Справа №308/8610/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.09.2016 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Закарпаття ЛТД» щодо неповернення тимчасово вилученого майна,-

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Закарпаття ЛТД» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду зі скаргою про відвід слідчого у кримінальному провадженні №0000024, досудове розслідування в якому здійснюється слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області.

Скаржник належним чином повідомлявся про день та час розгляду скарги, не з`явився в судове засідання, подав заяву про залишення скарги без розгляду.

В судове засідання слідчий та прокурор належним чином повідомлялись про день та час розгляду скарги, в судове засідання не з`явилися. Їх неявка не є перешкодою для розгляду скарги, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк. Згідно ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобовязання припинити дію; 3) зобовязання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до положень ст. 303 КПК України, оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, це право особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, в тому числі і принцип аналогії закону.

З аналізу положень ч. 2 ст. 55 Конституції України, ст. ст. 56, 57 КПК України слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора є правом, а не обов`язком особи, яке використовується на її власний розсуд.

Положеннями КПК України не врегульовано наслідки відмови скаржника від поданої ним скарги або залишення без розгляду. Водночас, враховуючи, що використання громадянином його прав, наданих чинним законодавством України, у тому числі прав, передбачених КПК України, є його правом, а не обов`язком, який реалізовується ним на його власний розсуд, відмова від поданої скарги або залишення без розгляду за його клопотанням не призводить до порушення прав та інтересів скаржника, гарантованих Конституцією України та міжнародними договорами України, та не порушує прав та інтересів інших осіб.

Оскільки скаржник надав заяву про залишення скарги без розгляду то слідчий суддя вважає за можливе залишити дану скаргу без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 303-307, 318, 369-372 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Закарпаття ЛТД» щодо неповернення тимчасово вилученого майна - залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1