Провадження № 1-кс/185/1562/14
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2014 року м.Павлоград Дніпропетровської області

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора ,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 оскаржує до суду дії Павлоградського міжрайонного прокурора щодо не внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно вчинення його колишньою дружиною ОСОБА_6 кримінального правопорушення за ч.1 ст.383 КК України.

Одночасно, заявник ставить питання про поновлення строку на оскарження, мотивуючи це тим, що відповідь за результатами розгляду його заяви поданої до Павлоградської міжрайонної прокуратури стосовно вчинення його колишньою дружиною ОСОБА_6 кримінального правопорушення за ч.1 ст.383 КК України 03 листопада 2014 року була отримана лише 18 грудня 2014 року.

В судовому засіданні, під час розгляду скарги, заявник та його представник адвокат ОСОБА_4 скаргу в повному обсязі підтримали, вимагали її задоволення та наголошували на необхідності внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки відповідна заява з цього приводу була подана заявником до органів прокуратури.

Прокурор в судовому засіданні , посилаючись на відсутність правових підстав для внесення до ЄРДР відомостей, викладених у заяві ОСОБА_5 просив в задоволенні скарги відмовити.

Вивчивши зміст скарги, з`ясувавши в судовому засіданні обґрунтування скарги заявником, перевіривши надані заявником копії відповідних документів на підтвердження доводів, викладених у скарзі, вислухавши думку прокурора, який приймав участь при розгляді скарги, проаналізувавши та зіставивши вказане між собою та в сукупності, приходжу до наступного висновку.

Главою 26 статтею 303 КПК України закріплено право певного кола осіб, до числа яких входить і заявник на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Зокрема, п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено право заявника оскаржити бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності (ч. 1 ст. 304 КПК України).

Як вбачається з вимог п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, слідчий суддя за наявності відповідних заяви та підстав, може поновити строк подання скарги, передбачений ч. 1 ст. 304 КПК України.

З точки зору дотримання права заявника на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, доводи наведені заявником з приводу обґрунтування поважності причин пропуску строку є належними підставами для поновлення строку подання скарги.

Даючи оцінку вимогам ОСОБА_5 викладеним в скарзі щодо не внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно вчинення його колишньою дружиною ОСОБА_6 кримінального правопорушення за ч.1 ст.383 КК України, приходжу до наступного висновку.

Так, у відповідності до ст.214 КПК України прокурор невідкладно, не пізніше 24 годин після подання заяви, зобов`язаний внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості, але лише ті, які стосуються повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, або які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, згідно частини 1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Згідно ст. 60 КПК України заявником є фізична чи юридична особа, яка звернулась із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженому розпочати досудове розслідування і йому надано право отримати від органу, до якого він подав заяву, щодо підтвердження її прийняття та реєстрацію. Положеннями ст. 214 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язані внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Відповідно п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України до ЄРДР має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілих, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Інструкцією про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинене кримінальне правопорушення, яка затверджена наказом Генерального прокурора України від 03.12.2012 року за № 125 визначено, що заява, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення повинна відповідати вимогам ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема містити короткій виклад обставин, що можуть свідчити про вчинене кримінальне правопорушення (п.п.2 п. 1.4.).

Викладене кореспондується також з вимогами п. 1.4 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 17 серпня 2012 року № 69, згідно якого заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення вноситься до ЄРДР та вважаються поданими з моменту попередження особи про кримінальну відповідальність по ст. 383 КК України.

Аналізуючи зміст заяви ОСОБА_5 (а.с.43), поданої останнім 03 листопада 2014 року до Павлоградської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області, слідчий суддя, з урахуванням вимог ч.2 ст.94 КПК України, приходить до висновку, що в ній викладені власні міркування про вчинення правопорушень ОСОБА_6 які ґрунтуються на припущеннях ОСОБА_5 щодо протиправності його дій. В заяві не зазначено жодних обставин, чи посилання на них, які можуть свідчити про те, що ОСОБА_6 було подано завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, оскільки на час розгляду скарги слідчим суддею не встановлено, що за заявою ОСОБА_6 про вчинення скаржником кримінального правопорушення щодо неї, прийнято будь-яке процесуальне рішення, передбачене чинним КПК України, яке б давало змогу слідчому судді прийти до висновку про наявність або відсутність в діях ОСОБА_6 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.383 КПК України з огляду на той факт, що в діях ОСОБА_5 на час розгляду скарги не встановлено відсутність складу кримінального правопорушення, вчинення (або не вчинення) якого стало приводом для звернення ОСОБА_6 із відповідною заявою до правоохоронних органів.

Слідчим суддею не приймається до уваги надані висновки за результатами розгляду заяви ОСОБА_6 , поданої до Павлоградського МВ 01 листопада 2014 року , 17 листопада 2014 року (а.с.4,5) , оскільки відповідно до ст.110 КПК України процесуальні рішення у кримінальному процесі приймаються лише у формі постанови, ухвали та вироку.

При цьому слідчим суддею приймається до уваги правова позиція, викладена у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» в якому зазначено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

За таких обставин, з урахуванням вимог ч.2 ст.94 КПК України, приходжу до висновку про відсутність правових підстав для внесення до ЄРДР відомостей, викладених у заяві ОСОБА_5 і необхідності відмови в задоволенні поданої ним скарги.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.306,307 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Поновити ОСОБА_5 процесуальний строк для звернення зі скаргою на бездіяльність прокурора.

В задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1