АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

16 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 19 вересня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_6

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 19 вересня 2016 року задоволено клопотання прокурора групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , у межах кримінального провадження, внесеного 31.01.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000400, в якому 6 вересня 2016 року повідомлено про підозру ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, який народився в м. Дніпро, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце перебування не встановлено, у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191; ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, та накладено арешт на нерухоме майно: нежитлові приміщення поз. 2, 33-35, загальною площею 70,7 м2, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ; нежитлові приміщення поз. 3, 30-32, загальною площею 70,7 м2, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_3 .

Згідно ухвали суду, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, оскільки прокурором в судовому засіданні було доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, зокрема за ч. 5 ст. 191 КК України законом передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, а також те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому просить скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19.09.2016 р. та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно відмовити.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянт вказує на те, що арешт на майно слідчим суддею було накладено безпідставно та в супереч ст. 170 КПК України, оскільки, як вважає апелянт, вона є добросовісним набувачем приміщень поз. 2, 3, за адресою: АДРЕСА_2 , а накладення арешту на вказане нерухоме майно порушує її право власності, гарантоване Конституцією України та чинним законодавством України, крім того, ОСОБА_5 наголошує на тому, що арешт слідчим суддею було накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, однак, як зазначає апелянт, вона не перебуває в жодному із перелічених статусів в рамках вказаного кримінального провадження.

Одночасно ОСОБА_5 було заявлено клопотання про поновлення їй строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19.09.2016 р. В обґрунтування поважності причин пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження апелянт вказує на те, що оскаржувана ухвала суду була постановлена без виклику її як власника частини арештованого майна, а про наявність вказаної ухвали їй стало відомо лише 24.10.2016 р.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами частини 2 статті 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 19.09.2016 р. було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, другим слідчим відділом слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у складному, багатоепізодному кримінальному провадженні, зокрема № 0000400 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 205, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 212, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 365, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 365-2, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 3 ст. 368-2, ч. 1 ст. 373, ч. 2 ст. 382, ч. 1 ст. 388 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування 06.09.2016 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191,ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч.4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

У вказаному провадженні ОСОБА_8 підозрюється в умисній участі в період з серпня 2012 року по теперішній час у злочинній організації ОСОБА_9 з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, а також в участі у злочинах, вчинюваних такою організацією, в умисному заволодінні шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем чужим майном в особливо великих розмірах - грошовими коштами, належними публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в сумі 449963820 грн., вчиненні закінченого замаху на заволодіння шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем чужим майном в особливо великих розмірах - грошовими коштами, належними ПАТ «HAK «Нафтогаз України» в сумі грн., а також підробленні офіційних документів, які видаються та посвідчуються підприємством - ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», і які надають права та звільняють від обов`язків, з метою використання його іншою особою, вчинені повторно, злочинною організацією, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до інформації, отриманої в ході здійснення досудового розслідування, а саме: інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 14.09.2016 № 68019455 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (іпн НОМЕР_1 ) належить таке нерухоме майно: нежитлові приміщення поз. 2, 33-35, загальною площею 70,7 кв.м., розташовані за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Чичеріна, будинок 21 ; нежитлові приміщення поз. 3, 30-32, загальною площею 70,7 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ; квартира, загальною площею 70,8 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

16.09.2016 р. прокурор групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_8 а саме,: нежитлові приміщення поз. 2, 33-35, загальною площею 70,7 м2, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ; нежитлові приміщення поз. 3, 30-32, загальною площею 70,7 м2, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_3 , посилаючись на те, що ОСОБА_8 підозрюється в тому числі у вчиненні особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення проти власності, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкція якого передбачає обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, а тому з метою забезпечення останньої в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного, яке належить йому на праві приватної власності.

19.09.2016 р. ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва клопотання прокурора було задоволено та накладено арешт на нерухоме майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_8 , а саме: нежитлові приміщення поз. 2, 33-35, загальною площею 70,7 м2, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ; нежитлові приміщення поз. 3, 30-32, загальною площею 70,7 м2, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_3 .

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи прокурора, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Крім того відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Враховуючи, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, наявність даних про достатність доказів, що вказують на вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191,ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч.4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, наявність даних про належність майна, на яке прокурор просить накласти арешт, розумність та співмірність обмеження права власності останнього, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність накладення арешту на належне ОСОБА_8 нерухоме майно, оскільки вважає наявні для цього підстави, які передбачені ст. 170 КПК України.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність права власності ОСОБА_8 з потребами кримінального провадження.

Посилання апелянта на те, що арешт на майно слідчим суддею було накладено безпідставно та в супереч ст. 170 КПК України, оскільки, як вважає апелянт, вона є добросовісним набувачем приміщень поз. 2, 3, за адресою: АДРЕСА_2 , а накладення арешту на вказане нерухоме майно порушує її право власності, гарантоване Конституцією України та чинним законодавством України, крім того, ОСОБА_5 наголошує на тому, що арешт слідчим суддею було накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, однак, як зазначає апелянт, вона не перебуває в жодному із перелічених статусів в рамках вказаного кримінального провадження, не може прийматися до уваги, оскільки до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, колегія суддів приходить до висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на належне підозрюваному ОСОБА_8 нерухоме майно, а тому ухвала слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19.09.2016 р. є законною та обґрунтованою.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі ОСОБА_5 обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 117, 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити власнику майна ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 19 вересня 2016 року.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 19 вересня 2016 року, якою задоволено клопотання прокурора групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , у межах кримінального провадження, внесеного 31.01.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000400, в якому 6 вересня 2016 року повідомлено про підозру ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, який народився в м. Дніпро, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце перебування не встановлено, у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191; ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, та накладено арешт на нерухоме майно: нежитлові приміщення поз. 2, 33-35, загальною площею 70,7 м2, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ; нежитлові приміщення поз. 3, 30-32, загальною площею 70,7 м2, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_3 , залишити без змін.

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12 р я с у н