Справа № 296/4056/16-к
УХВАЛА
Іменем України
09 червня 2016 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
розглянув скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,
ВСТАНОВИВ:
03.05.2016 адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернувся в суд із даною скаргою, де зазначив, що 29.06.2016 старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_7 було прийнято процесуальне рішення про закриття кримінального провадження № 20000033.
Не погоджуючись із вказаною постановою скаржник просив: «скасувати постанову старшого слідчого прокуратури Житомирської області ОСОБА_7 від 29.02.2016 про закриття кримінального провадження № 20000033 як незаконну».
У судовому засіданні скаржник скаргу підтримав.
Процесуальний прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги в зв`язку з пропуском строків оскарження постанови.
Дослідивши матеріали справи, суд задовольняє скаргу виходячи з наступного.
Судом встановлено, що прокуратурою Житомирської області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 20000033, внесеному 06.12.2012 до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Предметом досудового розслідування були факти вчинення наступних кримінальних правопорушень:
-підроблення постанови Богунського районного суду м. Житомира від 21.09.2010 року про надання дозволу на проведення обшуку у квартирі будинку АДРЕСА_1 шляхом рукописного виправлення номера житлового будинку на АДРЕСА_2 , а також аналогічного підроблення подання до суду з клопотанням про дозвіл на проведення обшуку та інших документів, на підставі яких приймалася вказана постанова суду;

-завідомо незаконне затримання в приміщенні Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_4 об 11:00 годині 15.04.2011 та незаконне тримання ОСОБА_4 під вартою до 06.05.2011;

-підроблення протоколів: огляду від 24.09.2010, виїмки від 18.03.2011, огляду від 08.12.2011 року, накладення арешту на майно від 05 травня без зазначення року;

-не проведення досудового розслідування за клопотанням потерпілої ОСОБА_8 від 15.04.2014 по фактах службового підроблення протоколів оглядів від 24.03.2011 та від 26.11.2011 із зазначенням в них в якості понятих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 з виконанням підписів від імені цих понятих, стосовно чого вказана в протоколах у якості понятого ОСОБА_9 адвокату письмово пояснила, що участі в складанні цих протоколів не приймала і протоколи ці не підписувала;

-примушування давати показання свідка ОСОБА_6 при допиті 11.03.2011 службове підроблення цього протоколу допиту шляхом внесення в нього завідомо неправдивих відомостей та незаконне примушування ОСОБА_6 у супроводі податкових міліціонерів-конвоїрів проходити медичний огляд на предмет можливості її утримання в умовах ІТТ та СІЗО та незаконне позбавлення ОСОБА_6 волі з 12:00 до 19:00 годин цього ж дня.

