Справа №295/3944/16-к

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.11.2016 року м. Житомир
Богунський районний суд м.Житомира в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
з участю обвинуваченого ОСОБА_4
з участю захисника ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки він закінчується. В обґрунтування зазначив, що ризики, які існували на час обрання даного запобіжного заходу не змінилися і відсутні підстави для обрання іншого більш м`якого виду запобіжного заходу.
Обвинувачений та захисник просили змінити ОСОБА_4 запобіжний захід на більш м`який, а саме на домашній арешт, врахувавши стан його здоров`я та наявність постійного місця проживання.
Заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
На даний час розгляд справи триває, не допитано ряд свідків.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а тому з урахуванням вказаних обставин, суд встановлює, що існує реальний ризик можливості обвинуваченим впливати на свідків, які проживають з ним в одному будинку, можливості переховуватися від суду, вчиняти нові кримінальні правопорушення, даних про неможливість перебування обвинуваченого під вартою за станом здоров`я у суду не має, а тому суд вважає, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого і на даний час продовження тримання ОСОБА_4 під вартою на 2 місяці є доцільним.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.182КПК України суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу у розмірі 80 розмірів мінімальної заробітної плати, що становить 110 240 грн, яка є достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.
Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.177,178,182,194,202,331КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Обвинуваченому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05 січня 2017року.
Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу у розмірі 80 розмірів мінімальної заробітної плати, що становить 110 240 грн, яку має право внести обвинувачений або інша фізична чи юридична особа (заставодавець) на депозитний рахунок Богунського районного суду міста Житомира.
У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_4 покладаються такі обов`язки, передбачені ст.194 КПК України:
1) прибувати до суду у визначений ним час за кожною вимогою;
2) не відлучатися за межі м.Житомира без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші, покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету.
Суддя ОСОБА_1