1-кп/381/285/16
381/3734/14-к
У Х В А Л А
26 жовтня 2016 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в залі судового засідання в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

провівши підготовче судове засідання в кримінальному провадженні № 0000870 від 07.05.2013 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів, Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 121, ч.2 ст.186, ч.2 ст.296 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українку, громадянку України, уродженку м. Фастів, з середньою спеціальною освітою, проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.296, ч.1 ст.309КК України, -

встановив:
Кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч.2 ст. 121, ч.2 ст.186, ч.2 ст.296 КК України, ОСОБА_6 за ч.2 ст.296, ч.1 ст.309КК України надійшло до Фастівського міськрайонного суду Київської області 06.10.2016 року з Апеляційного суду Київської області, після скасування вироку цього ж суду від 26.09.2016 року з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.

Під час підготовчого судового засідання прокурор, з яким погодились захисники, обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 просив суд повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки при його складанні не були дотримані вимоги, передбачені ст.291 КПК України.

Прокурор також просив вирішити питання про можливість продовження при цьому строку тримання під вартою ОСОБА_5 з огляду на час необхідний для усунення недоліків обвинувальних актів та відсутність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, через тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченому у разі доведення його вини, що він обвинувачується, у тому числі, у вчиненні злочину пов`язаного із застосуванням насильства.

Обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про зміну або скасування йому запобіжного заходу на більш м`який, посилаючись на те, що вирок відносно нього скасовано, його вина недоведена, а він вже протягом тривалого часу перебуває під вартою.

Захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , пітримали клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , проти клопотання прокурора заперечили..

Обвинувачена ОСОБА_6 вважала, з можливе призначити судовий розгляд, підтримала клопотання ОСОБА_5 ..

Потерпіла ОСОБА_10 підтримала клопотання прокурора, проти клопотання ОСОБА_5 категорично заперечила.

Заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши обвинувальний акт та долучені до нього додатки, проаналізувавши підстави та мотиви скасування вироку, суд вважає, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Як видно з ухвали Апеляційного суду Київської області від 26 вересня 2016 року, скасовуючи вирок та призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції , апеляційний суд зробив висновки про таке.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими лід час судового розгляду та оціненими судом з точки зору належності, допустимості та достовірності. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. ст. 409, 412 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законне та обґрунтоване судове рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 25.10.2013 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт від 24.10.2013 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 296 КК України та щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої за ч.1 ст. 186, ч.2 ст. 296 КК України, за яким розпочався розгляд кримінального провадження по суті (т.7 а.с. 2-10).

13.11.2013 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт від 22.10.2013 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, який був призначений судом до розгляду та переданий для об`єднання з вище зазначеним обвинувальним актом (т.9 а.с. 1-4, 27-28).

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

П. 13 ч. 1 ст. З КПК України передбачено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, як вбачається з матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вище обвинувальні акти не містять посилання на те, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

Зі змісту вказаних обвинувальних актів вбачається, що в них зазначено, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 підозрюються у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень з викладенням фактичних обставин справи, які були встановлені в ході досудового розслідування, однак, жодних даних про те, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 сформульовано та висунуто обвинувачення у вчиненні ними кримінальних правопорушень немає.

Оскільки ОСОБА_5 і ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень сформульовано та висунуто не було, суд першої інстанції не мав підстав призначати судовий розгляд даного кримінального провадження.

Однак, суд не звернув на це уваги та розпочав судовий розгляд кримінального провадження.

В судовому засіданні 17.07.2014 року, у зв`язку з виключенням з обвинувального акту пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення за ч.І ст. 186 КК України, прокурором подано змінене в порядку ст. 338 КПК України обвинувачення, згідно якого ОСОБА_5 обвинувачується за ч.2 ст. 296, ч.2 ст. .121 КК України, а ОСОБА_6 за - ч.2 ст. 296 КК України (т.8 а.с. 76-90).