За результатами проведення досудового розслідування старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Житомирської області юрист 2-го класу ОСОБА_7 29.02.2016 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 20000033, від 06.12.2012 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутності в діях старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПС України в Житомирській області ОСОБА_11 працівників ПМ ДПС України в Житомирській області та ГВПМ ДПІ у м. Житомирі ознак складів кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.371 КК України.
В обґрунтування поданої скарги, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 , представники ОСОБА_3 та ОСОБА_12 наголосили, що оскаржувана постанова слідчого прокуратури ОСОБА_7 від 29.02.2016 про закриття кримінального провадження № 20000033 винесена на підставі неповно і неправильно проведеного досудового розслідування та невірного застосування кримінального і кримінального процесуального законів.
Скаржники вважають, що внесення до офіційного документу постанови Богунського районного суду м. Житомира від 21.09.2010 без дозволу і згоди вказаного суду завідомо неправдивих відомостей шляхом рукописного підроблення і зміни номеру житлового будинку АДРЕСА_3 у якому суд дозволу проводити обшук не давав, та видачу 22.09.2010 цієї вже підробленої постанови суду працівникам податкової міліції для виконання 23.09.2010, а також аналогічне підроблення інших офіційних документів, на підставі яких суд приймав вказану постанову, здійснила посадова особа старша слідча з ОВС СВ ПМ ДПС у Житомирській області ОСОБА_11 (далі: «слідча податкової міліції») з метою ухилитися від повторного звернення до суду за виправленням у цій постанові суду помилки, допущеної нею у підготовленому, наданому до суду та розглянутому в суді поданні і інших матеріалах.
Вказують, що не зважаючи на очевидну наявності в діях службової особи слідчої податкової міліції ОСОБА_11 усіх складових формального злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, слідчий прокуратури і його процесуальні керівники належного і повного досудового розслідування цього епізоду не здійснили і незаконно в цій частині закрили кримінальне провадження.
Пояснюють, що намагаючись обґрунтувати оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження за фактом незаконного затримання ОСОБА_4 15.04.2011 близько 11:00 в залі Богунського районного суду м.Житомира слідчим податкової міліції ОСОБА_11 і завідомо незаконного тримання її під вартою до 06.05.2011, слідчий прокуратури ОСОБА_7 в оскаржуваній постанові вдався до навмисного спотворення фактичних обставин встановлених як місцевим судом так і досудовим розслідуванням і до перекрученого тлумачення норм Кримінального кодексу України.
На думку скаржників, оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження по фактах умисного службового підроблення слідчим податкової міліції ОСОБА_11 складених нею офіційних документів: протоколів огляду від 24.09.2010 та від 08.12.2011, протоколу виїмки від 18.03.2011, протоколу накладення арешту на майно від 05 травня (без зазначення року) та протоколів оглядів від 24.03.2011 і від 26.11.2011, з умисним внесенням до них цією ж слідчою податкової міліції ОСОБА_11 завідомо неправдивих відомостей про присутність понятих, хоча у дійсності у кожному з наведених випадках понятих не було, та підроблення у цих протоколах підписів від імені відсутніх понятих, прийнято слідчим прокуратури ОСОБА_7 незаконно на підставі навмисно спотворених наявних у кримінальному провадженні доказів з метою прийняття незаконного процесуального рішення про закриття кримінального провадження по цих епізодах.

Скаржники наголосили, що слідчий прокуратури ОСОБА_7 спотворив наявні у справі і частково наведені ним в оскаржуваній постанові факти того, що слідча податкової міліції ОСОБА_11 у офіційний документ протокол огляду від 24.09.2010 з прямим умислом внесла завідомо неправдиві відомості про присутність понятих під час цієї дії, скріпила своїм підписом фіктивний протокол і наявні у ньому підписи, підроблені від імені вказаних нею але відсутніх понятих, та окрім цього внесла до протоколу завідомо неправдиві відомості щодо року, місяця, дати і часу його складання.

На переконання скаржників, не відповідає вимогам закону рішення слідчого прокуратури ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження за фактами підробки протоколу огляду від 24.09.2010 та протоколу виїмки від 18.03.2011 та протоколів оглядів від 24.03.2011 і від 26.11.2011 через нібито неможливість встановити осіб, які виконали підписи від імені понятих в цих протоколах, складених і засвідчених підписами слідчої податкової міліції ОСОБА_11 , яка склала їх, долучила до матеріалів кримінальних справ № 079020/10 та виділених із неї в окреме провадження кримінальних справ № 079031/11 та № 079026/10 і через прокуратуру направила її для розгляду до суду.

Скаржники вважають, що під час кримінального провадження здобуто достатньо доказів примушування слідчим податкової міліції ОСОБА_11 . 11.03.2011 свідка ОСОБА_6 давати потрібні слідству показання шляхом погроз притягненням до кримінальної відповідальності та затриманням за підозрою у вчиненні злочину; проти її волі проходити медичний огляд на предмет можливості тримати її в умовах ІТТ та СІЗО та незаконного позбавлення її волі, а також вчинення службового підроблення офіційного документа протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від вказаної дати до тексту якого ОСОБА_11 як службова особа з прямим умислом внесла: 1) завідомо неправдиві твердження про наявність у кримінальній справі висновку судово-почеркознавчої експертизи за яким ОСОБА_6 підробляла підписи в товаро-транспортних документах; 2) в текст вже підписаного ОСОБА_6 протоколу допиту додрукувала завідомо неправдиву фразу про те, що допит припинено у зв`язку зі скаргами ОСОБА_6 на погане самопочуття.

Скаржники вказали на те, що 15.04.2014 потерпіла ОСОБА_4 подала слідству прокуратури клопотання про проведення слідчих дій за фактами підроблення протоколів оглядів від 24.03.2011 та від 26.11.2011, зокрема допиту ОСОБА_9 , яка у протоколах вказаних слідчих дій зазначена однією з понятих, але в поясненні на ім`я адвоката ОСОБА_4 пояснила, що при складанні ОСОБА_11 цих протоколів в якості понятого присутня не була і ці протоколи не підписувала. До цього часу це клопотання не виконане, відомості про це кримінальне правопорушення до ЄРДР не внесені.

Таким чином, скаржники з приводу епізоду підроблення постанови суду про дозвіл на проведення обшуку навели аргументи, спростувати які прокурор в судовому засіданні не зміг, а слідчий суддя вважає їх доцільним і належним обґрунтуванням неповноти досудового розслідування.

Відповідно до ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Обмеження недоторканості житла чи іншого володіння особи під час досудового слідства регламентується нормами кримінального процесуального законодавства. На час проведення обшуку у житлі ОСОБА_5 підстави для проведення обшуку та порядок надання згоди на його проведення визначалися статтею 177 Кримінально-процесуального кодексу України (1960).

Згідно вказаної норми обшук проводиться в тих випадках, коли є достатні підстави вважати, що знаряддя злочину, речі й цінності, здобуті злочинним шляхом, а також інші предмети і документи, які мають значення для встановлення істини в справі чи забезпечення цивільного позову, знаходяться в певному приміщенні або місці чи в якої-небудь особи. Порядок обшуку особи регламентувався окремою нормою статтею 184 КПК України (1960). Таким чином, кримінально-процесуальним кодексом, який діяв на час проведення обшуку, чітко встановлено, що обшук проводиться в певному приміщенні або місці, а не у особи, якій належить це приміщення чи місце.

Згідно п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.03.2008 № 2 "Про деякі питання застосування судами України законодавства при дачі дозволів на тимчасове обмеження окремих конституційних прав і свобод людини і громадянина під час здійснення оперативно-розшукової діяльності, дізнання і досудового слідства" у постанові про проведення обшуку повинно бути зазначено назву і склад суду, який розглянув подання; дані про особу, яка внесла подання; відомості про особу, в житлі чи іншому володінні якої необхідно провести обшук; точну адресу житла чи іншого володіння, якщо це автомобіль, то необхідно вказати марку автомобіля та державний реєстраційний номер.

Мотивуючи своє рішення про закриття кримінального провадження в частині підроблення постанови суду від 21.09.10 на проведення обшуку в житлі ОСОБА_5 , слідчий зазначив, що: "Під час досудового розслідування проведено вичерпні заходи та слідчі дії з метою встановлення особи, яка внесла зміни до рапорту, подання та постанови про проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , однак до позитивного результату зазначене не привело. А відтак неможливо достовірно встановити, з яким умислом та метою керувалася зазначена особа. Склад злочину, передбачений ст.366 КК України утворюється лише при наявності усіх ознак, в тому числі суб`єктивної сторони (прямого умислу). В даному випадку при невстановленні особи, яка внесла зміни до процесуальних документів, стверджувально констатувати про наявність в неї прямого умислу на вчинення підроблення офіційних документів підстав немає.
Далі, обґрунтовуючи своє рішення, слідчий прокуратури стверджує протилежне: "У той же час, з урахуванням зібраних доказів, способу та характеру внесених змін, є підстави вважати, що невстановлена особа, виправляючи цифру "5" на цифру "4" у рапорті, поданні та постанові суду про проведення обшуку намагалася не підробити його, тобто спотворити дійсну інформацію, а навпаки привести її у відповідність до фактично проведеної слідчої дії".

Таким чином слідчий прокуратури дійшов висновку, що особа, яка вносила виправлення у процесуальні документи діяла навмисно, але встановити цю особу слідство не може.

Не зважаючи на це слідчий прокуратури констатує, що: "Проведеним у кримінальному провадженню досудовим розслідуванням не знайшли свого підтвердження факти вчинення старшим слідчим з ОВС СВ ПМ ДПС в області ОСОБА_11 та працівниками податкової міліції службового підроблення, а тому у їх діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України. Кримінальне провадження за вказаним епізодом підлягає закриттю за відсутністю складу кримінального правопорушення".
За таких обставин, суд критично ставиться до висновку слідчого, що особа, яка вчинила виправлення у процесуальних документах не встановлена, але в діях слідчого податкової міліції ОСОБА_11 та працівників податкової міліції, які могли бути однією із таких осіб, відсутній склад злочину.

