Справа № 135/856/16-к
Провадження у справі № 1-в/135/456/16
У Х В А Л А
іменем України
11.04.2016 Ладижинський міський суд Вінницької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Ладжинською виправною колонією № 39 клопотання ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк призначеного йому покарання,
В С Т А Н О В И В:
22 березня 2016 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_4 про застосування до нього положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», який вступив в дію 24 грудня 2015 року.

У судовому засідання засуджений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 підтримали клопотання, просили суд його задовольнити, зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання за період з 15 жовтня 2003 року по 21 лютого 2006 року, що становить 2 роки 4 місяці 7 днів, посилаючись на те, що вирок Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 31 травня 2005 року набрав законної сили 21 лютого 2006 року, а не 09 грудня 2006 року, оскільки копію ухвала колегії суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України ним була отримана 21 лютого 2006 року.

Прокурор у судовому засіданні висловив думку про часткове задоволення заявленого клопотання, а саме просив зарахувати у строк попереднього ув`язнення засудженому термін з дати затримання засудженого і до вступу вироку суду в законну силу 09 лютого 2006 року.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд дійшов наступного висновку.

24 грудня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838-VIII.

Згідно із п. 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Відповідно до п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону цей Закон застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду.

Ст.5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність, або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Відповідно до ч. 5 ст.72 КК України, викладеної в новій редакції «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-7, який набрав чинності 24 грудня 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як вбачається із матеріалів клопотання ОСОБА_4 засуджений вироком Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 31 травня 2005 року за вчинення злочинів, передбачених п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Строк відбування покарання йому визначено обчислювати з 15 жовтня 2003 року.

Ухвалою колегії суддів судової палати Верховного Суду України від 09 лютого 2006 року, касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 31 травня 2005 року щодо засудженого ОСОБА_4 без змін.

З довідок начальника Ладижинської ВК №39 ОСОБА_6 та ст. інспектора групи з контролю за виконанням судових рішень Ладижинської ВК №39 ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_4 , 1985 року народження затриманий 15 жовтня 2003 року. В Ладижинській ВК № 39 відбуває покарання за вироком Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 31 травня 2005 року, яким засуджений за вчинення злочинів, передбачених п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. 09 лютого 2006 року вказаний вище вирок суду набрав законної сили. Прибув до установи 16 березня 2007 року із СІЗО м. Києва. Початок строку відбування покарання 15 жовтня 2003 року, кінець строку довічно. Згідно матеріалів особової справи, копію ухвали Верховного Суду України від 09 лютого 2006 року ОСОБА_4 отримав 21 лютого 2006 року.

Згідно ст. 1 Закону України « Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Частина 5 статті 72 КК України, в редакції від 26 листопада 2015 року не містить обмежень щодо застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», до осіб засуджених до довічного позбавлення волі.

Разом з тим, ст. 87 КК України передбачає помилування, яке здійснюється Президентом України стосовно індивідуально визначеної особи, яке передбачає індивідуальне державно - владне веління у формі пробачення особі, яка вчинила злочин будь - якої тяжкості.

Клопотання про помилування осіб засуджених до довічного позбавлення волі може бути подано після відбуття не менше 25 років призначеного покарання, тобто даний критерій має строковий характер.

Крім того, Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів

та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

За таких обставин суд приходить до висновку, що оскільки згідно з вироком ОСОБА_4 затриманий 15 жовтня 2003 року, з того часу утримувався під вартою в межах вказаної справи, тому у строк відбування покарання у виді позбавлення волі належить на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати строк його попереднього ув`язнення, тобто час перебування під вартою та затримання до набрання вироком суду законної сили, а саме період з 15 жовтня 2003 року по 09 лютого 2006 року, з розрахунку: одному дню попередньому ув`язненню відповідає два дні позбавлення волі.

В статті 401 КПК України в редакції 1960 року, яка діяла на момент розгляду кримінальної справи відносно ОСОБА_4 , зазначено, що вирок місцевого суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляцій, а вирок апеляційного суду - після закінчення строку на подання касаційної скарги, якщо його не було оскаржено. У разі подачі апеляцій, касаційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи відповідно апеляційною чи касаційною інстанцією, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Тобто, у випадку подання апеляції, касаційної скарги або внесення касаційного подання вирок, якщо він не був скасований, набирає законної сили з моменту проголошення ухвали судом апеляційної або касаційної інстанції.
Згідно частини 2 статті 402 КПК України ухвали і постанови апеляційної і касаційної інстанції набирають законної сили негайно після їх оголошення, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, вказаний вирок суду набрав законної сили 09 лютого 2006 року.

Доводи засудженого ОСОБА_4 та його захисника у судовому засіданні про те, що вирок Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 31 травня 2005 року набрав законної 21 лютого 2006 року, тобто з моменту отримання засудженим копії ухвали касаційної інстанції, а не з моменту оголошення ухвали 09 лютого 2006 року, не ґрунтуються за нормах кримінально-процесуального закону.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-372, 376, 537, 539 КПК України, ч. 5 ст. 72 КК України, Прикінцевими положеннямиЗакону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-VIII, суд

У Х В А Л И В:
Клопотання ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк призначеного йому покарання - задовольнити частково.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування за вироком Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 31 травня 2005 року покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення у межах даного провадження за період з 15 жовтня 2003 року по 09 лютого 2006 року.

В решті задоволення клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Ладижинський міський суд Вінницької області до Апеляційного суду Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: