Номер справи: 164/861/16-к
Провадження по справі:1-кп/164/33/2016 Категорія: 67
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2016 року Маневицький районний суд Волинської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Маневичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000045 від 29 лютого 2016 року, по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною вищою освітою, неодруженого, поліцейського роти дорожньо патрульної служби Головного управління Національної поліції України у Волинській області, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Озеро, мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з професійно - технічною освітою, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, поліцейського роти дорожньо патрульної служби Головного управління Національної поліції України у Волинській області, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожний окремо, будучи службовими особами прийняли пропозицію та одержали неправомірну вигоду для себе за невчинення в інтересах того, хто пропонує та надає неправомірну вигоду, будь якої дії з використанням наданої їм влади.
Кримінальне правопорушення було вчинено при наступних обставинах.
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до наказу № 1 о/с від 07 листопада 2015 року призначені на посаду поліцейського роти дорожньо патрульної служби Головного управління Національної поліції України у Волинській області.
Відповідно до вимог ст. 23 Закону України ,,Про національну поліцію обвинувачені наділені повноваженнями щодо здійснення превентивної та профілактичної діяльності, спрямованої на запобігання вчиненню правопорушень, а також у випадках, визначених законом на здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, прийняття рішень про застосування адміністративних стягнень та забезпечення їх виконання; регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично дорожній мережі. Крім того, відповідно до ст. 35 цього Закону вони наділені також превентивним поліцейським правом на зупинення транспортного засобу, тобто згідно п. 1 примітки до ст. 364, п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України ,,Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів є працівниками правоохоронного органу, службовими особами, що постійно здійснюють функцію представника органу виконавчої влади, та обіймають посади пов`язані з виконанням владних функцій і, як службові особи та працівники правоохоронного органу, повинні суворо дотримуватись вимог Конституції України та норм чинного законодавства.
Обвинувачені також, відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 22 Закону України ,,Про запобігання корупції, обіймаючи вказані посади, є суб`єктами відповідальності за корупційні правопорушення і їм забороняється використовувати свої службові повноваження або службове становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.
Проте, обвинувачені вимоги даних Законів проігнорували.
Так, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 02 лютого 2016 року, приблизно о 10 год. 00 хв., перебуваючи за місцем роботи на стаціонарному посту № 2 ДПС відділу Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції України у Волинській області, який знаходиться біля смт. Маневичі, поруч автодороги сполученням ,,Київ Ковель, за відсутності факту перебування у попередній змові між собою, виявивши факт можливого недотримання громадянином ОСОБА_8 порядку ввезення та експлуатації на території України транспортних засобів, під час розмови з ним вони прийняли усну пропозицію останнього щодо отримання неправомірної вигоди в сумі 1 000 грн. за неперешкодження у переміщенні транспортних засобів на іноземній реєстрації, які на законних підставах ввезені та перебувають на території України.
У подальшому, 02 лютого 2016 року, приблизно о 15 год. 30 хв., ОСОБА_8 , знаходячись за місцем роботи поліцейських роти дорожньо патрульної служби Головного управління Національної поліції України у Волинській області, а саме на стаціонарному посту № 2 ДПС даного управління, який знаходиться біля смт. Маневичі, поруч автодороги сполученням ,,Київ Ковель, передав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які діяли без попередньої змови між собою, 1 000 гривень, поклавши їх в обумовленому місці службового приміщення стаціонарного поста, в якості неправомірної вигоди за неперешкоджання у переміщенні транспортних засобів на іноземній реєстрації, які на законних підставах ввезені та перебувають на території України. Після цього відразу працівниками прокуратури Волинської області та Управління Служби безпеки України у Волинській області дані кошти були вилучені.
Своїми умисними діями обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 368 КК України, яке виразилось у прийнятті пропозиції та одержанні неправомірної вигоду для себе за невчинення в інтересах того, хто пропонує та надає неправомірну вигоду, будь якої дії з використанням наданої їм влади.
Під час досудового розслідування між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченими ОСОБА_4 і ОСОБА_5 укладено угоди про визнання винуватості від 11 березня 2016 року, які вони в письмовій формі разом з обвинувальним актом надіслали суду. За умовами даної угоди обвинувачені повністю визнавали і беззастережно визнають свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, яка не підлягає подальшому оспорюванню. Сторони дійшли згоди щодо істотних для даного провадження обставин, а саме: вчинення кримінального правопорушення середньої тяжкості, щире каяття обвинувачених, не спричинення збитків та наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, економії бюджетних витрат та процесуального часу, процесуального спрощення розгляду справ, протидії злочинності через компроміс надання працівникам правоохоронних органів інформації про осіб та кримінальні правопорушення вчинені ними, про які їм відомо (якщо вони такою інформацією володіють).
Сторонами також узгоджена міра покарання, яку повинен понести кожний обвинувачений окремо у виді штрафу в розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень із позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на 3 (три) роки.
В угодах передбачені наслідки укладення та затвердження угод про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки їх невиконання, передбачені ст. 476 цього Кодексу.
Розглядаючи питання про затвердження угод про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468 - 475 КПК України.