Вивчення матеріалів кримінального провадження, не зважаючи на ствердження слідчим прокуратури у оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження про те, що "проведено вичерпні заходи та слідчі дії з метою встановлення особи, яка внесла зміни до рапорту, подання та постанови про проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 ", свідчить про неповноту проведеного досудового розслідування за цим фактом.

У оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження слідчий прокуратури визнає, що виправлення номеру будинку у поданні та постанові про проведення обшуку виконані невстановленою особою. Однак, із постанови про закриття кримінального провадження не вбачається, які слідчі дії та процесуальні рішення, окрім допиту слідчого, працівників, що проводили обшук та одного понятого були здійснені слідчим для встановлення особи, яка вчинила підроблення вказаних процесуальних документів.

Слідством не призначалися та не проводилися відповідні експертизи на предмет:

?встановлення чи одним барвником та однією ручкою виконані виправлення в поданні слідчого на проведення обшуку, постанові суду про надання дозволу на проведення обшуку та рапорті о/у ОСОБА_13 ;

?встановлення чи одним барвником та однією ручкою виконані виправлення у вище вказаних документах та підписи службових осіб податкової міліції, які містяться в процесуальних та інших документах, що знаходяться в матеріалах кримінальної справи та датовані 17-24 вересня 2010 року.

Слідчий суддя погоджується, що без встановлення конкретної особи, яка здійснила підроблення постанови суду та інших, пов`язаних з нею документів, встановлення особи, яка організувала проведення незаконного обшуку з використанням підробленої постанови суду, взагалі не можливо розглядати питання про закриття кримінального провадження за вказаними фактами, викладеними в заяві ОСОБА_5 .

Досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні було встановлено, що слідчим ОСОБА_11 був складений та долучений до матеріалів кримінальної справи протокол огляду документів, грошей та інших предметів, вилучених при обшуку 23.09.2010 у АДРЕСА_4 . Вказаний протокол датований 24.09.2010. Особи, вказані понятими у протоколі огляду ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , заперечують свою участь у цій слідчій дії та підписання ними протоколу огляду. Показання свідка ОСОБА_14 про те, що він не підписував протокол огляду від 24.09.2010 підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи.

18.03.2011 слідчим ОСОБА_11 був складений протокол виїмки документів у свідка ОСОБА_16 , понятими в якому зазначені син слідчої ОСОБА_17 , який на час складання протоколу мав прізвище ОСОБА_18 , та знайомий сина ОСОБА_19 .

Допитаний у якості свідка ОСОБА_20 показав, що брав участь в якості понятого під час виїмки документів у ОСОБА_16 18.03.2011. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи підписи від імені ОСОБА_21 у протоколі виїмки від 18.03.2011 виконані не ним, а іншою особою. Крім того, потерпілими слідству надана довідка навчального закладу, де 18.03.2011 навчався ОСОБА_21 , із якої видно, що у день проведення слідчої дії він перебував на навчанні. Незважаючи на достатні підстави того, що ОСОБА_21 на досудовому слідстві дав завідомо неправдиві показання, слідчі дії щодо перевірки його показань не проводилися, процесуальне рішення про наявність чи відсутність в його діях складу кримінального правопорушення слідством не приймалося.

08.12.11 слідчим ОСОБА_11 був складений протокол огляду документів ТОВ "Експрес Тур-Харків". Понятими у цьому протоколі вказані ОСОБА_19 та ОСОБА_22 які в своїх поясненнях і показаннях заперечили участь у проведенні вказаної слідчої дії та підписання цього протоколу огляду. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи підпис від імені ОСОБА_19 у вказаному протоколі виконаний не ОСОБА_19 , а іншою особою, а підпис від імені ОСОБА_22 ймовірно виконаний ОСОБА_11 .

Слідчим ОСОБА_11 був складений та долучений до матеріалів кримінальної справи протокол накладення арешту на майно (комп`ютери, вилучені у ВАТ "Молочник") від 5 травня без зазначення року. У вказаному протоколі понятими зазначені ОСОБА_23 та ОСОБА_10 . Допитаний в якості свідка ОСОБА_23 заперечив свою участь в якості понятого у складанні цього протоколу накладенні арешту на майно та його підписанні.

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи підпис від імені понятого ОСОБА_23 у вказаному протоколі виконаний особисто ОСОБА_11 .

ОСОБА_10 на досудовому слідстві взагалі не допитувалася. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 померла. Свідок ОСОБА_17 (Ступак) пояснив, що ОСОБА_10 є його знайомою, на час його допиту вона інвалід, прикована до ліжка. Де проживає ОСОБА_10 йому не відомо. Це виглядає дивним, оскільки ОСОБА_10 є бабою ОСОБА_17 (Ступака) та матір`ю слідчої ОСОБА_11 . Усі ці особи проживали в одній квартирі.

Мотивуючи своє рішення про закриття кримінального провадження за фактами підроблення протоколів накладення арешту на майно від 05.05 без зазначення року та огляду від 08.11.11, слідчий прокуратури зазначає: "Враховуючи юридичну значимість вказаних документів; оформлення протоколу від 05.05 без додержання усіх реквізитів (відсутність року); оцінку зазначених протоколів поряд з іншими доказами судом при розгляді справи про обвинувачення ОСОБА_4 , за результатами якої винесено рішення, яке ніким не оскаржено та судом не знайдено підстав для постановлення окремої ухвали у порядку ст. 232 КПК України 1960 року; відсутність на даний час скарг з боку заінтересованих осіб (власників, володільців тощо) з приводу оглянутого та вилученого майна, а також враховуючи розмір заподіяної вказаними діями будь-чиїм інтересам шкоди в силу ч.2 ст.11 КК України підстав для притягнення ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності за вказаним фактом відсутні. Вказані дії ОСОБА_11 формально містять ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, однак за своєю малозначністю суспільної небезпеки не становлять та істотної шкоди будь-яким інтересам не спричинили.

Згідно ст.9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України,

Кримінального процесуального Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Разом з тим, слідчим:

¦не перевірялися показання свідка ОСОБА_17 (Ступака) про те, що він особисто був присутнім при проведенні слідчої дії та підписував протокол в якості понятого. Не з`ясовувалося чи перебував він у день проведення слідчої дії у м. Житомирі та чи міг взагалі брати участь у слідчій дії;

¦не перевірялося чи могла фізично ОСОБА_10 , яка згідно показань ОСОБА_17 (Ступака) була прикута до ліжка через хворобу, прибути до кабінету слідчого, брати участь у проведенні слідчої дії та підписати протокол;

¦слідством не проводилось експертне дослідження підписів від імені ОСОБА_10 з метою з`ясування ким виконані підписи від її імені у протоколах слідчих дій;

¦слідством не перевірялося, чи не могли протоколи інших слідчих дій, які були складені та долучені слідчим ОСОБА_11 до матеріалів кримінальної справи, підроблені аналогічним чином.

Також є спірним висновок слідчого прокуратури про те, що підроблення протоколу накладення арешту на майно 13 комп`ютерів, вилучених у ВАТ "Молочник" від 05 травня без зазначення року, не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяло і не може заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Так, 05.05.2011 на підставі вказаного протоколу накладення арешту на майно слідчий податкової міліції ОСОБА_11 прийняла процесуальне рішення постанову про заборону відчуження вказаного майна, якою постановила накласти арешт на комп`ютерну техніку та зберігати її у камері схову речових доказів. Цим процесуальним рішенням слідчий позбавила власника майна ВАТ "Молочник" права розпоряджатися належними йому речами - комп`ютерами.

Констатуючи, що дії по підробленню протоколу накладення арешту на майно не становлять суспільної небезпеки, тобто не заподіяли і не могли заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі, слідчий прокуратури не наводить жодного аргументу, що підтверджує його висновок, оскільки будь-яких процесуальних дій для з`ясування ступеня суспільної небезпеки вчиненого навіть не намагався здійснити.

Кількість вчинених службових підроблень офіційних документів, якими є процесуальні документи (протоколи слідчих дій), їх використання у кримінальному провадженні, наслідком якого могло бути засудження осіб, у тому числі і до позбавлення волі, вчинення цих дій фактично однією службовою особою, яка згідно чинного законодавства наділена значними повноваженнями щодо впливу на конституційні права громадян та діє умисно в супереч вимогам кримінального процесуального закону, усвідомлюючи можливі наслідки своїх протиправних дій, як разом так і кожна окрема становлять підвищену суспільну небезпеку. Виходячи із цього до вказаних дій не можуть застосовуватися положення ч.2 ст.11 КК України.

З огляду на наведене постанова про закриття кримінального провадження в частині підроблення вище вказаних процесуальних документів є незаконною.

Слідчим ОСОБА_11 розслідувалась кримінальна справа № 079020/10 за фактом ухилення посадових осіб ВАТ "Молочник" від сплати податків.

07 та 14 квітня 2011 року по окремим епізодам слідчим було порушено дві кримінальні справи проти ОСОБА_4 .

При цьому 13.04.2011 ОСОБА_4 була затримана в порядку ст. 115 КПК України (1960), а фактично звільнена лише 06.05.2011.

Богунський районний суд м. Житомира 22.04.2011 задовольнив скаргу адвоката ОСОБА_4 та визнав незаконним її затримання об 11:00 годині 15.04.2011.

Ухвалою від 13.05.2011 Апеляційний суд Житомирської області апеляцію прокурора на рішення Богунського районного суду від 22.04.2011 залишив без задоволення, а рішення суду першої інстанції в силі і без змін.

В оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження слідчий прокуратури стверджує, що: "Слід врахувати, що обов`язковим елементом складу злочину, передбаченого ст.371 КК України є те, що затримання підозрюваного здійснюється уповноваженою особою "завідомо незаконно". Враховуючи те, що позиція слідчого щодо затримання ОСОБА_4 та обрання їй запобіжного заходу у вигляді взяття під варту в судових засіданнях підтримувалась органами прокуратури, при цьому стороною обвинувачення не надано достатніх доказів суду в судовому засіданні від 22.04.2011 щодо наявності підстав для затримання ОСОБА_4 , а також в судовому засіданні від 15.04.2011 щодо наявності підстав для обрання їй запобіжного заходу взяття під варту, зазначене вказує на відсутність в діях ОСОБА_11 та її умислі вищевказаної обов`язкової ознаки складу злочину."
Даючи юридичну оцінку факту незаконного утримання ОСОБА_4 під вартою із 18 по 26 квітня 2011 року в приміщенні терапевтичного відділення ЦМЛ №1 м.Житомира без складання будь-яких процесуальних документів про її затримання, слідчий прокуратури стверджує, що: "За таких обставин, ознак кримінально-карних діянь в діях працівників податкової міліції по здійсненню чергування біля палати, в якій лікувалася ОСОБА_4 не встановлено."
Цей висновок слідчого прокуратури протирічить фактичним доказам, які встановлені попереднім досудовим розслідування.

Зокрема, свідок ОСОБА_11 на допиті показала, що адміністрацією лікувальної установи проводити слідчі дії за участю ОСОБА_4 було не рекомендовано, у зв`язку з погіршенням її здоров`я. Тому на виконання доручення слідчого ( ОСОБА_11 ) та виконання постанови суду (від 18.04.2011 про дачу дозволу на затримання та доставку до суду ОСОБА_4 ), оперативні працівники ГВПМ ДПІ у м. Житомирі здійснювали чергування біля палати, у якій ОСОБА_4 проходила лікування. По ГВПМ ДПІ у м. Житомирі був виданий відповідний наказ про чергування та складено графік чергувань. Твердження ОСОБА_4 про те, що до неї в лікарні нікого не пускали, не відповідають дійсності, оскільки, в матеріалах кримінальної справи містяться підтвердження того, що її відвідували адвокати.

Показання слідчого податкової міліції ОСОБА_11 як свідка про наявність у матеріалах розслідуваної нею кримінальної справи підтверджень того, що під час перебування у лікарні ОСОБА_4 відвідували адвокати, також свідчить про те, що ОСОБА_4 перебувала під вартою, і адвокати для зустрічі з затриманою ОСОБА_4 , повинні були ставити до відома слідчого та одержувати його дозволи на такі зустрічі.

За весь час перебування ОСОБА_4 у лікарні протокол її затримання у відповідності з вимогами кримінально-процесуального кодексу, який діяв на той час, слідчим не складався, ОСОБА_4 у палаті лікарні перебувала під вартою, що визнає і сама слідчий ОСОБА_11 . Посилання слідчого ОСОБА_11 на те, що охорона ОСОБА_4 в лікарні здійснювалася на виконання постанови суду не відповідає дійсності. Судом був наданий дозвіл на затримання та доставку до суду ОСОБА_4 . Дозвіл на затримання не означає фактичне утримання ОСОБА_4 без складання протоколу затримання під вартою у межах лікарняної палати на строк більше 72 годин.

Допитані в якості свідків працівники податкової міліції, які за термінологією слідчого "чергували" в лікарні, показали, що вони фактично охороняли ОСОБА_4 : «…нікого окрім лікарів до неї не пускали (до ОСОБА_4 не зміг потрапити навіть її чоловік), перевіряли її речі та передачі, ОСОБА_4 не могла покинути територію відділення та лікарні…»

Таким чином, висновок слідчого прокуратури про відсутність в діях посадових осіб, які незаконно утримували із 18 по 26 квітня 2011 року ОСОБА_4 під вартою, не ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Мотивуючи своє рішення про закриття кримінального провадження за фактом примушування ОСОБА_6 давати показання, незаконного позбавлення її волі та внесення завідомо неправдивих відомостей до протоколу допиту ОСОБА_6 від 11.03.2011 слідчий прокуратури констатував, що:

"В ході досудового розслідування вжито вичерпні заходи щодо встановлення місця знаходження оригіналу вказаного протоколу додаткового допиту свідка ОСОБА_6 від 11.03.2011, а також запитів, які б вказували про направлення ОСОБА_6 для проведення медичного огляду з метою можливості утримання її в умовах ІТТ, однак такі документи не знайдено. Таким чином у ході досудового розслідування не здобуто достатніх доказів, які б давали підстави оголосити підозру будь-якій посадовій особі органів податкової служби за ст.365 КК України щодо перевищення службових повноважень стосовно ОСОБА_6 , а заходи для їх здобуття, в тому числі прямих доказів, з урахуванням давності події вичерпано"

Ці твердження слідчого прокуратури не відповідають наявним у кримінальному провадженні доказам.

Так у томі 3 на а.с. 197-198 кримінального провадження є пояснення лікаря ЦМЛ №2 м.Житомира від 08.10.2012 ОСОБА_24 про те, з 11.03.2011 до лікарні, де він чергував, працівники міліції доставили ОСОБА_6 та надали йому письмовий запит про обстеження ОСОБА_6 і надання висновку на предмет можливості її утримання в умовах ІТТ та СІЗО.

У т. 7 а. с. 55-58 матеріалів кримінального провадження знаходиться протокол допиту свідка ОСОБА_25 від 15.01.2014 лікаря ЦМЛ №1 м. Житомира, який показав, що коли ОСОБА_6 доставили до лікарні працівники міліції, то вони пред`являли запит на предмет встановлення можливості її утримання в умовах ізолятора тимчасового тримання.

Таким чином, під час кримінального провадження здобуто опосередковані докази службового підроблення слідчим ОСОБА_11 протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 11.03.2011 та примушування слідчим ОСОБА_11 свідка ОСОБА_6 давати показання та організації незаконного позбавлення її волі.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у слідчого прокуратури належних підстав для закриття кримінального провадження № 20000033 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України і одночасно звертає увагу скаржників на те, що оскарження дій слідчих прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР за фактами підроблення протоколу огляду від 24.09.2010 вилученого під час обшуку на ВАТ «Молочник» у м. Житомирі, та протоколу огляду від 26.11.2011 є предметом розгляду окремої скарги згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого прокуратури Житомирської області ОСОБА_7 , про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 20000033.

Матеріали кримінального провадження № 20000033 направити до прокуратури Житомирської областідля проведення розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1