Також, під час зазначеного судового засідання, прокурором було заявлено клопотання про розгляд додаткового обвинувачення щодо ОСОБА_5 за ч.1 ст. 186 КК України в одному провадженні з первісним обвинуваченням ОСОБА_5 :а ч.2 ст. 296, ч.2 ст. 121 КК України. Судом зазначене клопотання прокурора задоволено та відкладено розгляд кримінального провадження (т.8 а.с. 91-92).

31.07.2014 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт від 30.07.2014 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України (т.8 а.с. 104-106).

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31.07.2014 і року призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст. 186 КК України (т.8 а.с. 103).

В цей же день, ухвалою суду першої інстанції призначений судовий розгляд по зазначеному обвинуваченню та об`єднано кримінальні провадження щодо ОСОБА_5 за ч.1 ст. 186 КК України і за ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 296 КК України в одне кримінальне провадження (т.8 а.с. 120-121).

За змістом ст. 340 КПК України, якщо в результаті судового розгляду прокурор дійде переконання, що пред`явлене особі обвинувачення не підтверджується, він після виконання вимог ст. 341 КПК України повинен відмовитися від підтримання державного обвинувачення і викласти мотиви відмови у своїй постанові, яка долучається до матеріалів кримінального провадження. Копія постанови надається обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор, під час судового розгляду, прийшов до переконання, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення за ч.1 ст. 186 КК України не підтверджується, однак в порушення вимог ст. 340 КПК України не виніс постанови про відмову від підтримання державного обвинувачення в цій частині, а змінив обвинувальний акт, пославшись на ст. 338 КПК України. В той же час, за змістом ст. 338 КПК України прокурор складає новий обвинувальний акт та формулює змінене обвинувачення тільки у випадку зміни правової кваліфікації та/а бо обсягу обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, чого в даному випадку не відбулося.

Згідно вимог ст. 339 КПК України у разі отримання відомостей про можливе вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, щодо якого обвинувачення не висувалося і яке тісно зв`язане з первісним та їх окремий розгляд неможливий, прокурор після виконання вимог ст. 341 КПК України має право звернутися до суду з вмотивованим клопотанням про розгляд додаткового обвинувачення в одному провадженні з первісним обвинуваченням.

У разі задоволення такого клопотання прокурора, суд зобов`язаний відкласти судовий розгляд на строк, необхідний для підготовки до захисту від додаткового обвинувачення та виконання прокурором вимог, передбачених ст.ст. 276-278, 290- 293 КПК України.

Після закінчення встановленого судом строку, судове провадження за додатковим обвинуваченням повинно бути розпочате з підготовчого судового засідання. Як вбачається з журналів судових засідань, суд першої інстанції провів підготовче судове засідання за додатковим обвинуваченням щодо ОСОБА_5 за ч.І ст. 186 КК України та призначив судовий розгляд.

В подальшому, як вбачається з матеріалів кримінального провадження та журналу судового засідання від 23.11.2015 року, прокурором, з метою уточнення формулювання обвинувачення ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та у зв`язку із знесенням корективів у складову раніше сформульованого обвинувачення, з посиланням на ст. 338 КПК України подано змінений обвинувальний акт, згідно якого ОСОБА_5 і ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень з викладенням фактичних обставин кримінальних правопорушень, які були встановлені в ході досудового розслідування, правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, однак без формулювання обвинувачення (т.11 а.с. 4-22).

Однак, за змістом ст. 338 КПК України прокурор складає новий обвинувальний акт в якому формулює змінене обвинувачення тільки у випадку зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, що відсутнє в даному випадку, оскільки попередньо ОСОБА_5 і ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень сформульовано і висунуто не було, а внесення корективів у складову обвинувальних актів ст. 338 КПК України не передбачено.

Однак, суд першої інстанції не звернув на це увагу та прийняв змінений обвинувальний акт до розгляду.

Також суд апеляційної інстанції звернув увагу на наступне.

Як вбачається з обвинувального акту щодо ОСОБА_5 і ОСОБА_6 від 17.11.2015 року, а також вироку суду першої інстанції в частині формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, кримінальні правопорушення за ч.2 ст. 121 і ч.2 ст. 296 КК України вчиненні обвинуваченими разом з ОСОБА_11 . При цьому, у зв`язку з не встановленням місця перебування ОСОБА_11 , матеріали досудового розслідування щодо нього виділені в окреме провадження та направленні до СВ Фастівського MB для організації розслідування, що підтверджується постановою слідчого від 23.10.2013 року (т.4 а.с. 87-92).

Відповідно до ч.1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому КПК України, встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Оскільки вина ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 296 КК України вироком суду не встановлена, на думку колегії суддів правильним є формулювання, що зазначені кримінальні правопорушення обвинуваченими ОСОБА_5 і ОСОБА_6 були вчиненні разом з особою, матеріали стосовно якої виділенні в окреме провадження, на що не було звернуто уваги судом першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного суду вказала, що при новому розгляді суду першої інстанції слід усунути зазначені в даній ухвалі недоліки.

Відповідно до ч. 3 ст. 415 КПК України, висновки і мотиви, викладені у рішенні суду апеляційної інстанції, з яких скасовано судове рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Тому, суд при проведенні підготовчого судового засідання приходить до висновку, що допущені органом досудового слідства порушення вимог ст.291 КПК України, а саме: відсутність сформульованого органом досудового слідства обвинувачення, висунутого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та його подальша зміна, є істотними і такими, що перешкоджають суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

При цьому як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

За таких обставин прокурором, з урахуванням і інших допущених порушень процесуальних приписів, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не висунуто обґрунтоване та зрозуміле обвинувачення у вчиненні інкримінованих їм злочинів.

Завданням кримінального провадження є захист будь-якої особи від кримінальних правопорушень, охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час закінчення досудового розслідування та звернення до суду прокурора з обвинувальним актом.

Недотримання цих принципів є перешкодою у встановленні істини в даному кримінальному провадженні, забезпечення дотримання законності, правильного правозастосування та винесення обґрунтованого судового вироку, а тому є неприпустимим.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України, зокрема такими порушеннями у даному провадженні справі суд визнає істотні суперечності допущені в обвинувальному акті в аспекті визначення підстав, меж та змісту судового розгляду, що призводить до порушення прав осіб на захист.

Таким чином, суд приходить до обґрунтованого висновку, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України обвинувальні акти у кримінальному провадженні необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків, оскільки вони не відповідають вимогам ст. 291 КПК України.

Повертаючи обвинувальні акти прокурору, та вирішуючи клопотання прокурора та обвинуваченого ОСОБА_5 щодо запобіжного заходу, суд також виходить з висновків колегії суддів Апеляційного суду Київської області про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , оскільки підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який не вбачається., та з огляду на тяжкість покарання, що загрожую обвинуваченому та характер інкримінованих йому дій, задовольняє клопотання прокурора та відмовляє у задоволені клопотання обвинуваченого. .

Враховуючи викладене, суд, керуючись ст.ст. 9, 314, 315, 369-372 КПК України, -

ухвалив:
Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 за ч.2 ст. 121, ч.2 ст.296 КК України та ОСОБА_6 за ч.1 ст.186, ч.2 ст.296 КК України (т.7 а.с. 2-10), обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст. 309 КК України (т.9 а.с.2-4), обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 за ч.2 ст. 296, ч.2 ст. .121 КК України та ОСОБА_6 за - ч.2 ст. 296 КК України (т.8 а.с. 76-90), обвинувальний акт від 30.07.2014 року щодо ОСОБА_5 за ч.1 ст.186 КК Украни (т.8 а.с.108-106), обвинувальний акт від 17.11.2015 року щодо ОСОБА_5 за. ч.2 ст.121, ч.2 ст. 296, ч.1 ст. 186 КК та ОСОБА_6 за ч.2 ст. 296, ч.1 ст. 309 КК України (т.11 а.с.4-19) із додатками по кримінальному провадженні за № 0000870 - повернути прокурору Фастівської місцевої прокуратури Київської області внаслідок невідповідності обвинувальних актів вимогам КПК України.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 на 60 днів, тобто до 24 грудня 2016 року включно.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну або скасування запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Фастівський міськрайонний суд Київської області до Апеляційного суду Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_12