Справа № 309/5081/14-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

13.07.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів:,
ОСОБА_1 /головуючої/
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,представника потерпілої сторони ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/777/242/16, за апеляційними скаргами заступника керівника Хустської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 02 лютого 2016 року.
Цим вироком :
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка, Васильківського району, Дніпропетровської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, раніше не судимого,
визнано винним і призначено покарання:
- за ч.2 ст. 364 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі зі штрафом 17 000 грн. з позбавленням права обіймати адміністративно-господарські посади строком на 2 роки;
- за ч.2 ст. 366 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі зі штрафом 17 000 грн. з позбавленням права обіймати адміністративно-господарські посади строком на 1 рік;
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком три роки, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язок: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи.
Цивільний позов публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» завдані збитки в розмірі 399 917,25 грн.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу обрано у виді особистого зобов`язання.
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що відповідно до наказу ДТГО «Львівська залізниця» від 27.04.2007 № 303/ос працював з 28.04.2007 року по 03.04.2012 року на посаді начальника відокремленого підрозділу (далі ВП) «Хустська дистанція колії», будучи службовою особою, повинен був відповідно до Положення про ВП «Хустська дистанція колії» (в редакції від 2006 року), наказів про розподіл обов`язків між начальником ВП «Хустська дистанція колії» та його заступниками, зокрема, від 05.01.2009 № 1; від 04.01.2011 № 1; від 03.01.2012 № 1, здійснювати керівництво дистанцією колії в цілому і самостійно вирішувати питання господарської і фінансово-економічної діяльності дистанції, нести персональну відповідальність за виконання покладених на дистанцію обов`язків, за результати її діяльності, збереження та раціональне використання матеріальних цінностей, наслідки прийнятих ним рішень, виконувати покладені на нього обов`язки з організації діяльності відповідно до завдань підприємства та за дотриманням діючого законодавства, наказів та вказівок «Укрзалізниці», Управління Львівської залізниці та Ужгородської дирекції залізничних перевезень.
Будучи службовою особою ВП «Хустська дистанція колії», ОСОБА_6 , здійснюючи організаційно-розпорядчі і адміністративно-господарські функції, умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи іншої фізичної або юридичної особи використав своє службове становище всупереч інтересам служби.
Так, в період 2007 - 2010 років ОСОБА_6 , будучи наділений правом самостійно вирішувати питання господарської і фінансово-економічної діяльності дистанції, з метою незаконного та безоплатного обернення в різних кількостях МВБК, зокрема рейок типу «і», Р18, 1Y- а третім особам, надавав вказівки дорожньому майстру 9-го колійного цеху ОСОБА_11 , старшому шляховому майстру 2-ї дільниці ОСОБА_12 проводити демонтаж та передачу невстановленим особам матеріалів верхньої будови на об`єктах «Верхня будова головної колії км 1-6 дільниця Іршава - Ільниця 750 мм», «Під`їзна колія Іршава - Шахта 750 мм», без оформлення дозвільних документів на відчуження або продаж. Встановити конкретні дати та об`єм (кількість) частково проведеного демонтажу матеріалів верхньої будови колії та їх незаконного обернення третім особам не надається можливим, оскільки такі операції в період 2007-2010 років по бухгалтерському обліку не проводились, нестачі в щорічних інвентаризаційних відомостях дистанції не вiдoбpaжaлись.
Отримавши телеграфну вказівку ДТГО «Львівська залізниця» 25.05.2010 № Н/470, в якій зазначено, що «з метою запобігання розкрадання матеріалів верхньої будови колії на вузьколійній дільниці Іршава - Ільниця, яка закрита для руху поїздів з 1992 року, керівництво залізниці зобов`язує Хустську дистанцію колії тимчасово демонтувати колію на вказаній дільниці, зняті матеріали зберігати у визначеному місці під надійним наглядом», ОСОБА_6 , як керівник підприємства, в період квітня - червня 2010 року організував проведення працівниками ВП «Хустська дистанція колії» демонтажу решти матеріалів верхньої будови колії, які залишились на об`єктах: «Верхня будова головної колії км 1-6 дільниця Іршава - Ільниця 750 мм» та «Під`їзна колія Іршава - Шахта 750 мм», оскільки частина таких була на той час вже звернена з відома ОСОБА_6 на користь третіх осіб.
