Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
Справа № 511/1648/16-к
Номер провадження: 1-кп/511/134/16
"27" липня 2016 р. Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Роздільна Одеської області кримінальне провадження на підставі угоди про примирення за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бринівка, Роздільнянського району Одеської області, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого на утриманні 2-н неповнолітніх дітей, офіційно не працюючого раніше не судимого,
у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,
Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 12.10.2015 року біля 23.00 години, йшов додому по вул. Піонерській, в с. Бурдівка, Роздільнянського району Одеської області, де проходячи повз будинку б/н, побачив на вулиці біля входу у двір вказаного домоволодіння мотоцикл марки «Днепр», зеленого кольору, державний знак НОМЕР_1 , який згідно технічного паспорту серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , користувачем якого є ОСОБА_4 та вирішив незаконно заволодіти вказаним транспортним засобом. Надалі, реалізуючи власний злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом (угон) ОСОБА_5 , скориставшись відсутністю сторонніх осіб, поза волею власника та користувача транспортного засобу, 12.05.2015 року близько 23.05год. шляхом вільного доступу, незаконно заволодів транспортним засобом, а саме мотоциклом марки «Днепр» зеленого кольору, державний знак НОМЕР_1 , вартістю 2200грн., який покотив по вулиці та загнав на територію домоволодіння, в якому мешкає, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де сховав, розпорядившись у подальшому останнім на власний розсуд.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 289 КК України за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом, вказаний злочин у відповідності до ст. 477 КПК України до форми приватного обвинувачення не відноситься.
14.02.2016 року між потерпілим ОСОБА_4 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 з іншого, укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України, та разом з обвинувальним актом направлена до суду.
Згідно вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 1 ст. 289 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 у вигляді обмеження волі на строк три роки зі звільненням його від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на один рік шість місяців. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України. Згідно угоди до пом`якшуючих обставин віднесено щире каяття та активне сприяння злочину.
Перевіривши зміст угоди про примирення, вислухавши прокурора, обвинуваченого, потерпілого суд дійшов висновку, що угода затвердженню не підлягає з огляду на наступне.
Так, згідно з ч.7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:
1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладання угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Виходячи з вимог вказаної норми Закону, суд вважає, що угода про примирення може бути укладена між потерпілим та обвинуваченим та затверджена судом лише у разі, коли кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, стосується тільки приватних (особистих або майнових) інтересів потерпілого.
Об`єктом ч. 1 ст. 289 КК України є не лише майнові інтереси потерпілого, а й інтереси суспільства, зокрема, суспільні відносини у сфері безпеки дорожнього руху.
Так, згідно з п.19 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», приймаючи рішення щодо затвердження укладеної між сторонами кримінального провадження угоди, суд має враховувати, що у кримінальних правопорушеннях, де основним безпосереднім об`єктом виступають публічні інтереси (зокрема немайнові) а спричинена конкретним фізичним чи юридичним особам шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт, укладення угоди про примирення не допускається. Зокрема, затвердження таких угод не допускається у справах про злочини, передбачені розділом ХІ Особливої частини КК України - «Злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту».
Окрім того, судом зазначається, що в угоді про примирення відсутні пом`якшуючи обставини, а саме: наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей та повне відшкодування шкоди під час досудового розслідування, що повинно було враховано при узгодженні покарання винному. Також суд звертає увагу, що з обвинувального акту вбачається, що власником зазначеного транспортного засобу є ОСОБА_6 , а ОСОБА_4 , який укладав угоду, є тільки користувачем.
Враховуючи, що умови угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 суперечать вимогам КПК України, не відповідають інтересам суспільства, та порушують права, свободи та інтереси інших осіб, підстав для затвердження угоди про примирення суд не вбачає.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468- 475 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 474 КПК України, суд, -
В затвердженні угоди про примирення від 14.07.2016 року укладеної між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 - відмовити.
Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що згідно з ч.8 ст.474 КПК України повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя:ОСОБА_1