Номер провадження: 11-кп/785/827/16
Номер справи місцевого суду: 509/4785/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
31.05.2016 року м. Одеса

Суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2 , розглянувши в м. Одесі в залі суду матеріали за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Одеської області на вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 14.04.2016 року відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 120 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 14.04.2016 року ОСОБА_3 засуджена за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 120 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки за те, що в денний час 27.07.2015 року разом зі своєю малолітньою сестрою ОСОБА_4 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 на ґрунті сімейних сварок, умисно завдала своїй матері ОСОБА_5 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, численні удари руками і ногами по різним частинам тіла, чим спричинила тяжкі тілесні ушкодження, після чого продовжила свої протиправні дії, висловлювала словесні погрози і образи на адресу останньої, зав`язала руки і ноги потерпілої скотчем та залишила одну у квартирі. Після побиття потерпіла самостійно звільнилась від скотчу, перейшла у прибудову, де повісилась.

В апеляції прокурор вказує, що суд допустив неповноту судового розгляду, не встановив наявність можливості у потерпілої самостійно, без сторонньої допомоги, перейти до прибудови, самостійно перекинути канат через трубу, накинути собі на шию петлю і повіситись, у вироку відсутні будь-які посилання на показання свідків, речові докази, висновки експертиз. Також апелянт вказує на ту обставину, що суд недостатньо врахував ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину, дані про особу винної, керівних роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, і призначив обвинуваченій несправедливе покарання внаслідок його м`якості. З огляду на викладене, прокурор вказує, що вирок суду є незаконним у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі засудженої, внаслідок його м`якості та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим просить скасувати вирок суду і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про наступне.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку і призначення нового судового розгляду, однак при цьому не зазначає жодної із підстав призначення нового судового розгляду кримінального провадження, передбачених у ст. 415 КПК України.

Крім того, кримінальне провадження розглянуто судом першої інстанції з участю прокурора, обвинуваченої і її захисника в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, який надає суду право визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Як видно з журналу судового засідання у судовому розгляді даного кримінального провадження приймали участь прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які не заперечували проти проведення судового розгляду у вказаному порядку.

Виходячи з вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, в апеляції прокурора не зазначено в чому саме полягає неповнота судового розгляду та якими саме нормами закону має керуватися суд для зазначення у вироку посилань на докази, які визнано недоцільним досліджувати в судовому засіданні.

Крім того, прокурором залишені поза увагою вимоги ч. 2 ст. 394 КПК України, якою передбачено, що судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

За таких обставин, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора не відповідає вимогам ст. 396 КПК України, оскільки з її тексту не можна зрозуміти на підставі яких саме норм закону суд апеляційної інстанції може прийняти рішення, про винесення якого ставиться питання в апеляції, у зв`язку з чим апеляційна скарга повинна бути залишена без руху.

Керуючись ст.ст. 396, 399 КПК України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Одеської області на вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 14.04.2016 року відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 120 КК України залишити без руху до 15 червня 2016 року, надавши апелянту строк для усунення вищезазначених недоліків.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя апеляційного суду ОСОБА_2

Одеської області