Вказаний факт підтверджується тим, що перевезення матеріалів від демонтажу основних засобів «Верхня будова головної колії км 1-6 дільниця Іршава - Ільниця 750 мм» та «Під`їзна колія Іршава - Шахта 750 мм» Хустської дистанції колії автомобілем КАМАЗ -5410 д.н.з. НОМЕР_1 по маршруту від станції Іршава до станції Королево відображено по даних бухгалтерського обліку дистанції в квітні-червні 2010 року, витрати на суму 9741,34 грн. передані по авізо-повідомленнях ВП «Управління будівельно-монтажних робіт №5».
Факт демонтажу названих основних засобів по вказівці ОСОБА_6 документально не був оформлений у ВП «Хустська дистанція колії», у відомостях виконання планових робіт, колійного обладнання, штучних споруд та земляного полотна (форма ПУ-75) по 9-му околотку, який займався обслуговуванням «Верхньої будови колії км 1-6 дільниця Іршава - Ільниця 750 мм» та «Під`їзна колія Іршава - Шахта 750 мм» за період квітень-червень 2010 року вказані роботи з поточного утримання колії, виконання робіт по розбиранню або демонтажу названих колій не відмічено.
Крім того, ОСОБА_6 , зловживаючи своїм службовим становищем всупереч інтересам служби , шляхом погроз про звільнення з роботи, підлеглих йому працівників бухгалтерії, технічного відділу та матеріально-відповідальних осіб спонукав документально не оформляти вказану господарську операцію в бухгалтерських та технічних документах, оскільки оприбуткуванню підлягали б відповідно: 3678 погонних метрів колії (далі п.м.к.) з рейок типу «і»; 2251 п.м.к. з рейок типу Р18 та 423 п.м.к. з рейок типу 1Y «а», а така їх кількість фактично була відсутня.
ОСОБА_6 , достовірно значи, що впродовж 2007-2011 років на об`єктах: «Верхня будова головної колії км 1-6 дільниця Іршава - Ільниця 750 мм» та «Під`їзна колія Іршава - Шахта 750 мм» частково були відсутні матеріали верхньої будови колії та з червня 2010 року взагалі відсутні, у зв`язку з їх демонтажем, при проведенні, відповідно до наказів від 29.10.2010 № 335, від 29.09.2011 № 294, щорічних інвентаризацій основних засобів станом на 01.11.2010 та 01.11.2011, спонукав членів комісій не відображати нестачі МВБК на вказаних об`єктах у інвентаризаційних відомостях та підписувати такі завідомо неправдиві відомості.
Після звільнення ОСОБА_6 з посади начальника ВП «Хустська дистанція колії» під час проведення в квітні 2012 року, відповідно до наказу від 10.04.2012 № ПК-36 начальника служби колії ДТГО «Львівська залізниця», позачергової інвентаризації основних засобів, що знаходяться на балансі ВП «Хустська дистанція колії» виявлено нестачу двох об`єктів: «Верхня будова головної колії км 1-6 дільниця Іршава Ільниця 750 мм» протяжністю 5929 п.м.к. та «Під`їзна колія «Іршава Шахта 750 мм» протяжністю 423 п.м.к. Матеріали верхньої будови колії, які були демонтовані в квітні - червні 2010 року з головної колії км 1-6 дільниця Іршава - Ільниця 750 мм, оприбутковано у Хустській дистанції колії по актам ПУ-81 лише у вересні 2012 року.
Вказане свідчить про те, що ОСОБА_6 , вчиняючи дії, які виразились в незаконному відчуженні в інтересах третіх осіб матеріалів верхньої будови колії на об`єктах: «Верхня будова колії км 1-6 дільниця Іршава - Ільниця 750 мм.» та «Під`їзна колія Іршава - Шахта»; не відображенні в бухгалтерських та технічних документах ВП «Хустська дистанція колії» фактів демонтажу названих колій; спонуканні підлеглих йому працівників дистанції не відображати нестач матеріалів верхньої будови колії при проведенні щорічних інвентаризацій в інвентаризаційних відомостях, будучи службовою особою, з корисливих мотивів, в інших особистих інтересах та інтересах третіх осіб, зловживав своїм службовим становищем всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки, які полягають у завданні матеріальних збитків ДТГО «Львівська залізниця», на суму 399917,25 грн., що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та внесення завідомо неправдивої інформації про те, що в ході інвентаризації не виявлено нестач, при тому, що фактично нестача матеріалів верхньої будови колії на об`єктах: «Верхня будова головної колії км 1-6 дільниця Іршава Ільниця 750 мм» та «Під`їзна колія Іршава Шахта 750 мм» ВП «Хустська дистанція колії» становила 399917,25 грн., що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто ДТГО «Львівська залізниця» спричинено тяжкі наслідки.
