У Х В А Л А

02.11.2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні клопотання ТОВ «Флінт» про зняття арешту з коштів, накладеного ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.08.2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Флінт» звернулось до суду з клопотанням, в якому просить зняти арешт з коштів, які знаходяться на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритих ТОВ «Флінт» у ПАТ «Укрсоцбанк» (МФО 300023), в частині видатку коштів, з можливістю зарахування на зазначені рахунки коштів, що надходять.

У своєму клопотанні представник заявника посилається на те, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2016 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про накладення арешту на кошти, які знаходяться на розрахункових рахунках, відкритих ТОВ «Флінт» у банках, в частині видатку коштів, з можливістю зарахування на зазначені рахунки коштів, що надходять. Застосування вказаного запобіжного заходу здійснено в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000514 від 10.08.2016 р. згідно заяви інспектора з контролю за виконанням доручень управління регіонального контролю та безпеки ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () ОСОБА_6 щодо ТОВ «Флінт», за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України.

30 вересня 2016 року зазначене кримінальне провадження закрито, у зв`язку з відсутністю в діях службових осіб ТОВ «Флінт» складу вищевказаного кримінального правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 174 КПК України, прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна. Але, дане питання не було вирішено у встановленому законом порядку. Арешт на кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ «Флінт» у банках, не знято.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

При цьому КПК України не врегульовано порядок скасування арешту майна після закриття кримінального провадження, але відповідні роз`яснення містяться у п. 3 ч. 1 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок. Крім того, за ст. 13 Листа ВССУ № 223-558/0/4-13 від 05.04.2013 р. «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», розгляд питання щодо скасування заходів забезпечення кримінального провадження здійснюється у порядку, передбаченому статтями 147, 158, 174 КПК. Слід звернути увагу, що згідно ч. 1 ст. 147 КПК клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення розглядається слідчим суддею, судом (під час судового розгляду), який виніс ухвалу про накладення грошового стягнення. Такий підхід, враховуючи зміст положень ч. 6 ст. 9 КПК, доцільно використовувати й при розгляді клопотань про скасування відсторонення від посади та арешту майна слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення лише у випадках: визнання доводів особи, яка не була присутня при прийнятті рішення про накладення грошового стягнення, щодо безпідставності застосування такого заходу обґрунтованими. Рішення за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення оскарженню не підлягає, надходження від прокурора або підозрюваного/обвинуваченого, якого було відсторонено від посади, клопотання про те, що у подальшому застосуванні такого заходу минула потреба. Рішення за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про відсторонення від посади, на відміну від ухвали слідчого судді про відсторонення від посади або відмову у ньому (п. 11 ч. 1 ст. 309 КПК), оскарженню не підлягає; надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: 1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна; 2) доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; 3) доведуть, що арешт накладено необгрунтовано. Рішення за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про арешт майна, на відміну від ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому (п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК); оскарженню не підлягає. Слід звернути увагу суддів судів апеляційної інстанції, що у разі подання особами, визначеними у ст. 174 КПК, скарги на ухвалу слідчого судді суду першої інстанції про арешт майна у зв`язку з необгрунтованістю його накладення вони мають перевірити, чи подавалось цими особами клопотання про скасування цього заходу забезпечення слідчому судді місцевого суду та в разі негативної відповіді на зазначене питання може залишити ухвалу без змін. Іншими словами, з підстави необгрунтованості накладення арешту на майно особи, перелік яких визначено у ч. 1 ст. 174 КПК. вправі звернутися до слідчого судді суду першої інстанції із клопотанням про скасування ним своєї ухвали (абз. 2 ч. 2 ст. 174 КПК), а потім, у разі незгоди з прийнятим рішенням, вправі оскаржити ухвалу про арешт майна в апеляційному порядку згідно зі ст. 309 КПК.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Враховуючи те, що постановою від 30.09.2016 р. кримінальне провадження № 0000514 від 10.08.2016 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України, закрито, застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна є недоцільним, у зв`язку з тим, що минула потреба забезпечення такого кримінальне провадження.

Крім того, згідно з п. 1 ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність»: Арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду.

На даний час діяльність ТОВ «Флінт» повністю паралізована у зв`язку з не знятгям арешту коштів на зазначених банківських рахунках. Підприємство не має змоги здійснювати, передбачену Статутом та КВЕД діяльність, та виконувати господарські зобов`язання. Дана ситуація призвела до втрати довіри партнерів та порушила напрацьовані роками ділові контакти. Порушене, не виконанням процесуального законодавства, право власності ТОВ «Флінт» на кошти, що залишаються під арештом, завдає підприємству значних збитків, сума яких збільшується з кожним днем.

Положенням ст. 1 Протоколу від 20.03.1952 р. до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, крім іншого встановлено, що кожна фізична і юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За п. 4 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Прокурор в судове засідання з`явився, не заперечував проти задоволення клопотання.

Розглянувши клопотання, вислухавши прокурора та представника заявника, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься змагальність сторін.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, або обвинуваченого, або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо во необгрунто ни доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено вано.

Керуючись ст.ст. 7, 22, 171, 173-174 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання ТОВ «Флінт» про зняття арешту з коштів, накладеного ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.08.2016 року задовольнити.

Зняти арешт з коштів, які знаходяться на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритих ТОВ «Флінт» у ПАТ «Укрсоцбанк» (МФО 300023), в частині видатку коштів, з можливістю зарахування на зазначені рахунки коштів, що надходять.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

02.11.2016