УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів за участю прокурора засудженого при секретарі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 26 травня 2016 року кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 13 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и в:

Зазначеним вироком
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, судимого вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 червня 2007 року за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого умовно-достроково на строк 1 рік 2 місяця і 14 днів,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки і 6 місяців.
Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілих:
- ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 1 904, 78 грн.,
- ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 600, 68 грн. та моральну шкоду - 1000 грн.,
- ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 3 658, 48 грн. та моральну шкоду - 1 000 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13 жовтня 2015 року вирок залишено без зміни.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 13 та 18 липня 2013 року у м. Харкові, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом зривання з шиї потерпілих золотих прикрас, відкрито заволодів їх майном, чим завдав шкоду ОСОБА_9 на суму 600, 68 грн., ОСОБА_8 3210 , 57 грн. та ОСОБА_10 3658, 48 грн.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , що діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , порушує питання про скасування судових рішень у зв`язку з їх незаконністю та необґрунтованістю, а також істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Зазначає, що вина його підзахисного у вчинення кримінального правопорушення по епізоду щодо потерпілої ОСОБА_9 не доведена, показання він давав під тиском працівників міліції. Крім того, судом не усунуто розбіжностей у вазі ювелірного виробу, викраденого у потерпілої ОСОБА_11 та зданим у ломбард. Стверджує, що було порушено право на захист ОСОБА_5 , оскільки перед судовими дебатами засудженому не було роз`яснено його право на застосування до нього амністії. Крім того, захисник посилається на те, що він був позбавлений можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження та технічним засобом, а також просить скасувати ухвалу суду від 21 липня 2014 року щодо стягнення суми застави на користь держави, оскільки судове засідання засуджений ОСОБА_5 пропустив із поважних причин.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого на підтримання поданої скарги, думку прокурора про відсутність підстав для задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, ґрунтується на сукупності зібраних і належно оцінених судом доказів, і є правильним.

Засуджений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав частково та пояснив, що він заволодів у потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_10 ювелірними виробами, після чого здав їх у ломбард.

Незважаючи на заперечення засудженим ОСОБА_5 вини по епізоду вчинення кримінального правопорушення щодо ОСОБА_9 , його вина підтверджується показаннями самої потерпілої, яка детально розповіла про обставини вчинення щодо неї кримінального правопорушення, яке було 13 липня 2013 року та в ході проведення слідчих дій, під час впізнання, вказала на ОСОБА_5 , як на особу, яка відкрито викрала в неї золотий ланцюжок із ладанкою.

Окрім того, ОСОБА_5 протягом досудового розслідування за участю свого захисника визнавав факт винуватості щодо заволодіння у потерпілої ОСОБА_9 її майном та вказував у який ломбард здав ладанку за даним епізодом, де й було вилучено речовий доказ.

Ці та інші наведені у вироку суду докази переконливо свідчать про те, що ОСОБА_5 винуватий у вчиненні злочинів, за які його засуджено, і цей висновок умотивований.

При перевірці матеріалів кримінального провадження, встановлено, що судом досліджені всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для правильного її вирішення. Проявів упередженості щодо ОСОБА_5 під час судового розгляду не виявлено.

Дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України кваліфіковано правильно. Отже, вважати, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, немає підстав.

Суд, призначаючи ОСОБА_5 покарання дотримався вимог

ст. 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та дані про особу винного. Призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.

Доводи захисника про те, що він не був ознайомлений з матеріалами кримінального провадження не заслуговують на увагу, оскільки при перевірці встановлено, що захисник таким правом скористався ( т. 1 а. п. 193, т. 2 а. п. 219).

Апеляційний суд, при розгляді апеляції захисника ОСОБА_12 , дійшов обґрунтованого висновку про залишення вироку щодо ОСОБА_5 без зміни. Судом 2-ї інстанції були надані відповіді на всі доводи апеляційної скарги захисника, які аналогічні доводам його касаційної скарги, а саме: щодо розбіжності ваги у 0, 04 грама ювелірного виробу зданого у ломбард між вказаною вагою на бірці, наданою потерпілою ОСОБА_9 ; про відсутність в діях його підзахисного складу кримінального правопорушення по епізоду заволодіння майном ОСОБА_9 ; щодо застосування до ОСОБА_5 недозволених методів слідства; не роз`яснення у судовому засіданні засудженому його права на застосування амністії; щодо незаконності ухвали суду від 21 липня 2014 року про звернення в дохід держави грошової застави. Свої висновки апеляційний суд належним чином умотивував та навів у ухвалі переконливі мотиви про відсутність підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 .

Із даними висновками погоджується і колегія суддів і не знаходить підстав для скасування судових рішень, як про це ставить питання у касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_5 .

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування чи зміну судових рішень, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 434-436 КПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 13 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_5 - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3