Справа № 589/2554/14
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
22 квітня 2016 року Кролевецький районний суд Сумської області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участі секретаря ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кролевець кримінальне провадження №0000307 від 25 лютого 2014року по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, військовозобов`язаного, не судимого в силу ст.89 КК України,-

- за ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
25 лютого 2014 року близько 13-ї години 20 хвилин ОСОБА_8 прийшов до ОСОБА_9 , жителя АДРЕСА_2 , домовившись попередньо по телефону про зустріч з останнім з приводу покупки навушників до свого мобільного телефону. ОСОБА_9 пустив ОСОБА_8 до веранди будинку, яка використовувалася як літня кухня, і, взявши мобільний телефон останнього ніби то з метою підібрати до нього потрібну модель навушників, зайшов на 1-2 хвилини до будинку. Повернувшись до веранди, ОСОБА_9 навушники та мобільний телефон ОСОБА_8 не повернув; замість того став вимагати, щоб ОСОБА_8 викупив у нього інший мобільний телефон, який ОСОБА_9 рік тому придбав на прохання ОСОБА_8 за умови його подальшого викупу останнім у розстрочку.

Поставлені ОСОБА_9 умови ОСОБА_8 обурили, через що між ними виникла словесна сварка, під час якої ОСОБА_9 , не погоджуючись віддати ОСОБА_8 його телефон, помітивши ОСОБА_8 в кімнаті будинку, в яку ОСОБА_8 непомітно для ОСОБА_9 зайшов, намагаючись знайти та забрати належний йому телефон, схопив ОСОБА_8 руками та виштовхав його у веранду, при цьому висловлював ОСОБА_8 погрози залишити його у своєму сараї на ціпку та зателефонував зятю, ОСОБА_10 , запросивши його до себе для допомоги. В продовження конфлікту, намагаючись виштовхати ОСОБА_8 з веранди на вулицю, ОСОБА_9 схопив ОСОБА_8 за ліву руку та шляхом її залому завів цю руку за спину ОСОБА_8 , від чого останній нахилився вперед та опинився обличчям над кухонним столом, на якому побачив розкладний ніж. Перебуваючи в конфліктній ситуації, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, внаслідок яких буде заподіяно шкоду здоров`ю ОСОБА_9 , ОСОБА_8 правою рукою схопив зі столу цей ніж та після того, як ОСОБА_9 відпустив його руку, розвернувшись до нього обличчям, наніс удар ножем в праву верхню частину грудної клітини ОСОБА_9 , не конкретизуючи у своїй свідомості, яку саме шкоду здоров`ю, а саме тяжкість тілесних ушкоджень, буде фактично заподіяно ним ОСОБА_9 , та не бажаючи при цьому настання смерті ОСОБА_9 , хоча, використовуючи ніж, повинен був і міг передбачати, що внаслідок його злочинних дій може настати й такий наслідок, як смерть ОСОБА_9 . Від удару ОСОБА_9 стало зле, він вийшов з веранди у двір свого домоволодіння, де впав на землю та від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №32 від 04.04.2014 року смерть ОСОБА_9 настала від гострої крововтрати внаслідок різаного поранення грудної клітини з пошкодженням правої легені, середостіння. Дані тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх заподіяння. Між заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та настанням смерті є прямий причинний зв`язок.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 , не заперечуючи факту заподіяння смерті ОСОБА_9 , вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та дав показання про те, що 25 лютого 2014 року близько 13-20 він прийшов до раніше знайомого ОСОБА_9 , жителя АДРЕСА_2 , домовившись з ним попередньо про зустріч, з метою придбання у нього навушників до мобільного телефону. До будинку потерпілого він йшов разом з ОСОБА_11 , маючи намір після придбання навушників піти до останнього додому. Він попросив ОСОБА_11 зачекати його на вулиці, а сам пішов до хвіртки, подзвонив у дзвінок і ОСОБА_9 вийшов. Він зайшов у двір, після чого потерпілий закрив хвіртку на защіпку.

У дворі він на прохання ОСОБА_9 передав йому свій мобільний телефон, з яким той пішов до будинку, поклавши телефон до кишені. При цьому прохання надати телефон він зрозумів так, що ОСОБА_9 підбере до нього навушники. ОСОБА_9 пішов до будинку, він за ним зайшов до веранди. Повернувшись з будинку у веранду, ОСОБА_9 належний йому мобільний телефон не повернув, а став вимагати, щоб він викупив у нього інший мобільний телефон, який ОСОБА_9 в 2013 році придбав на його прохання за умови його подальшого викупу ним у розстрочку. Такий факт дійсно мав місце, однак через незначний проміжок часу він повідомив ОСОБА_9 про те, що він не може придбати у нього телефон і попросив його продати, на що той погодився. Ніяких претензій з цього приводу ОСОБА_9 йому не висловлював, більше розмови з приводу придбаного для нього ОСОБА_9 телефону не було, тому він пізніше придбав в кредит новий телефон, з яким і прийшов до ОСОБА_9 . Викуп придбаного у 2013 році телефону ОСОБА_9 озвучив як умову повернення належного йому телефону. Заперечуючи проти викупу у ОСОБА_9 телефону, він послався на ту розмову між ними, яка була ще в 2013 році, при цьому між ними виникла словесна сварка. ОСОБА_9 став висловлювати погрози про те, що посадить його на ціпок і таким чином він буде відпрацьовувати за невикуплений телефон. Він обурився таким його словам, а на його запитання "як?" відповів "потім дізнаєшся" і зателефонував зятю, попросивши при цьому, щоб той зараз до нього приїхав. Він зайшов у маленьку кімнату, сподіваючись забрати належний йому телефон, після чого ОСОБА_9 ударив ногою його в живіт, кинувши його на підлогу до виходу, а потім став виштовхувати його з веранди в напрямку виходу з будинку, бити руками. При цьому ОСОБА_9 схопив його за ліву руку та шляхом її залому завів цю руку за спину, від чого він нахилився вперед та опинився обличчям над кухонним столом, що знаходився в приміщенні веранди, на якому побачив розкладний ніж. Він взяв цей ніж з метою налякати ОСОБА_9 і в цей час той нахилився до нього і наткнувся на ніж. Він не зрозумів що трапилося, а коли побачив кров, зрозумів, що поранення заподіяв він ножем, який взяв на столі. ОСОБА_9 зі словами " ОСОБА_12 , дай вийти, мені погано" вийшов у двір, де впав на землю. Він одразу вискочив на вулицю з метою викликати медичних працівників для надання ОСОБА_9 медичної допомоги, де зустрів ОСОБА_13 , став просити, щоб той зателефонував в "швидку медичну допомогу", однак у того не було телефону. Він передав пакет з дисками, в який кинув і ніж, який був у його руках, ОСОБА_11 і сказав, щоб той йшов додому, а сам побіг до сусідів ОСОБА_9 і попросив, щоб викликали "швидку допомогу" та працівників міліцію. В цей час до двору під`їхав ОСОБА_10 . Коли під`їхали працівники міліції, він одразу визнав, що поранення ОСОБА_14 заподіяв він.

Свої дії обвинувачений пояснює тим, що він захищався від протиправних дій ОСОБА_9 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, вів себе агресивно, був значно фізично сильніший його. Він без будь-яких для того підстав забрав у нього належний йому телефон, який для нього є значною цінністю, оскільки придбав його в кредит за 2500грн. при доході в 1000грн. Висловлюючи погрози посадити на ціпок в сараї та застосовуючи щодо нього фізичну силу, він по телефону викликав ОСОБА_10 зі словами "приїзди до мене швидше"; при цьому він заломив руку за спину зі словами "зараз приїде, дізнаєшся як", що він сприймав як реальну загрозу для себе та свого життя. Взявши ніж зі столу, він хотів продемонструвати його ОСОБА_9 з метою, щоб той відійшов від нього, однак ОСОБА_9 , нахилившись до нього, опинився дуже близько. Вважає, що діяв у стані необхідної оборони.

Винуватість обвинуваченого підтверджується наступними доказами:

Свідок ОСОБА_11 дав показання про те, що в лютому 2014 року він звертався до ОСОБА_8 з приводу встановлення на придбаний ним комп`ютер програм і він пообіцяв це зробити за наявності вільного часу. 25.02.2014року ОСОБА_8 зателефонував йому з цього приводу і сказав, що йому необхідно сходити до знайомого забрати гарнітуру до мобільного телефону. Вони зустрілися біля будинку, де живе ОСОБА_8 , і разом пішли в район "Вінниця" в м. Шостка. Коли вони зустрілися, то в руках у ОСОБА_8 був невеличкий поліетиленовий пакет, він вирішив, що там диски для встановлення програм. Із розмови з ОСОБА_8 він дізнався, що вони йдуть до чоловіка, з яким ОСОБА_8 домовився про придбання у нього гарнітури до мобільного телефону. Коли вони підійшли до будинку, де жив знайомий ОСОБА_15 , останній подзвонив у дзвінок і з двору вийшов чоловік, після чого вони обоє пішли у двір. ОСОБА_15 в даному господарстві був 15-20 хвилин. Він не чув змісту розмови в дворі, однак через деякий час він почув, що розмова відбувалася на підвищених тонах, а потім ОСОБА_15 вийшов на вулицю. У руках у нього був той же поліетиленовий пакет, який він віддав йому і сказав, щоб йшов додому, що він і зробив. При цьому він звернув увагу на те, що на руці ОСОБА_8 були сліди крові, а в пакет він вкинув якийсь предмет з ланцюгом. Він пішов додому з переданим ОСОБА_8 пакетом; що було в ньому, він не дивився. Цього ж дня працівники міліції вилучили цей пакет. Свідок також пояснив, що ОСОБА_8 , коли вийшов з двора, був у збудженому стані, знервований.

Свідок ОСОБА_13 дав показання про те, що він був знайомий з ОСОБА_9 , оскільки неодноразово купував у нього цигарки. 25.02.2014 року біля 13:30 він вирішив піти до ОСОБА_16 , щоб купити цигарки. Коли він був недалеко від будинку ОСОБА_9 , з його двору вийшов молодий чоловік, як він тепер знає - обвинувачений у справі, він був знервований, у збудженому стані і сказав йому "викликайте "швидку", людина помирає", однак у нього телефону не було, тому той одразу пішов до сусіднього будинку, став стукати у хвіртку. В цей час до двору під`їхав зять ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , з ним був незнайомий йому чоловік.

Із протоколу огляду місця події від 25.02.2014 року з фототаблицею вбачається, що при огляді господарства за адресою АДРЕСА_2 на подвір`ї виявлено труп ОСОБА_9 з тілесним ушкодженнями в області грудей та голови; у веранді будинку та на шляху виходу з нього виявлені плями бурого кольору, на столі у веранді залишки їжі та спиртних напоїв. В будинку виявлені мобільні телефони. З місця події вилучені речі з плямами бурого кольору, сліди пальців рук та взуття. В ході огляду місця події в кімнаті №2 було виявлено та вилучено телефон марки "Sony", власником якого є ОСОБА_8 , який приєднано до справи в якості речового доказу (т.1, а.с.10-51).

З протоколу огляду вилученого при огляді місця події телефону в якості речового доказу від 27.02.2014р. вбачається, що 25.02.2014року з даного телефону здійснювалися дзвінки на телефон з номером НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 о 1:20, 1:18, 11:46; з телефону з номером НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_11 здійснювалися вхідні дзвінки 25.02.2014р. о 12:52, 12:43, 11:48; з даного номеру, що належить ОСОБА_8 , був вихідний дзвінок на телефон ОСОБА_11 25.02.2014р. об 11:44 (т.2, а.с.1-2).

При огляді трупу ОСОБА_9 25.02.2014р. виявлено рани на передній грудній стінці та в потиличній області голови, що підтверджується відповідним протоколом огляду від 25.02.2014р. (т.1, а.с.52-60).

З висновку судово-медичного експерта №52 від 28.02.2014року вбачається, що у ОСОБА_8 при його освідуванні 25.02.2014 року виявлені садна на тильній поверхні 1У і У пальців лівої кисті, які могли утворитися 25.02.2014 року (т.1, а.с.106).

В явці з повинною від 25.02.2014 року ОСОБА_8 вказував, що ножове поранення ним було заподіяне ОСОБА_9 в ході сварки з ним, яка виникла у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 забрав належний йому мобільний телефон; свої дії він пояснив мотивом захисту від неправомірних дій потерпілого (т.1, а.с.108).

