Справа № 448/984/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/414/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 448/984/15-к про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ст. 89 КК України судимості не має, проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

за ч.3 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на вирок Городоцького районного суду Львівської області від 18 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Городоцького районного суду Львівської області від 18 лютого 2016 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, кожному. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання залишено до набрання вироком законної сили. Вирішено питання щодо речових доказів.

ОСОБА_10 та ОСОБА_7 визнані винними у тому, що вони зранку, у невстановлений день, в кінці травня 2015 року, обоє в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою в групі, проникнувши у будинок, в якому тимчасово проживав ОСОБА_11 , у с. Волиця Мостиського району Львівської області, таємно викрали належну йому бензопилу «Eurotex GA 119» вартістю 1100 грн., викраденим розпорядились.

На вирок суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу.

В своїй апеляційній скарзі захисник просить вирок змінити в частині обвинувачення ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник ОСОБА_9 покликається на те, що на досудовому розслідуванні та в судових засіданнях ОСОБА_7 своєї вини не визнавав. У своїх показаннях ОСОБА_7 зазначав, що крадіжки з ОСОБА_10 не вчиняв. В ніч з 28 на 29 травня 2015 року він разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 у будинку ОСОБА_11 в с. Волиця розпивали алкогольні напої. Коли усі вийшли з будинку, а ОСОБА_11 поїхав в с. Шегині, він близько 7 год. ранку пішов в бар «Колиба», випити кави, де зустрів ОСОБА_10 , який повідомив йому, що ОСОБА_11 просив завезти його бензопилу в ремонт, а через те, що бензопила знаходилася на горищі, ОСОБА_10 попросив його допомогти її зняти. ОСОБА_7 намагався зателефонувати ОСОБА_11 , але зв`язок з ним був відсутній. ОСОБА_7 перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, а тому вважав, що ОСОБА_10 говорить правду. ОСОБА_10 заліз на горище та подав бензопилу ОСОБА_7 , а коли приїхало таксі, то вони поїхали в м. Мостиська до ОСОБА_14 , якому по телефону ОСОБА_10 казав, що бензопила його. Коли приїхали в м. Мостиська, то ОСОБА_10 забирав бензопилу з салону таксі та говорив з ОСОБА_14 , а потім вони разом пішли в обмінний пункт, де ОСОБА_14 віддав гроші, які був винен ОСОБА_6 за ремонт. Суд покликався на показання ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , однак такі є суперечливі, та не можуть бути належним доказом вини обвинуваченого ОСОБА_7 . Суд першої інстанції не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні підтвердив, що брав телефон у ОСОБА_11 , бо його телефон розрядився. Судом було залишено без задоволення клопотання захисту про витребування роздруківок дзвінків на підтвердження чи спростування показань ОСОБА_7 про те, що він намагався додзвонитися до ОСОБА_11 . Вина обвинуваченого ОСОБА_7 ґрунтується лише на сумнівних показаннях свідка ОСОБА_15 та обвинуваченого ОСОБА_10 , які змінювали свої показання. Умислу на викрадення бензопили в обвинуваченого ОСОБА_7 не було, його вина не доведена, а судом порушено презумпцію невинуватості.

При апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_9 апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на викладені в ній мотиви.

Обвинувачений ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції пояснив, що з вироком він погоджується, обставини події викладені у вироку правильно і відповідають дійсності. За ремонт бензопили він ОСОБА_7 не говорив. ОСОБА_14 йому грошей за ремонт винен не був. Гроші за бензопилу ОСОБА_14 дав ОСОБА_7 . Вони з ОСОБА_7 пішли в магазин, на частину грошей купили випивку та закуску й розпили в парку. ОСОБА_7 дав йому частину грошей, а решту взяв собі. Просить вирок залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді, виступ адвоката ОСОБА_9 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 , виступ прокурора щодо законності судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції в повному обсязі дотримані.

Незважаючи на заперечення у поданій апеляційній скарзі захисником обвинуваченого ОСОБА_7 вини обвинуваченого, висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, ґрунтується на належно досліджених й правильно оцінених доказах.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку, зокрема:

показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що вранці одного з днів, в кінці травня 2015 року, після того, як вони разом з ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_11 , вийшли з будинку ОСОБА_11 на вулицю, і коли останній пішов у свої справах, він запропонував ОСОБА_7 викрасти з будинку ОСОБА_11 бензопилу. Після чого, проникнувши через горище всередину будинку, викрав бензопилу, яка знаходилась під столом у кладовій, яку по драбині підняв на горище, звідки передав її ОСОБА_7 , який знаходився біля будинку. Потім вони вдвох, на таксі, відвезли бензопилу в м. Мостиська, де реалізували її ОСОБА_14 за 500 грн., частину з яких ОСОБА_7 віддав йому, а решту залишив собі;

показаннями потерпілого ОСОБА_11 про те, що в кінці травня 2015 року, з будинку, в якому він проживає, було викрадено належну йому бензопилу марки «Eurotex GA 119» вартістю 1100 грн., яка знаходилась в робочому стані, а тому ремонтувати її не було потреби, і він нікого про це не просив;

показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що зранку, в кінці травня 2015 року, йому зателефонував ОСОБА_6 та запропонував купити бензопилу за 500 грн., на що він погодився. Через деякий час до нього додому, на АДРЕСА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 привезли на таксі бензопилу «Eurotex GA 119» на продаж, і він, переконавшись, що така в робочому стані, пішов з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до обмінника, де, обмінявши гроші, заплатив ОСОБА_7 500 грн., частину з яких той віддав ОСОБА_6 . Ніяких коштів ОСОБА_6 він не був винен, 500 грн. заплатив за придбану в ОСОБА_6 та ОСОБА_7 бензопилу;

показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що зранку, в кінці травня 2015 року він на автомобілі «Renault Trafik» з околиці с. Волиця Мостиського району Львівської обл. відвіз на вул. Галицьку, 19 у м. Мостиська ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які мали з собою бензопилу, за надані послуги розрахувався ОСОБА_7 ;

протоколом огляду місця події від 02 червня 2015 року та долучених до нього фототаблиць, відповідно до яких в одноповерховому житловому будинку у с. Волиця Мостиського району Львівської області, в коридорі є вихід на горище, до якого приставлена драбина, а в кладовій, під столом, виявлено чохол та шину до бензопили (а.с.80-86);

із письмового клопотання ОСОБА_14 від 02 червня 2015 року вбачається, що він добровільно видав бензопилу «Eurotex GA 119», яку в кінці травня купив у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.92);

протоколом огляду предмету від 03 червня 2015 року, відповідно до якого бензопила «Eurotex GA 119» знаходиться в робочому стані, її вартість становить 1100 грн. (а.с.93);

відповідно до гарантійного талону на бензопилу «Eurotex GA 119», який видано магазином «Глобус», що знаходиться на вул. Ів. Павла II, буд. 7б у м. Мостиська, протоколу огляду предмету від 03 червня 2015 року за участі спеціаліста ОСОБА_17 вбачається, що викрадена у ОСОБА_11 бензопила придбана ним 21 жовтня 2014 року у вказаному магазині, і її вартість становить 1100 грн. (а.с.87-88).

Апеляційні доводи захисника ОСОБА_9 про неповноту судового розгляду, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 84, ч.3 ст. 374 КПК України суд у мотивувальній частині вироку зазначив показання обвинувачених, потерпілого, свідків як докази на підтвердження встановлених судом обставин та навів мотиви неврахування окремих доказів.

Твердження сторони захисту про відсутність у діях ОСОБА_7 складу злочину не відповідають фактичним обставинам справи.

У справі достовірно встановлено той факт, що ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , в кінці травня 2015 року, за попередньою змовою в групі, проникнувши у будинок ОСОБА_11 , у с. Волиця Мостиського району Львівської області, таємно викрали належну потерпілому ОСОБА_11 бензопилу «Eurotex GA 119» вартістю 1100 грн., викраденим розпорядились.

Суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі дав оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він разом з ОСОБА_6 не брав участі в крадіжці бензопили з будинку ОСОБА_11 , а тільки на прохання ОСОБА_6 допоміг йому зняти бензопилу з горища будинку та відвезти її в ремонт, правильно не взяв їх до уваги, розцінивши як такі, що дані ним з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин.

Характер і спільність дій ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , їх узгодженість, в тому числі щодо розпорядження майном, вказують на наявність їх попередньої домовленості та умислу на викрадення майна потерпілого ОСОБА_11 , поєднаного з проникненням у житло потерпілого.

Дані обставини були встановлені судом першої інстанції.

Доводи сторони захисту про неповноту судового розгляду колегія суддів визнає необґрунтованими.

Покликання сторони захисту на ту обставину, що суд, відмовивши у задоволенні клопотання сторони захисту про витребування від оператора мобільного зв`язку «Київстар» роздруківки телефонних дзвінків по абонентному номеру, яким користується ОСОБА_11 , таким чином допустив неповноту судового розгляду, оскільки не перевірив показання ОСОБА_7 про спробу зв`язатися з ОСОБА_11 для з`ясування того, чи просив останній ОСОБА_6 відвезти бензопилу в ремонт, є безпідставними.

Так, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 показав, що бензопила була справна, і він нікого, в тому числі ОСОБА_6 , не просив відвозити її в ремонт. Такі показання потерпілого підтвердив і обвинувачений ОСОБА_6 , який також показав, що він не говорив ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_11 просив відвести бензопилу в ремонт. Свідок ОСОБА_14 підтвердив, що бензопилу, яку йому привезли ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , він купив, а не брав її в ремонт.

Тому колегія суддів дійшла висновку, що відмова суду першої інстанції у витребуванні роздруківки телефонних дзвінків по номеру телефону, яким користувався ОСОБА_11 , жодним чином не вплинула на правильність висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 , оскільки показання останнього з приводу ремонту бензопили повністю спростовані показаннями потерпілого ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що розмови за ремонт бензопили не було.

Підстав вважати, що під час судового розгляду залишились недослідженими обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, немає. Отже визначені ст. 410 КПК України правові підстави для визнання судового розгляду неповним відсутні.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_9 покликається на суперечливість показань свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_15 про обставини вчинення обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 злочину. Такі доводи апелянта колегія суддів вважає необґрунтованими й до уваги не бере.

У суді першої інстанції свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 давали показання під присягою й були допитані сторонами кримінального провадження.

Показання свідків про обставини вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 злочину узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 , даними в суді першої інстанції та в апеляційному суді.

Послідовні й в цілому узгоджені між собою та з іншими об`єктивними доказами показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не викликають сумнівів у їх достовірності.

У вироку суду зазначено, що в судовому засіданні ОСОБА_7 вину у вчиненні злочину не визнав, і саме невизнанню обвинуваченим вини та його показанням суд дав у вироку належну оцінку.

Щодо призначеного обвинуваченим покарання, то слід зазначити, що воно відповідає вимогам ст. 65 КК України. При цьому, суд врахував ступінь тяжкості вчинених ними правопорушень, особу винних, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

За змістом ст. 75 КК України засуджений може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням із врахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Призначаючи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував і вказав у мотивувальній частині вироку на зазначені в ст. 75 КК України обставини: тяжкість вчиненого злочину, особи винних, обставини, що пом`якшують покарання, інші обставини справи.

Саме з врахуванням цих обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість виправлення обвинувачених без відбування покарання й на підставі ст. 75 КК України звільнив їх від відбування покарання з випробування з іспитовим строком тривалістю два роки та з покладенням на них передбачених п.2, п.3, п.4 ч.1 ст. 76 КК України обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання й роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 необґрунтованою. Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Вирок Городоцького районного суду Львівської області від 18 лютого 2016 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4