Справа № 755/2546/15-к
В И Р О К
іменем України
"29" вересня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали у кримінальному провадженні №0014380 від 02.09.2013року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця міста Києва, громадянина України, українеця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 07.08.2000 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 117, ч. 2 ст. 118, ч. 1 ст. 142 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений 14.03.2006 року по відбуттю терміну покарання, 06.12.2006 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, 18.06.2009 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 10.02.2012 року по відбуттю терміну покарання
у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 -

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що 02.09.2013 року приблизно о 13 годині 40 хвилин ОСОБА_3 перебуваючи за адресою: м. Київ, проспект Юрія Гагаріна, 20, де помітив ОСОБА_6 , яка йшла йому на зустріч по асфальтовій доріжці біля будинку за вищевказаною адресою. В цей час ОСОБА_3 , побачив у неї на шиї золотий ланцюжок, вартістю 4000 гривень, на якому висів золотий хрестик, вартістю 500 гривень і в нього виник злочинний умисел, направлений на повторне, умисне відкрите викрадення вищевказаного майна.

Так, реалізуючи задумане, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, ОСОБА_3 , підійшовши до потерпілої з переду та своєю правою рукою, зірвав з її шиї золотий ланцюжок на якому висів золотий хрестик, таким чином вчинив повторне, відкрите викрадення майна потерпілої.

Після чого ОСОБА_3 , з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Всього своїми злочинними діями ОСОБА_3 , завдав ОСОБА_6 , матеріального збитку на загальну суму 4 500 грн. 00 коп.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України визнав повністю, надав покази, підтвердив обставини скоєння злочину, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся в скоєному. Зазначивши, що 02.09.2013 року приблизно о 13 годині 40 хвилин він перебуваючи за адресою: м. Київ, проспект Юрія Гагаріна, 20, де помітив ОСОБА_6 , яка йшла йому на зустріч по асфальтовій доріжці біля будинку за вищевказаною адресою. В цей час ОСОБА_3 , побачив у неї на шиї золотий ланцюжок, на якому висів золотий хрестик, і він вирішив його зірвати. Реалізуючи задумане, він підійшовши до потерпілої з переду та своєю правою рукою, зірвав з її шиї золотий ланцюжок на якому висів золотий хрестик.Після чого з місця вчинення злочину зник.

Покази обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Крім того, обставини вчинення злочину найшли своє підтвердження з показів потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Інших досліджених доказів, а саме:

-відомостями, які містяться у протоколі огляду місця події від 02.09.2013 року;

-відомостями, які містяться у протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.11.2013 року.

Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину за обставин, встановлених судом.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, за обставин, встановлених судом.

Тож, суд кваліфікує дії ОСОБА_11 за ч.2 ст.186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчиниввідкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання ОСОБА_12 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінальногоправопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, стан здоров`я, задовільну характеристику, не встановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (не працює, раніше судимий); відсутність претензій матеріального характеру; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 186 КК України у виді позбавлення волі.

Підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, характер вчинення злочину, його спосіб, які вказують в своїй сукупності, у даному конкретному випадку, на те, що тяжкість вчиненого ним злочину та особи з іншими вищезазначеними обставинами встановленими у цьому провадженні не свідчать про можливість виправлення останього без відбування покарання чи за допомогою призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом враховуючи відсутність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі у межах санкції ст. 186 КК України, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень)

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому у вигляді утримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про його особу слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому термін його попереднього ув`язнення, а саме з 09.12.2014 року по 29.09.2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у виді 4-х років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме 09.12.2014 року по 29.09.2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 09.12.2014 року.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
С у д д я :