В апеляційній скарзі та поданих до неї доповненнях адвокат ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 на підставі п.2 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Вважає, що висновки суду є безпідставними, не ґрунтуються на зібраних доказах і не відповідають фактичним обставинам справи. Зловживання службовим становищем визнається злочином за наявності трьох спеціальних ознак в їх сукупності, і відсутність однієї з них свідчить про відсутність складу злочину, передбаченого ст. 364 КК України. Матеріали кримінального провадження не містять достатніх даних, які б вказували на наявність ознак вказаного злочину, та не містять документів, які підтверджують наявність будь-якого умислу на скоєння злочину в діях ОСОБА_6 як службової особи. Зокрема, матеріали справи не містять фактичних даних (доказів) про використання ОСОБА_6 свого службового становища шляхом зловживання ним з метою отримання матеріальної вигоди, або будь-яких інших дій матеріального характеру. Вказує на те, що судом не досліджено та не дано належної оцінки ряду документів, зокрема телеграфним повідомленням ДТГО «Львівська залізниця» від 25.05.2010 року № Н/470 (Т.1, а.п. 86), тобто вищестоящого органу якому підпорядкована дистанція колії, в яких містилися письмові вказівки про проведення демонтажу верхньої будови колії обов`язкові для виконання ОСОБА_6 як начальником колії, а також вказівки відносно того, що матеріали демонтованої верхньої будови колії дільниці «Іршава-Ільниця» повинні зберігатися у визначеному місці до вказівки щодо їх подальшого використання. Не досліджено акт проведення позачергової інвентаризації майна по другій виробничій дільниці Хустської дистанції колії від 19.04.2012 року (Т.2, а.п. 214-215), згідно якого виявлено рейки складовані на станції «Королево» протяжністю 4289,4 п.м.к. та на станції «Іршава» - протяжністю 3636 п.м.к., тобто загальна протяжність обрахованих актом демонтованих рейок 7925,5 п.м.к., в той час як згідно документації протяжність верхньої будови колії «Іршава-Ільниця» 8929 п.м.к. і відповідно «Іршава-Шахта» - 423 п.м.к. Акт ревізії від 14.06.2013 року окремих питань фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2010 до 31.12.2012 рр. та акт №44 НКРСЛ/1071309 (Т.2, а.п. 12-21), де визначена початкова та залишкова вартість демонтованих рейок, а також встановлено, що згідно матеріальних звітів значиться реалізація підприємством 11 штук 2-х метрових стовпчиків на суму 2492,27 грн. підприємцю Хома та відмічено відповідні поступлення грошових коштів. Договір між ДТГО «Львівська залізниця» та ОСОБА_13 ЛП-1182 П/НЮ від 16.11.2011 року щодо поставки рейок вагою більше 50 тон (Т.2, а.п. 201-204), при цьому жодним із актів ревізії не досліджено поставку рейок 4-ої групи придатності за цим договором, а також те, що відгрузка проводилась Хустською дистанцією колії за накладною №2 від 30.01.2012 року (Т.2, а.п. 190) на 17,5 тон та 15.02.2012 року накладна №3 за якою відпущено 11 тон рейок (Т.2, а.п. 194-197), що стверджується протоколом допиту свідка ОСОБА_13 (Т.2, а.п. 186-189). Оплата відпущених згідно згаданого договору рейок проведена по безготівковому розрахунку згідно виданого постачальником рахунку. Разом з тим, судом не досліджений протокол наради про результати інвентаризації від 28.04.2007 року (Т.3, а.п. 29-31), в якому встановлено відсутність станом на квітень 2007 року колії на перегоні «Ільниця-Шахта», після проведення якої її протокол було надіслано управлінню Львівської залізниці, яка у свою чергу створила комісію та провела ревізію матеріальних цінностей вивівши нестачу. Дослідженню підлягають також копії доповідних записок за 2007-2009 роки (Т.1, а.п. 82-84). Крім цього, просить викликати в судове засідання і допитати свідка ОСОБА_11 дорожнього майстра 9 колійного цеху, та витребувати в ДТГО «Львівська залізниця» акт ревізії від квітня 2007 року за результатами наради від 28.04.2007 року.
