Справа № 297/29/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

18.03.2016 м. Ужгород
Цим вироком ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Берегова, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, непрацюючий, не судимий, засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України на 2 роки позбавлення волі.
З посиланням на ст. 75 КК України суд звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в 1 рік та з покладенням на нього обов`язку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 1982 грн. у покриття матеріальної шкоди та 7000 грн. у покриття моральної шкоди.
Суд визнав доведеним, що ОСОБА_7 25.09.2015 приблизно о 21 годині перед будинком № 1 «а» по вул. Петефі в с. Бадалові Берегівського району умисно схопив руками за руки та шию ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс йому декілька ударів коліном в область спини, повалив на землю, став правою ногою йому на груди та наніс декілька ударів правою рукою в область голови, внаслідок чого ОСОБА_9 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження в виді переломів 6-7 ребер справа та легкі тілесні ушкодження без розладу здоров`я у виді дисторзії шийного відділу хребта.
Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі вказує, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Стверджує, що вини в кримінальному правопорушенні він ні на стадії досудового розслідування ні в судовому засіданні не визнав, потерпілого коліном в область спини не бив, удари, нанесені в область обличчя і сідниць, спричинити переломів ребер не могли і що у висновку судово-медичної експертизи, на який послався суд, містяться істотні суперечності щодо локалізації переломів ребер. Зазначає також, що після їх сутички з потерпілим 25.09.2014 останній брав участь в іншій бійці, під час якої і міг отримати тілесні ушкодження. Просить скасувати вирок і призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
До початку апеляційного розгляду ОСОБА_7 апеляційні вимоги змінив: просить після скасування вироку кримінальне провадження щодо нього закрити. Додає, що суд обґрунтував вирок недопустимими доказами: показаннями свідків, які особисто події не бачили і проти визнання яких доказами сторона захисту заперечила та висновком судово-медичної експертизи, який суперечить документам, покладеним в його особову.
Апеляційний суд заслухав доповідь судді, пояснення обвинуваченого і захисника, які підтримали змінену апеляційну скаргу, промови представника потерпілого і прокурора, які заперечили проти апеляційних вимог, провів судові дебати, заслухав останнє слово обвинуваченого, перевірив матеріали кримінального провадження, обговорив доводи сторін, представника потерпілого і вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, окрім іншого, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення; форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Згідно ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, в кримінальному провадженні у формі публічного обвинувачення покладається на слідчого, прокурора. Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, відповідно до ч.4 ст. 110 і ч.2 ст. 291 КПК України, мають міститися в обвинувальному акті процесуальному рішенні, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і завершує досудове розслідування.
На суд, відповідно до приписів ст. ст. 314 і 374 КПК України, покладається перевірка відповідності обвинувального акту вимогам цього Кодексу, а у разі ухвалення вироку - формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, або пред`явленого особі і визнаного недоведеним, зазначення мотивів прийнятих рішень, доказів на підтвердження встановлених судом обставин, мотиви неврахування окремих доказів тощо.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з приписами ч.4 ст. 29 КПК України переклад процесуальних документів кримінального провадження засвідчується підписом перекладача.
Зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим, прокурором і судом першої інстанції не дотримані.
Слідчий виклав в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, правову кваліфікацію вчиненого, на його думку, кримінального правопорушення, але не сформулював в ньому обвинувачення, а також долучив до кримінального провадження переклад обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування і розписки про отримання копії обвинувального акта, не засвідчених підписами перекладача, чим істотно обмежив процесуальні права обвинуваченого, передбачені ст. 42 цього Кодексу (т.2 а.п.2-3). Прокурор, змінюючи обвинувачення в порядку, передбаченому ст. ст. 338, 341 КПК України, цих помилок не виправив (т.2 а.п. 63-64).
Згідно зі ст. 314 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участі прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та інших учасників кримінального провадження згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду і, в залежності від установленого, приймає одне з рішень, передбачених частиною 3 ст. 314 КПК України. При цьому суд проводить підготовку до судового розгляду тільки у разі, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої цієї статті.
Ці вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції також не додержані.
Так, обвинувальний акт з додатками надійшов до суду 09.01.2015 (т.2 а.п.1). З журналу підготовчого судового засідання від 23.01.2015 вбачається, що воно відбулось за відсутності інших учасників судового провадження окрім прокурора. При цьому суд всупереч приписам ст. 314 КПК України відповідності обвинувального акту вимогам цього Кодексу не перевірив, призначив на його підставі судовий розгляд і внаслідок ухвалив вирок, який не відповідає вимогам ст. 374 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 409 КПК України при розгляді справи в апеляційній інстанції такі порушення кримінального процесуального закону утворюють підставу для скасування вироку.
Ухвалити новий вирок або закрити кримінальне провадження за таких обставин Апеляційний суд не вправі, оскільки такі рішення суперечили б правилам, викладеним у ст.ст. 417 і 420 КПК України.
Відповідно до ст. 314 КПК України перевірка відповідності обвинувального акта вимогам цього Кодексу і прийняття, в залежності від встановленого, відповідного рішення віднесено до компетенції суду першої інстанції на стадії підготовчого провадження. В разі, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, суд в підготовчому засіданні має прийняти рішення про повернення його прокурору.
При новому розгляді кримінального провадження ці порушення закону слід усунути, забезпечити в повному обсязі додержання процесуальних прав обвинуваченого, інших учасників судового провадження, дослідити докази обвинувачення і захисту, перевірити доводи сторін, в тому числі викладені в апеляційній скарзі, та ухвалити судове рішення, яке відповідало б вимогам ч.1 ст. 370 КПК України.
Клопотань щодо запобіжного заходу Апеляційному суду не подано, тому питання про нього Апеляційний суд не обговорює і не вирішує.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
змінену апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Берегівського районного суду від 23.04.2015 щодо ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді