Справа № 359/2057/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/515/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 28 21.04.2016

УХВАЛА
Іменем України
21 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

з участю в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_7

та представника Бориспільської ВК № 119 ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2016 року, якою засудженому ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ізмаїл Одеської області, мешканцю АДРЕСА_1 , відмовлено в задоволенні клопотання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.05.2010 року ОСОБА_7 засуджено та призначено покарання за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України 9 років позбавлення волі.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.02.2016 року, зараховано строк відбування покарання попереднього ув`язнення з 22.05.2009 року по 07.09.2010 року включно, у виді 2 років 7 місяців 2 днів.

03 березня 2016 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2016 року відмовлено в задоволенні вищевказаного клопотання. Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений ОСОБА_9 хоч і характеризується позитивно, але за час відбуття покарання допустив 1 злісне порушення режиму, заохочення, що застосовувались до засудженого, мали місце в липні 2014 року, має заборгованість за виконавчим листом на значну суму, а також враховуючи обставину, що право на умовно-дострокове звільнення в березні 2016 року засуджений отримав внаслідок ухилення від слідства та суду протягом 2001-2009 р., перебуваючи міжнародному розшуку та на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-VIII, що в сукупності, не надає можливості однозначно зробити висновок про те, що засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення, а тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_9 просить ухвалу Бориспільського міськрайонного суду від 05.03.2016 року про відмову у застосуванні до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання скасувати та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд в своїй відмові посилається на те, що відносно нього існує виконавчий лист із заборгованістю, проте, законом не надано право обирати місце відбування покарання, аби обрати той виправний заклад на якому дійсно є робота, і робота високооплачена, за якою можливо проводити виплати за виконавчим листом. Допоки у виправній колонії була робота у промисловому секторі, яка оплачувалась, він працював, але чому бухгалтерією виправного закладу не здійснювалися виплати йому невідомо, оскільки виплати по виконавчому листу покладені саме на бухгалтерію виправного закладу.

Крім того, суд у своїй відмові послався на те, що засуджений перебував у міжнародному розшуку та ухилявся від слідства, однак даний факт ніяким чином не може впливати на вирішення питання про умовно-дострокове звільнення, оскільки до уваги суд мав брати саме час відбування покарання, а не час та перебіг досудового слідства.

Просить зважити на те, що він має намір сплачувати заборгованість за виконавчим листом, та не має наміру ухилятися від даної виплати, проте подальше його перебування у місцях відбування покарання не змінить ситуації по виплаті, оскільки за місцем відбування покарання змін не вбачаться.

Крім того, зазначає, що суд не врахував додаткові позитивні характеристики що були ним зібрані самостійно (Києво-Печерської лаври, Місцевої церкви), які доводять факт його виправлення та характеризують позитивно.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_9 та представника Бориспільської ВК № 119 ОСОБА_8 котрі підтримали апеляційну скаргу та просили її задоволити, думку прокурора, котрий апеляційну скаргу не підтримав та просив ухвалу суду залишити в силі, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарають у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Суд першої інстанції всупереч вищезазначеним вимогам не навів достатніх обґрунтувань та мотивів, що стали підставою для відмови в задоволенні клопотання.

Матеріали клопотання вказують на те, що засуджений відбув 3/4 частини строку покарання, а тому, відповідно до ч. 3 ст.81 КК України, у нього виникло право на умовно-дострокове звільнення.
Щодо доводів ухвали суду першої інстанції про не доведення засудженим свого виправлення, то вони не є належним чином мотивованими і не ґрунтуються на матеріалах клопотання.
Як вбачається з матеріалів клопотання, засуджений ОСОБА_9 за місцем відбування покарання характеризується позитивно, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має 8 заохочень та 1 стягнення за злісне порушення режиму утримання, яке було погашене у встановленому законом порядку. В період з липня 2011 року по травень 2014 року був працевлаштований на виробництві установи на дільниці меблів, до поставлених завдань ставився відповідально, проявляв розумну ініціативу. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує дружні стосунки із засудженими, позитивної спрямованості. У відношенні до персоналу установи ввічливий, тактовний, виконує їх вимоги, встановлені законодавством, підтримує зв`язки з рідними шляхом побачень, отримує від них посилки та передачі. Згідно висновку в.о. начальника відділення СПС № 4 ОСОБА_8 погодженого заступником начальника установи із соціально виховної та психологічної роботи ОСОБА_11 . Усатенком та затвердженого начальником Бориспільської ВК № 119 ОСОБА_12 , засуджений ОСОБА_9 довів своє виправлення та заслуговує на умовно дострокове звільнення.
Допитаний в судовому засіданні представник Бориспільської ВК № 119 ОСОБА_8 показав, що адміністрація колонії немає можливості забезпечити всіх бажаючих працювати, оскільки багато дільниць зачинилося. Засуджений ОСОБА_9 проявляв ініціативу у його працевлаштуванні і працював, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Посилання суду першої інстанції, як на підставу для відмови у задоволенні клопотання на те, що засуджений останній раз заохочувався лише в липні 2014 року, і в подальшому заохочений не був, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки закон не передбачає певної кількості заохочень для застосування умовно-дострокового звільнення

Сукупність даних, які характеризують особу засудженого, в тому числі його характеристики, ставлення до праці, соціальна спрямованість, наявність заохочень, вказують на те, що він довів своє виправлення, а тому він підлягає умовно-достроковому звільненню.
Згідно довідки Бориспільської ВК № 119 невідбута частина покарання станом на 15.03.2016 року відносно ОСОБА_9 становила 10 місяців 21 день.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2016 року підлягає скасуванню із ухваленням нової ухвали, якою клопотання засудженого підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2016 року, якою засудженому ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні клопотання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою задоволити клопотання ОСОБА_7 , звільнивши його умовно-достроково від відбування покарання призначеного Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області від 06 травня 2009 року на 09 місяців 16 днів.

СУДДІ: