Справа №460/3722/15-к
Провадження №1кп-460/573/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.03.2016 рокум.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, демобілізованого з військової служби, військове звання рядовий, працюючого слюсарем, раніше не судимого,-
в скоєнні злочину, передбаченого ст.408 ч.1 КК України,-
обвинувачений ОСОБА_4 , який з 23.05.2014 року проходив військову службу за мобілізацією та перебував на посаді такелажника 1 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , після закінчення відпустки в денний час 19 грудня 2014 року не повернувся на місце служби та розташування військової частини, а залишився за своїм місцем проживання в АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд. В денний час 15 листопада 2015 року обвинувачений ОСОБА_4 добровільно повернувся в розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , де про своє прибуття повідомив командування та приступив до виконання своїх службових обов`язків несення військової служби. Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст.407 ч.3 КК України.
Під час судового розгляду свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ст.408 ч.1 КК України обвинувачений ОСОБА_4 визнав та по суті обвинувачення показав, що до призову він проживав в АДРЕСА_1 разом з дружиною та трьома неповнолітніми дітьми В травні 2014 року він добровільно прибув у військомат, звідки був направлений для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 . З кінця липні 2014 року в складі 1 батальйону він був відправлений в зону проведення антитерористичної операції, де знаходився до вересня 2014 року, після чого їх батальйон перевели в Харківську область, а в листопаді вони прибули в м.Яворів. Під час перебування в зоні АТО він отримав травму руки. Після повернення йому була надана відпустка до 18 грудня 2014 року, після закінчення якої він мав повернутися на службу. Але 12 грудня 2014 року його дружина ОСОБА_5 підвернула ногу, доглядати за дітьми було нікому і він на службу не повернувся. Коли дружина вилікувалася, то через скрутне матеріальне становище, він став працювати на заробітках. У вересні 2015 року він за викликом з`явився у військову прокуратуру, де дав пояснення, а 15 листопада 2015 року він повернувся у військову частину, щоб продовжити службу. Коли він самовільно після закінчення відпустки не повернувся до військової частини та в подальшому наміру назавжди ухилитися від військової служби в нього не було. В скоєному він розкаюється, просить не позбавляти його волі.
Крім визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість в скоєнні 2
злочину стверджується наступними доказами по справі.
Письмовим повідомленням тво командира військової частини польова почта НОМЕР_1 від 04.02.2015 року про виявлення відсутності на службі військовослужбовця рядового ОСОБА_6 з 23.12.2014 року./а.к.п.2/
Письмовим повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.05.2015 року про те, що ОСОБА_4 був мобілізований у військову частину НОМЕР_2 АДРЕСА_2 , згідно поіменного списку до команди НОМЕР_1 від 23.05.2014 роуку. /а.к.п.13/
Витягом з наказу тво командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №303 від 28.12._2015 року про визнання рядового ОСОБА_4 таким, що справи і посаду здав, з направленням на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 ./а.с.п.___/.
Оцінюючи докази по даній справі, які були досліджені та перевірені в судовому засіданні, в їх сукупності, суд визнає, що під час судового розгляду не доведено умислу обвинуваченого ОСОБА_4 на скоєння дезертирства, тобто в самовільному залишенні військової служби та військової частини з метою ухилитися від військової служби. Разом з тим в судовому засіданні доведено вину обвинуваченого ОСОБА_4 у самовільному залишення з 23.12.2014 року військової служби та військової служби без поважних причин тривалістю понад один місяць, а тому дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід перекваліфікувати з ст.408 ч.1 КК України на ст.407 ч.3 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність заподіяної шкоди, скоєння злочину внаслідок збігу обставин в державі під час проходження військової служби, приймав участь в проведенні антитерористичної операції, під час якої отримав травму. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, органом досудового розслідування та судом не встановлено.
З врахуванням вищенаведених обставин справи та особи обвинуваченого, встановлених обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, враховуючи особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, його відношення до скоєного злочину та до військової служби, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та попередження скоєння нових злочинів, обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати покарання в межах санкцій частини статті доведеного злочину у виді позбавлення волі, із звільненням від відбування основного покарання з випробуванням.
Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ст.407 ч.3 КК України, та обрати покарання за ст.407 ч.3 КК України у виді 03/три/ роки позбавлення волі.
На підставі з ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 01/один/ рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 під час іспитового строку не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: