Справа № 534/1806/16-к
Провадження № 1-кп/534/189/16
Вирок

Іменем України

21 листопада 2016 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Горішні Плавні матеріали кримінального провадження № 0001013 у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ Полтавської області, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

05.03.1998 р. Комсомольським міським судом Полтавської області за ст.229-6 ч.1 КК України до 1 роки позбавлення волі з застосуванням ст. 46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 1 рік 6 місяців;
21.12.1999 р. Крюківським районним судом м. Кременчука за ст.ст.17, 140 ч.2 КК України до 2-х років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;
25.02.2001 р. Крюківським районним судом м. Кременчука за ст.ст.17, 140 ч.2, 229-6 ч.2, 43 КК України до 3-х років позбавлення волі, звільнився 06.07.2001 р. відповідно до ст.52 КК України. Невідбутий строк 1 рік 5 місяців 1 день;
23.05.2002 р. Комсомольським міським судом за ст. 185 ч.3, 395, 70, 71 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 30.06.2005 р. по відбуттю строку покарання;
10.04.2006 р. Козельщинським районним судом Полтавської області за ст.185 ч.3, ст.69КК України до 1 року обмеження волі, звільнився 04.09.2006 р. по відбуттю строку покарання;
15.11.2007 р. Комсомольським міським судом Полтавської області за ст.395 КК України до 3-х місяців арешту, звільнився 15.02.2008 р. по відбуттю строку покарання;
18.05.2009 р. Козельщинським районним судом Полтавської області за ст.121 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 03.10.2013 р. по відбуттю строку покарання;
31.10.2014 р. Комсомольським міським судом Полтавської області за ст.185 ч.2 ст.75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, знятий з обліку 26.11.2015 р. по закінченню іспитового строку.
за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України,
встановив:
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив ряд тяжких умисних злочинів проти власності з таких обставин:
20 серпня 2016 року близько 01-00 год. ОСОБА_4 з метою викрадення чужого майна, прибув на територію садового товариства «Мичуринець» в м. Горішні Плавні, де шляхом пошкодження вікна проник до приміщення літньої кухні, розташованій на садовій ділянці АДРЕСА_2 алеї, звідки таємно, повторно, з корисливих спонукань викрав 14 одиниць різноманітного кухонного приладдя загальною вартістю 724 грн., однак свій злочинний намір не довів до кінця по причині, що не залежала від його волі, оскільки на місці вчинення злочину був затриманий працівниками ВП №2.

В продовження своєї злочинної діяльності, місяць потому, 28 вересня 2016 року ОСОБА_4 в аналогічний спосіб, з корисливою метою знову прибув на територію садового товариства «Мичуринець», де шляхом пошкодження віконного скла проник до приміщення садового будинку, розташованого на садовій ділянці АДРЕСА_3 , звідки таємно, повторно, з корисливих спонукань викрав 11 пар робочих рукавиць, сокиру, будівельний рівень та дві одиниці кухонного посуду і з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 502 грн.40 коп.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю, і підтвердив факт вчинення ним двох епізодів крадіжок за обставин, зазначених в описовій частині судового рішення.

Потерпілі до суду не з`явились, направивши відповідні заяви про розгляд справи за їх відсутності. Потерпіла ОСОБА_5 заявляє у справі цивільний позов на суму 180 грн.

Обгрунтовуючи висновки про доведеність вини обвинуваченого в скоєнні інкримінованих злочинів, суд, за відсутності заперечень учасників судового провадження, обмежившись допитом ОСОБА_4 , застосовуючи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, приймає до уваги, що фактичні обставини справи та об`єм викраденого майна по справі ніким не оспорюються, а відтак, кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України вважає вірною, а його вину доведеною повністю, оскільки він таємно, повторно, з проникненням в приміщення за епізодом від 20 серпня 2016 року - із закінченим замахом вчинив ряд крадіжок чужого майна.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.

Суд приймає до уваги, що скоєні ОСОБА_4 злочини є тяжким, втім, в якості обставини, що пом`якшує покарання враховує визнання обвинуваченим своєї вини та щире каяття в скоєному.

Згідно із представленими даними на особу обвинуваченого, останній проживає в родині з батьками, постійного джерела доходу не має, існує за рахунок випадкових заробітків у приватних осіб. Частково відшкодував потерпілій ОСОБА_5 завдані злочином збитки.

Призначаючи покарання в межах санкції, передбаченої ч.3 ст.185КК України, з врахуванням особи обвинуваченого, який повністю визнав свою вину, суд, призначаючи останньому покарання у вигляді позбавлення волі, з врахуванням позицій потерпілих, вважає за можливе звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням у відповідності до положень ст..75 КК України.

Звільняючи ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, суд, з метою організації органами виконання покарань належного контролю за його поведінкою, покладає на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілою ОСОБА_5 позову, суд виходить з наступного:
Відповідно до ст. 129 КПК України, постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє його повністю, частково, або відмовляє в його задоволенні.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна (далі Постанова) при вирішенні питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну фізичним та юридичним особам.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розмір збитків (ст.1192 ЦК України), що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Вартість викраденого майна по справі встановлена органам досудового розслідування, жодним учасником у справі не оспорюється, а відтак, заявлені потерпілою вимоги підлягають повному задоволенню.

Покладаючи на обвинуваченого обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд виходить з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Питання про речові докази вирішене судом у відповідності до положень ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України із призначенням покарання відповідно:

за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі.

за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі.

За сукупністю вчинених злочинів, у відповідності до положень ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно до відбуття призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з встановленням іспитового строку тривалістю на три роки.
У відповідності до положень ст. 76 КК України зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу з питань пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та періодично з`являтися туди на реєстрацію.

Позов потерпілої задовольнити. Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 завдану злочином матеріальну шкоду в розмірі 180 грн.

Речові докази у справі (а.с. 44) залишити потерпілій ОСОБА_5 , як їй належні.

На вирок суду протягом 30 днів з часу його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом:

Суддя ОСОБА_1