Справа № 504/2379/16-к
1кп/504/245/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" серпня 2016 р. смт. Комінтернівське
Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Комінтернівське кримінальне

провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Енгельскенд Шамкірського району Азербайджанської республіки, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, з повною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , навідника 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону, військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого,
- у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України;

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу виконуючого обов`язків Президента України № 303/2014 від 17.03.2015 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Так, 01 серпня 2014 року, згідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 № 20 ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації.

Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 162 від 02 серпня 2014 року, ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та призначено на посаду навідника 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону вищезазначеної військової частини.
Згідно положень ч. 1 п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу
військової частини.
Відтак, з 02 серпня 2014 року, тобто з моменту зарахуванняОСОБА_4 до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконаннявійськового обов`язку - проходження військової служби.
Згідно вимог п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і. військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкамвійськовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Проте, діючи на порушення зазначених вимог закону, солдат ОСОБА_4 з метою тимчасово ухилитися від військової служби, 09 вересня 2014 року самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та незаконно був відсутнім за місцем проходження військової служби до 11.06.2016 року, використовуючи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
11 червня 2016 року приблизно о 14 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 усвідомлюючи наслідки своїх дій, з`явився до військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України за адресою: АДРЕСА_3 та заявив про себе, а також про вчинений ним злочин.
Обвинувачений ОСОБА_4 допитаний в суді, в інкримінованому йому злочині передбаченому ч. 3 ст.407 КК України, винним себе визнав повністю, розкаявся та пояснив, що дійсно його01 серпня 2014 року, згідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 № 20 призвано на військову службу під час мобілізації.

Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 162 від 02 серпня 2014 року, його зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та призначено на посаду навідника 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону вищезазначеної військової частини.
З 02 серпня 2014 року, тобто з моменту його зарахуваннядо списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконаннявійськового обов`язку - проходження військової служби.
Проте, діючи з метою тимчасово ухилитися від військової служби, 09 вересня 2014 року він самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та незаконно був відсутнім за місцем проходження військової служби до 11.06.2016 року, використовуючи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
11 червня 2016 року приблизно о 14 год. 00 хв. він усвідомлюючи наслідки своїх дій, з`явився до військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України за адресою: м. Одеса, вул. Армійська,18 та заявив про себе, а також про вчинений ним злочин. У вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченорго ч. 3 ст. 407 КК України, доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць.
Крім того судом враховується при визначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, а також те що він раніше не судимий, має на утриманні одну неповнолітню дитину - сина 16 років, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується добре, вчинений ним злочин віднесений законодавцем до категорії злочинів середньої тяжкості, згідно ст. 12 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні та активне сприяння розкриттю злочину .
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, вину у вчиненому злочині визнав та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, до кримінальної відповідальності притягується вперше. Враховуючи наявність цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який добре характеризується за місцем служби, суд дійшов висновку, про призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 407 КК України без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.
До обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувались засоби забезпечення кримінального провадження.
Цивільний позов, речові докази та судові витрати у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Обвинуваченого ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України - звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі ст.76 ч.1 п.п. 2, 3, 4 КК України - зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції,повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1