Відповідно до висновку судово-медичного експерта №32 від 04.04.2014 року смерть ОСОБА_9 настала від гострої крововтрати, в результаті колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням правої легені, середостіння. Дані тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх заподіяння. Між заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та настанням смерті є прямий причинний зв`язок. Забійні рани в потиличній області голови мають ознаки легких тілесних ушкоджень, в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають, могли утворитися як при ударі тупим твердим предметом так і при ударі об такий - при падінні з висоти власного зросту (т.1, а.с.155-158).

В ході проведення слідчого експерименту 26.02.2014 року обвинувачений розповів про обставини знайомства з ОСОБА_9 та про події, що мали місце 25.02.2014 року, в тому числі про обставини заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, що підтверджується відповідним протоколом від 26.02.2014 року (т.1, а.с.127-148).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №32-А від 11.04.2014 року механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_9 , відповідає механізму утворення, продемонстрованому ОСОБА_8 в ході слідчого експерименту 26.02.2014року (т.1, а.с.152).

При огляді пакету, виданого свідком ОСОБА_11 працівникам міліції, виявлено металевий складний ніж, до якого кріпиться ланцюг з металу жовтого кольору, який визнано речовим доказом у справі, що підтверджується відповідним протоколом від 26.02.2014 року (т.2, а.с.3-4,5,6).

ОСОБА_8 на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення будь-яким психічним захворюванням не страждав, не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час вчинення інкримінованих йому дій ОСОБА_8 не знаходився в стані фізіологічного афекту. Зазначене підтверджується висновками судово-психіатричної експертизи №106 від 31.03.2014 року та судової психолого-психіатричної експертизи №117 від 04.04.2016 року (т.2. а.с.8-11. т.4, а.с.151-157).

З висновку трасологічної експертизи №60 від 12 березня 2014 року вбачається, що слід взуття на вирізці гумового килимка, вилученого з двору будинку в ході огляду місця події 25.02.2014 року, залишений каблучною частиною взуття з таким же типом рельефного малюнка, як і на каблучних частинах черевиків на ліву та праву ногу, вилучених 25.02.2014 року у ОСОБА_8 (т.2, а.с.16-22).

При проведенні дактилоскопічної експертизи щодо слідів рук, вилучених при огляді місця події 25.02.2014 року встановлено, що з придатних для ідентифікації слідів виявлено сліди пальців рук ОСОБА_9 , що підтверджується висновком експерта №66 від 12.03.2014 року (т.2. а.с.27-35).

На поліетиленому пакеті, вилученому у ОСОБА_11 , виявлена кров, походження якої можливе від ОСОБА_9 , що підтверджується висновком судово-медичної (імунологічної) експертизи №255 від 28.03.2014року (т.2, а.с.38-40).

На гумовому килимку та на вирізі килимового покриття, вилучених при огляді місця події, а також на брюках ОСОБА_8 виявлено кров, походження якої можливе від потерпілого ОСОБА_9 , що підтверджується висновками судово-медичної (імунологічної) експертизи №254 від 26.03.2014року, №252 від 26.03.2014 року, №251 від 26.03.2014 року, №313 від 16.04.2014 року (т.2, а.с.48-50, 53-55, 58-60, 102-104).

На куртці ОСОБА_8 виявлена кров, походження якої можливе від ОСОБА_8 . В цих же слідах не можна виключити домішки крові потерпілого ОСОБА_9 , що підтверджується висновком судово-медичної (імунологічної) експертизи № 250 від 26.03.2014 року (т.2, а.с.63-65).

З висновку судово-медичної (цитологічної) експертизи №98 від 10.04.2014року вбачається, що походження крові та епітеліальних клітин в піднігтьовому вмісті ОСОБА_9 можливе від самого ОСОБА_9 . Слідів крові та епітелію ОСОБА_8 в піднігтьовому вмісті ОСОБА_9 не виявлено (т.2, а.с.76-79).

Слідів епітелію ОСОБА_9 в піднігтьовому вмісті ОСОБА_8 не виявлено, що підтверджується висновком судово-медичної (цитологічної) експертизи №96 від 11.04.2014року (т.2, а.с.82-85).

Слідів слини ОСОБА_8 на недопалках цигарок, вилучених при огляді місця події, не виявлено, що підтверджується висновком судово-медичної (цитологічної) експертизи №95 від 09.04.2014року (т.2, а.с.82-85).

Походження крові на клинку та рукоятці ножа та фрагменті пухкої волокнистої сполучної тканини на клинку ножа, який було видано ОСОБА_11 , можливе від ОСОБА_9 , що підтверджується висновком судово-медичної (цитологічної) експертизи №97 від 11.04.2014року (т.2, а.с.95-98).

Відповідно до висновку судово-медичної (медико-криміналістичної) експертизи №148 від 05.05.2014 року " на лоскуте кожи с грудной клетки от трупа ОСОБА_9 выявлена одна колото-резаная рана, которая образовалась от действия плоского колюще-режущего орудия, типа клинка ножа, имеющего П-образный в сечении обух с умеренно выраженными ребрами и сравнительно острое лезвие. Данным орудием мог быть нож, представленный на экспертизу, либо другой клинок с аналогичными конструктивными особенностями, степенью остроты острия, лезвия, свойствами обуха". Предметом дослідження був ніж, виданий ОСОБА_11 працівникам міліції (т.2, а.с.107-110).

Органами досудового слідства дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство).

Вказаний висновок щодо кваліфікації дій обвинуваченого не відповідає фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення та суперечить дослідженим під час судового розгляду доказам.

Так, судом встановлено. що обвинувачений ОСОБА_8 , знаходячись в будинку потерпілого ОСОБА_9 , не будучи ініціатором сварки з останнім, але в умовах конфліктної ситуації, викликаної несподіваною для нього агресивною поведінкою ОСОБА_9 , умисно, використовуючи ніж для спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, свідомо допускаючи нанесення тілесних ушкоджень будь-якої тяжкості, до настання смерті ОСОБА_9 , як результату своїх дій відносився необережно, не бажав настання смерті ОСОБА_9 , хоча повинен був і міг передбачити ці наслідки в конкретних обставинах.

Зазначене підтверджується встановленими судом фактичними обставинами події злочину.

Так, дії ОСОБА_8 були мотивовані поведінкою потерпілого ОСОБА_9 під час конфлікту та бажанням уникнути реалізації погроз з боку ОСОБА_9 позбавити його можливості залишити його домоволодіння з метою примусу щодо викупу телефону, тощо. Після нанесення ножового поранення ОСОБА_9 , який нетривалий час свідомо пересувався, скаржився на свій стан, вийшов на подвір`я, обвинувачений ОСОБА_8 не продовжував будь-яких дій, спрямованих на позбавлення ОСОБА_9 життя, та усвідомив настання саме смерті ОСОБА_9 тільки після того як останній впав на землю. Наступні дії обвинуваченого були спрямовані саме на врятування життя ОСОБА_9 та усунення наслідків своїх дій шляхом повідомлення про те, що відбулося, сусідам ОСОБА_9 з проханням викликати швидку допомогу та міліцію. Вказане підтверджується показаннями свідка ОСОБА_13 .

Судом проаналізовано наявність у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень в потиличній області голови у вигляді двох ран. Суд при цьому враховує висновок судово-медичної експертизи №32 від 04.04.2014 року щодо тілесних ушкоджень, виявлених на трупі ОСОБА_9 в потиличній області голови, які могли утворитися при ударі об тупий твердий предмет при падінні з висоти власного росту, на що вказує і обвинувачений. Інших обставин утворення даних тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 судом не встановлено.

Отже, ці обставини, підтверджені належними та допустимими доказами, свідчать, що психічне ставлення обвинуваченого ОСОБА_8 до настання смерті ОСОБА_9 як наслідків його умисних дій, спрямованих на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, полягає в необережній формі вини, в даному випадку злочинній недбалості.

За таких умов кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України є помилковою.

Судом досліджена версія обвинуваченого про те, що, наносячи ножове поранення потерпілому ОСОБА_9 , що спричинило заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень та настання смерті, він перебував в стані необхідної оборони, викликаному протиправним нападом на нього з боку ОСОБА_9 , застосуванням останнім фізичного насильства та погрозами застосування такого з участю іншої особи.

