Справа № 521/4932/16-к
Номер провадження:1-в/521/2374/16
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2016 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника ПВК УДПтСУ в
Одеській області (№ 51) ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі, клопотання начальника ПВК УДПСУ в Одеській області (№ 51) про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця міста Одеси, українця, громадянина України, раніше не судимого, засудженого 29 листопада 2010 року Малиновським районним судом міста Одеси за ст. 121 ч 2 КК України до восьми років позбавлення волі, 27 січня 2016 року ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси строк скорочено на 3 місяці 4 дня, -

З клопотання начальника ПВК УДПСУ в Одеській області (№ 51) вбачається, що ОСОБА_5 відбуває покарання в ПВК УДПСУ в Одеській області (№ 51) з 04 березня 2011 року. Початок строку покарання 29 листопада 2010 року, кінець строку покарання 23 серпня 2018 року. На даний час не працевлаштований в зв`язку зі станом здоров`я, до захворювання працював на виробництві установи, має 4 заохочення, стягнення погашено. Провину в скоєному злочині на дійсний час визнає, в скоєному розкаюється, довів своє виправлення.
В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_5 в якій останній просить клопотання про умовно-дострокове звільнення розглядати у його відсутності.
Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки підстав для звільнення засудженого не має, та висловив думку що засуджений не довів своє виправлення.
Представник ПВК УДПСУ в Одеській області (№ 51) в судовому засіданні просив клопотання задовольнити.
Вивчивши матеріали про умовно-дострокове звільнення, вислухавши думку прокурора, представника установи виконання покарань, суддя вважає за необхідне у задоволені клопотання відмовити, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Пунктом 2 частини 3 статті 81 КК України, також встановлюється, що умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим (серед інших): не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Під час розгляду клопотання, судом встановлено, що засуджений формально підпадає під умовно-дострокове звільнення, оскільки відбув більше 2/3 строку покарання призначеного вироком суду. Також адміністрація колонії його характеризує доволі позитивно, як особу яка має право на умовно-дострокове звільнення.
Разом з тим, суд вважає, що обставини за якими було засуджено ОСОБА_5 , тяжкість покарання, розмір майнової шкоди, та його ставлення до праці свідчать про необхідність залишення засудженого у місці позбавлення волі.
Так, покарання це один із центральних інститутів кримінального права, якому відведена важлива роль щодо охорони найбільш значущих суспільних відносин від злочинних посягань.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Тобто мета покарання це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Застосовуючи покарання, суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і для задоволення почуття обурення і справедливості потерпілого, його близьких та суспільства в цілому.
Під час розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 має чотири заохочення, за користування мобільним телефоном 01 лютого 2013 року піддавався стягненню у вигляді попередження, яке погашене, на теперішній час не працевлаштований, заходи соціально-виховного характеру відвідує регулярно, однак позитивні висновки для себе робить не завжди, відповідно до характеристики начальника ПВК УДПСУ в Одеській області (№ 51), провину у скоєному злочині визнає, в здійсненному розкаюється.
Однак слід звернути увагу на характеристику затверджену начальником ПВК УДПСУ в Одеській області (№ 51) від 09 грудня 2014 року, яка була надана прокурором в судовому засіданні, з якої вбачається, що ОСОБА_5 навпаки провину у скоєному не визнав, в здійсненному не розкаюється, міру покарання призначену судом вважає не справедливою.
Враховуючи викладені обставини, суддя вважає, що в задоволені клопотання колонії необхідно відмовити, оскільки підстав вважати, що засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення у судді не має.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.ч.2, 3 ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суддя, -
В задоволенні клопотання начальника ПВК УДПСУ в Одеській області (№ 51) про умовно дострокове звільнення засудженої ОСОБА_5 відмовити.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_1