Провадження №11-сс/792/266/16
Справа №672/1014/16-к Слідчий суддя в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст.170 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Городоцького районного суду Хмельницької області від 29 серпня 2016 року,

В с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Городоцького районного суду від 29 серпня 2016 року задоволено клопотання слідчого СВ Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно:

- автомобіль марки «BMW» моделі «520», д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 ;

- свідоцтво про реєстраціє транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Вказане майно передано на зберігання до Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області.

Із матеріалів провадження вбачається, що 24 жовтня 2015 року близько 01 години інспекторами ВЗС УДАІ УМВС України в Хмельницькій області в ході проведення перевірки документів на автомобіль марки «BMW» моделі «520», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , було виявлено ознаки підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 25.11.2009 року. Відомості за вказаним фактом 24.10.2015 року внесені до ЄРДР за №0000430, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя мотивував своє рішення необхідністю збереження майна, як речового доказу по справі, що надасть можливість для всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та зобов`язати Городоцький ВП ГУНП в Хмельницькій області повернути йому автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Свої вимоги аргументує істотним порушенням слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону, що призвело до постановлення неправосудного судового рішення.

Звертає увагу на те, що кримінальне провадження відкрито за фактом підробки документів, а тому автомобіль не може бути речовим доказом по справі.

Зазначає, що санкція ст.358 КК України не передбачає конфіскації як виду покарання, в межах кримінального провадження не заявлено цивільного позову і відсутні підстави для спеціальної конфіскації.

Стверджує, що під час розгляду клопотання слідчий у відповідності до ч.11 ст.170 КПК України не довів наявних ризиків.

Наголошує апелянт і на порушенні його права власності, так як арештований автомобіль він планував використовувати у підприємницькій діяльності.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, пояснення захисника в інтересах скаржника ОСОБА_8 на підтримку доводів викладених в апеляційній скарзі, думку прокурора про необхідність залишення ухвали слідчого судді без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає в силу наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.171, 173 КПК України, при судовому розгляді клопотання, слідчий суддя повинен перевірити відповідність змісту клопотання вимогам закону, з`ясувати питання наявності правових підстав для накладення арешту та доцільності його накладення в межах даного кримінального провадження.

Згідно положень ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Крім того, арешт майна, у відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, допускається з метою збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Виходячи як з цих положень закону, так і з завдань та мети арешту майна у кримінальному провадженні, слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого, навівши в ухвалі докладне обґрунтування такого рішення.

Так, із матеріалів кримінального провадження №0000430, внесеного до ЄРДР 24.10.2015 року, зокрема, висновку експерта №177Т від 16 грудня 2015 року, вбачаються ознаки повної технічної підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 25.11.2009 року, виданого Яворівським МРЕР на автомобіль марки «BMW» моделі «520», д.н.з. НОМЕР_1 , який був вилучений працівниками поліції 26.08.2016 року в ході проведення його обшуку.

Таким чином, на даний час, коли проводиться досудове слідство є достатні підстави вважати, що арештований автомобіль може бути залучений до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ, адже наявність ознак підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ставить під сумнів законність права власності на такий автомобіль. Вказані обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про наявність обґрунтованих підстав у слідчого звертатись з клопотанням про арешт майна, та обґрунтованих підстав у слідчого судді накласти арешт на таке майно, з огляну на те, що арештоване майно підпадає під критерії майна, визначеного положеннями ст.98, п.1 ч.2 ст.170 КПК України.
Доводи апелянта про те, що кримінальне провадження відкрито за фактом підробки документів, а тому автомобіль не може бути речовим доказом по справі, не заслуговують на увагу, оскільки згідно положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є не лише матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, але й ті матеріальні об`єкти, які містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Не може бути перешкодою для накладення арешту й відсутність у санкції ст.358 КК України такого виду покарання, як конфіскація майна, оскільки, відповідно до положень ст.170 КПК України, забезпечення конфіскації майна є лише однією з можливих підстав застосування арешту майна. В даному ж випадку накладення арешту на майно, як захід забезпечення кримінального провадження, був застосований з метою недопущення відчуження майна, з можливістю його подальшого використання в якості речового доказу, що в повній мірі узгоджується із вимогами ч.11 ст.170 КПК України. Наявність ризику відчуження майна доведена слідчим у повному обсязі та сумнівів у колегії суддів з цього приводу не викликає.

Посилання апелянта на безпідставність обмеження права власності на автомобіль та неспіврозмірність такого обмеження із завданнями кримінального судочинства є непереконливими та не можуть у даному випадку вважатися обґрунтованими підставами для відмови слідчому у задоволенні подання про накладення арешту на вказаний транспортний засіб.

При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, дослідив усі матеріали, що мають значення для вирішення питання про накладення арешту, врахував правову підставу для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, взяв до уваги наявність ризику відчуження майна, що свідчить, на переконання колегії суддів, про обґрунтованість та доцільність застосування такого заходу в межах кримінального провадження №0000430.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 405, п.1 ч.3 ст.407, ст.418, ст.422 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Городоцького районного суду Хмельницької області від 29 серпня 2016 року про накладення арешту на автомобіль марки «BMW» моделі «520», д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2