АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 667/3171/15-к
Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/791/957/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.162, ч.2 ст. 125 КК України
У Х В А Л А
іменем України
16 листопада 2015 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0001229 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 04 вересня 2015 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, громадянина України, раніше судимого 19.05.2011 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 307, ч.2 ст.309, ст. 70 КК України на 7 років позбавлення волі, 15.07.2014 року звільненого від подальшого відбування основного покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року;

засуджено: за ч. 1 ст. 162 КК України на 1 рік обмеження волі;

за ч. 2 ст. 125 КК України на 1 рік обмеження волі;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання призначених покарань визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Міра запобіжного заходу особисте зобов`язання.

Прийнято рішення щодо пред`явленого цивільного позову.

Вирішено питання про процесуальні витрати.

в с т а н о в и л а:
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 21.03.2015р. приблизно о 15:00 годині, переслідуючи прямий умисел спрямований на порушення права особи на недоторканість житла, шляхом пошкодження дверей у виді вибиття замку за рахунок сили власного тіла, проник до житла ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , всупереч його волі, чим порушив недоторканість житла громадянина.

Він же, 31.03.2015р. близько 17:00 години, перебуваючи поблизу будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи прямий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень іншій людині, в ході раптово виниклого конфлікту на ґрунті неприязних відносин, наніс 3 удари молотком по голові ОСОБА_9 , чим спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я.

У поданій на вирок апеляційній скарзі:

- захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , не оспорюючи правильність кваліфікації дій та встановлених фактичних обставин, посилається на суворість призначеного покарання. Зазначає, що суд при призначенні покарання ОСОБА_8 не врахував такі пом`якшуючі обставини, як щире каяття, сприяння розкриттю злочину, що він працює в благодійному фонді, за місцем мешкання характеризується позитивно, співмешкає з ОСОБА_10 , з якою разом виховують її неповнолітню дитину, що він має на утриманні мати ОСОБА_11 , 1957 року народження, яка є пенсіонером, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, відшкодував заподіяну шкоду потерпілому, про що мається розписка. З цих підстав вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливо без відбування покарання у виді обмеження волі. Просить змінити вирок та призначити ОСОБА_8 більш м`яке покарання у межах санкцій статей, які йому інкримінуються, або застосувати до нього ст. 75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданих апеляційних скарг, доводи захисника ОСОБА_7 , яка підтримала свої апеляційні вимоги, просила змінити вирок та пом`якшити покарання, думку прокурора, який вважав апеляційну скаргу захисника такою, що не підлягає задоволенню, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, за які він засуджений, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст.162, ч.2 ст.125 КК України, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України.

Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин учинення злочинів, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Як убачається з матеріалів провадження, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав себе винним у незаконному проникненні до житла та спричиненні легких тілесних ушкоджень.

Оскільки він та інші учасники судового провадження не заперечували проти скороченого дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілого, дослідженням висновків експертизи та матеріалів провадження, що характеризують особу винного, а тому учасники судового провадження тепер позбавлені права оспорювати їх в апеляційному порядку.

Що стосується доводів захисника про суворість призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про його особу, що він за місцем проживання характеризується посередньо, наявність непогашеної судимості за вчинення тяжкого злочину, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і з урахуванням цих обставин, суд обґрунтовано обрав йому покарання за сукупністю злочинів у виді обмеження волі в мінімальних межах санкцій статей кримінального закону, яке за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах утримання його в кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення нагляду з обов`язковим залученням до праці, оскільки менш суворий вид покарання, не пов`язаний з обмеженням волі, буде недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Тому підстав вважати, що призначене покарання є несправедливим через його суворість, як про це стверджує захисник, немає.

Водночас обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, як такі, що дають підстави для призначення ОСОБА_8 більш м`якого покарання у межах санкцій статей, які йому інкримінуються, або з застосуванням ст. 75 КК України, зокрема: щире каяття, сприяння розкриттю злочину, що він працює в благодійному фонді, за місцем мешкання характеризується позитивно, співмешкає з ОСОБА_10 , з якою разом виховують її неповнолітню дитину, що він має на утриманні мати ОСОБА_11 , яка є пенсіонером, то вони не підтверджуються матеріалами провадження, а тому у даному випадку не можуть бути підставами для пом`якшення покарання.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_8 відшкодував завдану потерпілому шкоду, не є безумовною підставою для зміни вироку.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 , ніде не працює, не одружений, утриманців не має, звільнившись у 2014 році з місць позбавлення волі на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році», належних висновків для себе не зробив, і до закінчення строку погашення судимості за вчинення тяжкого злочину знову вчинив нові умисні злочини, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

З огляду на викладене, підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому, в тому числі з застосуванням ст. 75 КК України, та зміни вироку в цій частині, як про це ставить питання захисник в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить, тому вона задоволенню не підлягає.

Даних, які б свідчили про те, що у провадженні неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, які можуть бути підставами для скасування чи зміни вироку, не встановлено, а тому вирок має бути залишений без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 04 вересня 2015 року щодо нього - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 16 листопада 2015 року
Ухвала набрала законної сили 16 листопада 2015 року

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2