, ти самим в повній мірі виконати вимоги діючого кримінально-процесуального законодавства.
На підставі викладеного, керуючись ст.307 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Подільського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_5 від 30.06.2015 р. про закриття кримінального провадження № 004133 від 17.06.2015 р. задовольнити.
Постанову слідчого СВ Подільського РВ ГУМВС України в м.Києві ОСОБА_4 від 30.06.2015 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 004133 від 17.06.2015 р. - скасувати.
Копію ухвали скерувати: начальнику СВ Подільського УП ГУ НП України в м.Києві - для організації досудового розслідування, керівнику Київської місцевої прокуратури № 7 для організації процесуального керівництва.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. КиєваОСОБА_1