Оцінюючи зазначену версію як недостовірну, суд виходить з того, що вона суперечить встановленим при судовому розгляді справи фактичним обставинам та не підтверджується дослідженими доказами.

По справі встановлено, що в денний час 25 лютого 2014 року під час перебування обвинуваченого ОСОБА_8 в помешканні потерпілого ОСОБА_9 між ними виник словесний конфлікт, пов`язаний з відносинами, які склалися між ними раніше з приводу покупки телефону і виявилися, на думку ОСОБА_9 , невирішеними. При цьому з метою спонукати ОСОБА_8 викупити в нього спірний телефон, ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, дійсно поводився агресивно, але застосував до обвинуваченого ОСОБА_8 фізичне насильство тільки після намагання останнього зайти з веранди, де йшла розмова, до кімнати будинку з метою знайти телефон, забраний ОСОБА_9 , щоб примусити його сплатити гроші за спірний телефон. Як убачається з показань самого обвинуваченого ОСОБА_8 , саме ця обставина послугувала розвитку конфлікту з застосуванням відносно нього з боку ОСОБА_9 фізичного насильства, яке полягало в тому, що ОСОБА_9 виштовхнув його з кімнати у веранду будинку, де заламав йому руку за спину з метою вивести на подвір`я, погрожуючи закрити його в сараї на ціпку та зателефонувавши при цьому іншій особі з проханням приїхати до нього на допомогу.

Застосування обвинуваченим ОСОБА_8 ножа для спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень відбулося в ході розвитку вже існуючого конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , ускладнившогося застосуванням з боку ОСОБА_9 фізичної сили відносно ОСОБА_8 після спроби останнього зайти без дозволу ОСОБА_9 в іншу кімнату будинку, щоб знайти свій телефон, з метою вивести ОСОБА_8 з будинку в двір господарства. При цьому суд враховує показання обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що, сприймаючи погрози ОСОБА_9 зачинити його в сараї на ціпку як реальні, він вимушений був захистити себе від цього. Отже, дії обвинуваченого ОСОБА_8 були обумовлені не необхідністю захисту від наявного та реального суспільно небезпечного посягання з боку потерпілого, а від того, що може відбутися з ним в майбутньому, що в даному випадку виключає юридичну оцінку скоєного обвинуваченим ОСОБА_8 як дій, вчинених в стані необхідної оборони або перевищення її меж.

Таким чином, відсутні підстави для висновку, що в конкретній ситуації з боку ОСОБА_9 мало місце наявне реальне супільно небезпечне посягання на обвинуваченого ОСОБА_17 , а останній, застосувавши ніж для нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, перебував у стані необхідної оборони або перевищення її меж за ознаками, визначеними ст. 36 КК України.

Виходячи з викладеного, суд визнає необгрунтованим твердження сторони захисту про вчинення ОСОБА_9 відносно ОСОБА_8 злочинних дій як протиправного нападу на останнього, оскільки сам по собі конфлікт між ОСОБА_9 і ОСОБА_8 був взаємним, його розвиток був обумовлений діями, суб`єктивно сприйнятими обома учасниками як взаємно неправомірними, зокрема, ОСОБА_8 щодо притримання ОСОБА_9 його телефону, що він вважав безпідставним, ОСОБА_9 спробу ОСОБА_8 зайти без його дозволу з веранди в кімнату будинку, щоб забрати цей телефон. Тому застосування з боку ОСОБА_9 фізичного насильства з метою вигнати ОСОБА_8 з будинку за відсутності об`єктивно існуючого посягання на життя, здоров`я та свободу ОСОБА_8 не має ознак протиправного нападу за змістом ст. 36 КК України.

Даними проведеної в кримінальному провадженні судової психолого-психіатричної експертизи підтверджується, що в період часу, до якого відноситься вчинення ОСОБА_8 злочину, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, під час вчинення злочинних дій не знаходився в стані фізіологічного афекту, міг знаходитися в стані емоційної напруги (переляку, страху), який суттєво не вплинув на його свідомість та діяльність.

Таким чином, позиція сторони захисту у даному кримінальному провадженні щодо відсутності в діях обвинуваченого ОСОБА_8 ознак будь-якого кримінального правопорушення, є безпідставною, а також суд не убачає підстав для кваліфікації дій обвинуваченого за ст.124 КК України.

Дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 підлягають кваліфікації за ч.2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд визнає пом`якшуючими покарання обставинами з`явлення обвинуваченого із зізнанням, його щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, а також те, що обвинувачений не був ініціатором конфлікту, під час якого вчинено ним кримінальне правопорушення, його дії були мотивовані неправомірною поведінкою з боку потерпілого ОСОБА_9 , за наявності яких відповідно до ст.69 КК України є підстави для призначення йому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.121 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд бере до уваги також дані про особу обвинуваченого, зокрема, те, що він позитивно характеризується за місцем проживання; враховує те, що ОСОБА_8 страждає рядом хронічних захворювань.

Враховуючи обставини вчинення злочину, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі. Саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Розглянувши цивільний позов потерпілої ОСОБА_18 про відшкодування їй як доньці постраждалого ОСОБА_9 моральної шкоди в розмірі 70000 грн. та матеріальної шкоди в розмірі 7300 грн., яка складається з коштів, витрачених на купівлю труни для поховання постраждалого ОСОБА_9 , замовлення катафалку, перевезення тіла, копання могили, купівлю і встановлення хреста, відбування поминального обіду, суд вважає, що ці вимоги підлягають задоволенню в частині вимог відшкодування матеріальної шкоди повністю, в частині відшкодування моральної шкоди - частково.

Вимога ОСОБА_18 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 7300 грн. суд визнає обгрунтованими і такими, що підлягають повному задоволенню, оскільки розмір витрат на зазначену суму доведено письмовими доказами (т.3, а.с.16,17) та витрачені на поховання батька потерпілої ОСОБА_9 , тому є підстави для стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_18 7300 грн. відповідно до ст. 1201 ЦК України.

Суд визнає обґрунтованим і доведеним, що винними діями обаинуваченого ОСОБА_8 , внаслідок яких настала смерть батька позивачки ОСОБА_9 , останній завдана моральна шкода, яка полягає в глибоких душевних стражданнях, пов`язаних з непоправною втратою рідної людини, неможливістю повернення дочірніх сподівань на спілкування з батьком, одержання від нього уваги та любові, враховуючи, що ОСОБА_9 пішов з життя внаслідок злочинних дій обвинуваченого. Однак суд вважає, що розмір відшкодування, визначений позивачкою, є завищеним. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обставини вчинення злочину, ступінь вини обвинуваченого, майновий стан винної особи. Виходячи з принципів розумності та справедливості, вимог ст. ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, суд приходить до висновку про доцільність визначення розміру відшкодування моральної шкоди в сумі 50000 грн.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України і призначити йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі з застосуванням ст.69 КК України на строк 6 (шість) років.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_8 залишити у виді тримання під вартою по 20 червня 2016 року включно.

Строк відбуття покарання рахувати з 25 лютого 2014 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 25 лютого 2014року по 22 квітня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_18 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_18 матеріальну шкоду в сумі 7300 грн., моральну шкоду в сумі 50000 грн.

Стягнути з ОСОБА_8 в дохід держави судові витрати по справі за проведення трасологічної експертизи №60 від 12.03.2014 року в сумі 491 грн. 92коп. та за проведення дактилоскопічної експертизи №66 від 12.03.2014 року в сумі 491 грн. 92 коп., всього 983грн.84 коп.

Речові докази у справі, які зберігаються в камері речових доказів Шосткинського відділу поліції ГУНП в Сумській області: 5 скляних рюмок, стакан, чашка, дві пляшки, гумовий килим, куртка, джинсові брюки, металевий складний ніж, компактдиск, пакет з полімерного матеріалу, вирізка із гуми зі слідами речовини бурого кольору зі слідами взуття, тапки гумові, двоє штанів, светр, футболка, куртку, 6 відрізків липкої стрічки з слідами пальців рук, тампони із зразками крові та слини в кількості 10 штук, три дактилокарти - знищити; мобільний телефон марки "SONY XPERIA" передати ОСОБА_8 як власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Кролевецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обвинуваченим в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя . ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3