Справа № 741/1678/15 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/439/2016
Категорія - ч. 1 ст. 263 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 червня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 .

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 27 травня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000225, за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 18 лютого 2016 року щодо

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого:

02 лютого 2010 року Носівським райсудом за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік,

02 грудня 2010 року Ніжинським міськрайсудом райсудом за ст. 307 ч. 2, ст. 309 ч. 1, ст. 71 КК України до 3 років 6 міс позбавлення волі з конфіскацією 1/2 майна, судимість не знята і не погашена,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.3, ст.15 ч.3, ст.185 ч.3, ст.309 ч.2, ст.263 ч.1 КК України;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого 04 лютого 2010 року Носівським райсудом за ст.289 ч.1, ст.289 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України, постановою Носівського райсуду від 20 липня 2010 року скасовано звільнення від відбування покарання та направлено засудженого для відбування покарання, ухвалою Шосткинського міськрайсуду від 13 лютого 2014 року звільнено умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 5 міс 7 днів,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.3, ст.15 ч.3, ст.185 ч.3 КК України;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.3, ст.185 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 18 лютого 2016 року ОСОБА_11 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.3, ст.15 ч.3, ст.185 ч.3, ст.309 ч.2, ст.263 ч.1 КК України, і йому призначено покарання:

- за ст.185 ч.3 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць;

- за ст.15 ч.3, ст.185 ч.3 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ст.263 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ст.309 ч.2 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст.70 ч.1 КК України ОСОБА_11 визначено остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.3, ст.15 ч.3, ст.185 ч.3 КК України і йому призначено покарання:

- за ст.185 ч.3 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць;

- за ст.15 ч.3, ст.185 ч.3 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст.70 ч.1 КК України ОСОБА_10 визначено остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст.71 КК України ОСОБА_10 до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком і визначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_12 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.3, ст.185 ч.3 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_12 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов`язку періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_11 та ОСОБА_10 змінено з домашнього арешту на тримання під вартою в Чернігівському слідчому ізоляторі.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 та ОСОБА_10 ухвалено рахувати з 18 лютого 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_11 1963 гр. 08 коп. на користь держави на відшкодування витрат за провадження експертиз.

Стягнуто з ОСОБА_10 та ОСОБА_12 по 366 гривень з кожного на користь держави на відшкодування витрат за провадження експертизи.

Питання речових доказів вирішено наступним шляхом:

автомобіль ВАЗ 21061 реєстраційний номер НОМЕР_1 1983 року випуску, власником якого в технічному паспорті записаний ОСОБА_14 , як знаряддя злочину конфіскований;

автомобільний причіп реєстраційний номер НОМЕР_2 2007 року випуску повернутий ОСОБА_15 .

Не погоджуючись з вироком суду були подані апеляційній скарги в яких:

- перший заступник прокурора Чернігівської області ОСОБА_13 не оспорюючи фактичні обставини справи, кваліфікацію дій обвинувачених та доведеність їх вини просить змінити вирок суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та повернути власнику - ОСОБА_14 автомобіль ВАЗ 21061, а ОСОБА_10 на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити покарання шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення про конфіскацію речових доказів суд може прийняти лише за умови, що вони визнані знаряддям злочину та належить винній особі, а в ході досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження жодних доказів того, що власник автомобіля ОСОБА_14 знав або міг знати про його незаконне використання не отримано. Крім того, зазначає, що місцевий суд, призначаючи остаточне покарання ОСОБА_10 на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, не вказав який саме із принципів складання покарань застосовано, що унеможливлює визначення правильності призначення покарання обвинуваченому та порушує вимоги ст. 70 КК України.

- обвинувачений ОСОБА_10 не оспорюючи фактичні обставини та доведеність своєї вини просить призначити йому більш м`яке покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Вважає, що місцевим судом не враховано належним чином обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття; добровільне відшкодування збитків потерпілому, а також знаходження на утриманні матері, інваліда 2 групи, крім того, зазначає, що його бабуся проходить лікування та потребує стороннього догляду.

- обвинувачений ОСОБА_11 , просить змінити вирок суду щодо нього та призначити більш м`яке покарання, оскільки вважає, що призначене судом покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим судом не було враховано обставини за яких було вчинено кримінальне правопорушення, його особу, зокрема, знаходження на утриманні батьків передпенсійного віку, позитивну характеристику за місцем проживання, те що він закінчив навчання та здобув професію, обставини, що пом`якшують покарання та інші обставини, які можуть вплинути на призначення покарання.

Вирок суду, відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , ніким з учасників процесу не оскаржується.

Суд першої інстанції встановив, що 26 травня 2015 року біля 4 години 30 хвилин в селі Рівчак-Степанівка Носівського району ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за попередньою змовою між собою, з метою крадіжки, відірвавши дошки, через горище проникли в сарай ОСОБА_16 по АДРЕСА_3 і таємно викрали бензопилу марки «Урал-2» вартістю 850 гривень, електричний подовжувач довжиною 10 метрів вартістю 45 гривень, електричний подовжувач довжиною 30 метрів вартістю 135 гривень, електричну дриль вартістю 200 гривень, а всього на загальну суму 1230 гривень.

27 травня 2015 року біля 1 години 30 хв. ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 за попередньою змовою між собою, з метою вчинення крадіжки на автомобілі ОСОБА_12 марки ВАЗ 21061 реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом реєстраційний номер НОМЕР_2 прибули в село Рівчак-Степанівка Носівського району до господарства ОСОБА_16 по АДРЕСА_3 , де ОСОБА_12 залишився в автомобілі в очікуванні доставки викраденого майна, а ОСОБА_11 та ОСОБА_10 проникнувши в сарай таємно викрали чавунну батарею вартістю 460 гривень, металеву рейку марки Р-24 вагою 32 кг вартістю 377 гр. 60 коп., казан чавунний об`ємом 5,5 л вартістю 465 гривень, три алюмінієві каструлі об`ємом 30 л кожна вартістю 670 гривень кожна, три алюмінієві каструлі об`ємом 7 л кожна вартістю 189 гр. 98 коп. кожна, алюмінієву миску об`ємом 5 л вартістю 81 гр. 25 коп., алюмінієву миску об`ємом 30 л вартістю 395 гр. 45 коп., три чавунні пічні чавуни об`ємом 10 л кожен вартістю 273 гр. кожен, чавунний пічний чавун об`ємом 15 л вартістю 358 гривень, алюмінієвий бідон ємністю 25 л вартістю 1000 гривень, чотири алюмінієві сковорідки діаметром 250 мм вартістю 103 гривні кожна, брухт чорного металу вагою 75 кг вартістю 217 гривень, а всього на загальну суму 7165 гр. 24 коп., але злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежали від їх волі, бо були помічені сусідами ОСОБА_16 і втекли з місця злочину, а ОСОБА_12 був затриманий.

В серпні 2010 року ОСОБА_11 на смітнику біля с.Червоні Партизани Носівського району зірвав декілька рослин коноплі, які переніс до лісосмуги і незаконно виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб - концентрат з макової соломи (опій екстракційний), вага якого в перерахунку на висушену речовину становить 0,936г., який є особливо небезпечним наркотичним засобом, переніс його за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав у дровнику до вилучення його 16 вересня 2015 року працівниками міліції під час обшуку господарства.

В липні 2015 року в селі Червоні Партизани Носівського району ОСОБА_11 за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 на присадибній ділянці знайшов три гвинтівочні патрони калібру 5,6 мм, які являються бойовими припасами, заніс їх до хати і зберігав їх без передбаченого законом дозволу до вилучення їх працівниками міліції 16 вересня 2015 року під час обшуку.

Заслухавши доповідача, обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та їх захисників, які підтримали подані ними апеляційні скарги, адвоката ОСОБА_7 та його підзахисного ОСОБА_12 щодо пом`якшення покарання ОСОБА_11 та ОСОБА_10 і фактично заперечували проти задоволення скарги першого заступника прокурора Чернігівської області, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу останнього та заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК.

В судовому засіданні апеляційного суду було встановлено, що в матеріалах кримінального провадження мається довідка територіального медичного об`єднання «Психіатрія» у місті Києві № 928/109 від 19 січня 2016 року, згідно якої гр.. ОСОБА_11 знаходився на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі з діагнозом «розлад особистості та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Стан відміни опіоїдів неускладнений».

Враховуючи інформацію, яка міститься у вище вказаному документі колегія суддів вважає, що з огляду на наявність обґрунтованих сумнівів щодо осудності ОСОБА_11 питання про визначення його психічного стану підлягає детальній перевірці.

Вказані обставини не були предметом перевірки як під час досудового розслідування так і під час судового провадження.

Крім того, місцевий суд своєю ухвалою про виправлення описки від 17 березня 2016 року визнавши, що у вироку невірно вказано вартість трьох каструль, виправив описку «абзац другий установляючої частини вироку».

На думку колегії суддів, суд першої інстанції встановивши, що допустив у вироку описку фактично заново виклав частину сформульованого обвинувачення, яке визнав доведеним, оскільки під описками слід розуміти неправильне написання слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких, зокрема, належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд ухвалюючи оскаржуваний вирок допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Статтею 404 КПК України передбачено, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду по суті в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

В апеляційному суді та в поданих апеляційних скаргах не було заявлено жодним із учасників судового провадження клопотання про повторне дослідження фактичних обставин кримінального провадження, зокрема, щодо визначення або перевірки психічного стану ОСОБА_11 , крім того, слід зазначити, що дане питання не досліджувалося судом першої інстанції, хоча вказана інформація містилася в матеріалах кримінального провадження.

Виходячи з того, що апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості за своєю ініціативою дослідити обставини кримінального провадження відповідно до норм КПК України, а постановлений судом вирок через порушення судом вимог ч. 1 ст. 412 КПК України підлягає скасуванню, колегія суддів, керуючись положеннями ст. 8 КПК України про те, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, та у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 Кодексу, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню, з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до приписів ч 2 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції не має права наперед вирішувати питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, оскільки ці питання належить вирішити при новому розгляді судом першої інстанції, під час якого слід усунути вищезазначені порушення вимог кримінального процесуального закону, перевірити інші доводи, на які посилаються учасники судового розгляду в своїх скаргах, зокрема і доводи апеляційної скарги прокурора щодо встановлення законного володільця автомобіля ВАЗ 21061 та постановити обґрунтоване рішення, яке б відповідало вимогам закону.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 18 лютого 2016 року щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 скасувати, призначивши новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на один місяць, тобто, до 13 липня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4