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 цього Кодексу у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч. ч. 2, 4, 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь - який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обгрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості. Зміст угод про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України та їх умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені цілком розуміють права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угод про визнання винуватості укладених між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченими ОСОБА_4 і ОСОБА_5 від 11 березня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000045 від 29 лютого 2016 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України і призначення обвинувачениму узгодженої сторонами міри покарання.
Кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди не завдано, цивільний позов не заявлявся, судові витрати відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 166, 170 174 цього Кодексу.
Частиною 9 цієї статті передбачено, що питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому:
1) гроші, цінності та інше майно, які належать обвинуваченому і були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, конфіскуються
4) майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а в разі необхідності передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання;
5) гроші, цінності та інше майно, які були об`єктом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, повертаються законному володільцю, а в разі не встановлення їх передаються в дохід держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
6) гроші, цінності та інше майно набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них передаються в дохід держави.
Виходячи із наведеного суд вважає, що речові докази підлягають поверненню, як власність окремих осіб,: грошові кошти, а саме: три купюри номіналом по 200 грн. КК5396325, ЕД2835477, АВ5208754, дві купюри номіналом по 50 грн. КЦ3741850, РЖ9892354, одна купюра номіналом 5 грн. ПЄ0048190, дві купюри номіналом по 1 грн. СЕ 4636475, МВ8011427, одна купюра номіналом 1 долар США А44453767А; мобільний телефон чорного кольору марки ,,FLY, IMEI НОМЕР_1 та IMEI НОМЕР_2 , мобільний телефон марки ,,SUMSUNG власнику ОСОБА_4 ; грошові кошти, а саме: дві купюри номіналом по 50 грн. КА8783988, ПИ5259253, дві купюри номіналом по 100 грн. ЕВ9285087, ЕХ9140614, одна купюра номіналом 200 грн. ЕВ6708058, одна купюра номіналом 20 грн. ПД7793186, три купюри номіналом по 1 грн. СД9680258, НЄ7512145, ПЖ9721510; мобільний телефон чорного кольору марки ,,SUMSUNG, IMEI НОМЕР_3 та IMEI НОМЕР_4 , флеш накопичувач Transcend чорного кольоруGB, пристрій білого кольору з екраном та кнопкою на ньому ОСОБА_5 ; картка - замісник № 71 на ім.я ОСОБА_4 , нагрудний жетон працівника поліції ВО № 0152, службове посвідчення ОСОБА_4 ВЛ000483 від 21 липня 2015 року, жетон сірого кольору № М 15818, як службове майно, - Головному управлінню Національної поліції України у Волинській області; грошові кошти а саме: 10 купюр номіналом по 100 грн. ЕЄ0012170, МН8418428, ЕВ8086842, ГК8733334, ЗБ6047621, ЕЩ1026932, ЕЦ 2759919,ВГ2815387, КС4509179, УЄ6800798, як майно набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, належить передати в дохід держави.
Керуючись ст. ст. 314, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
Затвердити угоди про визнання винуватості укладені між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченими ОСОБА_4 і ОСОБА_5 від 11 березня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000045 від 29 лютого 2016 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 визнати винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, призначивши покарання кожному окремо у виді штрафу в розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень із позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на 3 (три) роки.
Речові докази: грошові кошти, а саме: три купюри номіналом по 200 грн. КК5396325, ЕД2835477, АВ5208754, дві купюри номіналом по 50 грн. КЦ3741850, РЖ9892354, одна купюра номіналом 5 грн. ПЄ0048190, дві купюри номіналом по 1 грн. СЕ 4636475, МВ8011427, одна купюра номіналом 1 долар США А44453767А; мобільний телефон чорного кольору марки ,,FLY, IMEI НОМЕР_1 та IMEI НОМЕР_2 , мобільний телефон марки ,,SUMSUNG повернути ОСОБА_4 ; грошові кошти, а саме: дві купюри номіналом по 50 грн. КА8783988, ПИ5259253, дві купюри номіналом по 100 грн. ЕВ9285087, ЕХ9140614, одна купюра номіналом 200 грн. ЕВ6708058, одна купюра номіналом 20 грн. ПД7793186, три купюри номіналом по 1 грн. СД9680258, НЄ7512145, ПЖ9721510; мобільний телефон чорного кольору ,,SUMSUNG, IMEI НОМЕР_3 та IMEI НОМЕР_4 , флеш накопичувач Transcend чорного кольоруGB, пристрій білого кольору з екраном та кнопкою на ньому ОСОБА_5 ; картку - замісник № 71 на ім`я ОСОБА_4 , нагрудний жетон працівника поліції ВО № 0152, службове посвідчення ОСОБА_4 ВЛ000483 від 21 липня 2015 року, жетон сірого кольору № М 15818 передати Головному управлінню Національної поліції України у Волинській області; грошові кошти а саме: 10 купюр номіналом по 100 грн. ЕЄ0012170, МН8418428, ЕВ8086842, ГК8733334, ЗБ6047621, ЕЩ1026932, ЕЦ 2759919,ВГ2815387, КС4509179, УЄ6800798 кофіскувати в дохід держави.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та засудженим.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя : ОСОБА_1