Справа№732/422/16к
Провадження№1-кп/732/34/16

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2016 року м. Городня
Городнянський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
з участю
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Юма Кемського району Карельської республіки, РФ, фіна, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта повна загальна середня, не працює, не одруженого, дітей не має, раніше судимого:

1/ 04.04.1996 року Городнянським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст.140, ч.3 ст.42 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

2/ 21.12.1998 року Городнянським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 140, ст. 43 КК України до 4 років позбавлення волі;

З/ 16.05.2001 Городнянським районним судом Чернігівської області за ч. З ст. 81, ч.3 ст.42 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

4/ 22.05.2003 року Городнянським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

5/ 11.04.2006 року Городнянським районним судом Чернігівської області за ч. З ст. 185, ч.2 ст. 186, 70, 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

6/ 08.05.2014 року Долинським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі; звільнений з місць позбавлення волі згідно ухвали Ленінського районного суду м.Кіровограда від 05.03.2015 року умовно-достроково на невідбутий строк 2 місяці 13 днів, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став і повторно вчинив таємне викрадення чужого майна /крадіжку/ за наступних обставин.

30 січня 2016 року, близько 19 години, ОСОБА_4 прибув до будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 , та перебуваючи в коридорі квартири АДРЕСА_3 указаного будинку, діючи умисно, шляхом вільного доступу таємно викрав бувший у використанні велосипед чоловічого типу марки «Ардіс», в комплекті з велосипедним насосом, вартістю 2500 грн., саморобне дитяче велосипедне сидіння, що було у використанні, вартістю 100 грн., а також велосипедний замок, вартістю 40 грн., які належать ОСОБА_7 , чим заподіяв їй матеріальних збитків на загальну суму 2640 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю і показав, що він зареєстрований та проживає в с. Кірово Долинського району Кіровоградської області. Після звільнення з місць позбавлення волі він вирішив поїхати в м.Городня, де він в минулому проживав, та де знаходиться могила його матері. 30 січня 2016 року він приїхав до ОСОБА_8 та вирішив зайти до будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 , яку він знав. Перебуваючи в коридорі квартири АДРЕСА_3 указаного будинку він побачив велосипед з дитячим велосипедним сидінням. Він викрав цей велосипед разом з велосипедним насосом, саморобним дитячим велосипеднмим сидінням та велосипедним замком. Вкравши велосипед, він поїхав в напрямку залізничного вокзалу, в районі якого проживає його знайомий ОСОБА_9 . Він запропонував ОСОБА_9 придбати велосипед, і той погодився придбати його за 100 грн. Через декілька днів він виїхав з ОСОБА_8 до Києва. 08 лютого 2016 року він повернувся в Городню, де мав зустрітися з його знайомою ОСОБА_10 . В той момент, коли він виходив з автобуса на автостанції „Городня його зупинили працівники поліції, які запропонували йому проїхати в райвідділ. В приміщенні поліцейського відділу він розповів про обставини вчиненої крадіжки. 08 лютого 2016 року у нього вилучили мобільний телефон, який до цього часу не повернули. З його телефона працівник поліції телефонував його співмешканці ОСОБА_11 та повідомив їй про його затримання. Телефон його вилучили без оформлення будь-яких документів. В коридорах та кабінетах відділу поліції його протримали до 10 лютого 2016 року, після чого йому повідомили про підозру та відвезли до приміщення Городнянського районного суду для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Перебуваючи під вартою, він з`ясував, що протокол його затримання був складений не 08 лютого, а 10 лютого 2016 року. В протоколі про його затримання від 10 лютого 2016 року є його підпис, але він наполягає на тому, що фактично він був позбавлений свободи пересування саме 08 лютого 2016 року о 17-й годині, тобто з моменту, коли його поліцейським автомобілем було доставлено до відділу Городнянської поліції. Тому він просив вважати його затриманим 08 лютого 2016 року та рахувати строк його попереднього ув`язнення з цієї дати.

Свою вину у інкримінованому йому злочині ОСОБА_4 визнав повністю, у вчиненому кається.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, письмовою заявою на адресу суду просила справу розглянути в її відсутність, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що вона є власницею квартири АДРЕСА_4 . В квартирі проживають її

син та невістка ОСОБА_7 . В коридорі квартири АДРЕСА_3 указаного будинку знаходився велосипед в комплекті з велосипедним насосом, саморобним дитячим велосипедним сидінням та велосипедним замком. Цей велосипед кілька місяців тому придбала її невістка ОСОБА_7 30 січня 2016 року велосипед був вкрадений, про що ОСОБА_7 заявляла в поліцію. Під час розслідування крадіжки працівники поліції повернули велосипед та інші викрадені предмети.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що 30 січня 2016 року до нього додому приїхав обвинувачений, який багато років не проживає в м.Городня, та запропонував йому придбати велосипед. Він поцікавився, чи не крадений цей велосипед, але обвинувачений запевняв його, що це його власний велосипед та що йому потрібні гроші на дорогу додому в Кіровоградську область. Він погодився та сплатив обвинуваченому 100 грн., а велосипед поставив у дворі свого будинку. Кілька днів потому до нього звернулись працівники поліції з проханням повернути велосипед, що він й зробив.

Винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення також підтверджується доказами, перевіреними у судовому засіданні, а саме :

- протоколом від 31.01.2016 року огляду місця події, а саме будинку АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_7 , з фототаблицею до нього (а.п. 47-48);

- протоколом від 05.02.2016 року огляду місця події, а саме двору будинку АДРЕСА_5 , належного ОСОБА_9 , з фототаблицею до нього (а.п. 49-50);

- довідкою про вартість майна - велосипеду чоловічого типу марки «Ардіс», в комплекті з велосипедним насосом, саморобного дитячого велосипедного сидіння та велосипедного замку (а.п.53).

В ході судового розгляду, враховуючи викладене вище, показання обвинуваченого та свідків, які вони надали суду, з урахуванням того, що факт крадіжки та обсяг викраденого майна, встановлені під час розслідування кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого не оспорюються, а також з урахуванням доказів, досліджених судом, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_4 діяння повністю доведено і правильно кваліфіковано органом досудового розслідування за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчинена повторно.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину вчинений ОСОБА_4 злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України є злочином середньої тяжкості.

Досліджуючи дані про особу винного, суд встановив, що обвинувачений за місцем проживання характеризується негативно, про що свідчить характеристика Кіровського сільського голови від 09.02.2016 року, з якої встановлено, що ОСОБА_4 схильний до крадіжок. (а.п.85)

Обвинувачений вину у вчиненому злочині визнав, розповідав про вчинене, тим самим сприяв розкриттю злочину. Визнання вини обвинуваченим та сприяння розкриттю злочину суд розцінює як пом`якшуючі вину обставини.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Згідно довідок Городнянської центральної районної лікарні Чернігівської області від 15.02.2016 року та Долинської центральної районної лікарні Кіровоградської області від 10.02.2016 року у лікаря психіатра та у лікаря нарколога обвинувачений на обліку не перебуває.

ОСОБА_4 не працює, не перебуває на обліку як безробітний, не має стійких соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, судимість не знято і не погашено у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Врахувавши думку учасників процесу щодо призначення покарання, беручи до уваги негативні характеризуючі дані обвинуваченого, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі. Наявність пом`якшуючих обставин та фактична відсутність збитків дають суду підстави для призначення покарання в мінімальному розмірі вказаного виду покарання, встановленому у частині 2 статті 185 КК України, яка передбачає покарання за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення.
Аналізуючи дані про особу обвинуваченого, а також незначний строк, який сплив з моменту звільнення його з місць позбавлення волі до моменту вчинення нового злочину, суд приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, вважає за неможливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому, обрану під час досудового розслідування згідно ухвали слідчого судді Городнянського районного суду ОСОБА_12 від 10.02.2016 року, до набрання вироком законної сили слід залишити без змін тримання під вартою.

Суд приходить до висновку про те, що під час розгляду справи знайшов підтвердження той факт, що затримання ОСОБА_4 фактично відбулось не о 15-00 год. 10 лютого 2016 року, як зазначено в протоколі затримання ОСОБА_4 від 10.02.2016 року, а о 17-00 год. 08 лютого 2016 року, коли ОСОБА_4 був змушений залишатися поряд із уповноваженими службовими особами у визначених ними приміщеннях кабінетах та коридорі Городнянського відділу поліції.

Факт перебування ОСОБА_4 в кабінетах та коридорі Городнянського відділу поліції підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . Тому строк відбування покарання ОСОБА_4 необхідно рахувати з моменту його фактичного затримання з 08 лютого 2016 року.

Відповідно до ст. 72 КК України необхідно зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази по справі: велосипед марки «Ардіс», з велосипедним насосом, саморобним дитячим велосипедним сидінням та велосипедним замком, який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 , який за даними зберігальної росписки (а.п. 52) переданий на зберігнання потерпілій ОСОБА_7 , відповідно до ст. 100 КПК України слід повернути власнику потерпілій ОСОБА_7 .

Керуючись ст. 349, 370, 371, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання по цій статті у виді одного року позбавлення волі.
Строк відбування покарання, призначеного ОСОБА_4 , рахувати з моменту його затримання, з 08 лютого 2016 року.

Відповідно до ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний згідно ухвали слідчого судді Городнянського районного суду ОСОБА_12 від 10.02.2016 року, до набрання чинності вироком - залишити без змін.
Речові докази по справі: велосипед марки «Ардіс», з велосипедним насосом, саморобним дитячим велосипедним сидінням та велосипедним замком, який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 повернути власнику потерпілій ОСОБА_7 .

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області через Городнянський районний суд Чернігівської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1