В доповненні до апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 просить вирок скасувати, а провадження закрити з підстав відсутності складу кримінальних правопорушень відповідно до ч.2 ст. 84 КПК України. Обгрунтовує тим, що судом першої інстанції не дотримано положення ст.2 та ст. 11 КПК України - суд не встановив всі складові злочину : об`єкт, суб`єкт, об`єктивна сторона, суб`єктивна сторона. Щодо об`єкту злочину, то слідством не встановлено, що на час призначення ОСОБА_14 на посаду 28.04.2007 існував такий об`єкт як залізнична колія «Верхньої будови км 1-6 дільниця Іршава Ільниця 750 мм» протяжністю 5929 м.п.к. та під`їзна колія «Іршава Шахта 750 мм», протяжністю. 423 п.м.к. та що вказані об`єкти належать на праві власності Державному територіально-галузевому об`єднанню Львівська залізниця.
Вказує, що відсутня об`єктивна сторона злочину, так як ОСОБА_14 після призначення його його на посаду виявив значну нестачу основних засобів, про що повідомив управління залізниці, що стало наслідком проведення інвентаризації. Однак слідством це не було взято до уваги. Не взято до уваги, що була нестача на суму 534 000 грн., тому ОСОБА_14 не може відповідати за своїх попередників. Крім того, на виконання вказівки ДТГО Львівської залізниці ОСОБА_14 організував демонтаж Хустстької дистанції колії. Актом проведення позачергової інвентаризації виявлено зберігання рейок на ст. Королево у кількості 4289, 5 та на ст. Іршава 3636, а разом 7925, 5 п.м.к., хоча згідно документації протяжність верхньої будови Іршава- Ільниця складає 5929 п.м.к. і відповідно Іршава Шахта -423.
Разом з тим не було досліджено поставку рейок на виконання угоди між ДЛГО Львівська залізниця і гр. ОСОБА_13 вагою 50 тон. Відгрузка рейок здійснювалась саме Хустською дистанцією колії. Оплата проведена по безготівковому розрахунку, про що ствердив свідок ОСОБА_13 . Отже ОСОБА_14 здійснював господарську діяльність у спосіб визначений Положенням про Хустську дистанцію колії, кошти від реалізації рейок поступали на рахунок дистанції, а не на особистий рахунок ОСОБА_14 . Що спростовує висновок суду про вчинення ОСОБА_14 дій, які виразились в незаконному відчудженні в інтересах третіх осіб.
Акт ревізії від 14.06.2013 проведений Рахівською міжрайонною державною фінансовою інспекцією був проведений після звільнення ОСОБА_14 з роботи понад один рік. За цей період нестача могла виникнути по вині інших осіб, що ставить під сумнів висунуте обвинувачення.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора про часткове підтримання апеляційної скарги та прохання про перекваліфікацію дій ОСОБА_14 з ч.2 ст. 366 КК на ч. 1 ст. 366 КК України, призначення покарання за санкцію ч.1 ст. 366 КК у виді 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади строком на 1 рік, пояснення обвинуваченого ОСОБА_15 про підтримання апеляційної скарги захисників та часткове підтримання апеляційної скарги прокурора, захисника ОСОБА_7 про підтримання апеляційної скарги захисника, пояснення представника потерпілого і цивільного позивача ОСОБА_8 в запеерчення апеляційної скарги захисника, прохання про залишення вироку без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Вирок суду має відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Оскаржуваний вирок цим вимогам відповідає не в повній мірі.
Визнаючи особу винною у вчиненні кримінальних правопорушень, суд у вироку не навів обґрунтувань, якими саме доказами підтверджується висунуте ОСОБА_14 обвинувачення. Зокрема, за ч.2 ст. 364 КК України, суд у вироку не вказав у чому проявився корисливий мотив ОСОБА_14 , які саме докази свідчать про конкретний час вчинення злочину, не розкрив які саме докази підтверджують розмір шкоди, заподіяної злочином, достовірність її визначення, достатність та допустимість як доказів відповідно до ст. 94 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_15 підтримуючи в апеляційному суді свої показання дані суду першої інстанції, заперечив вину за висунутим обвинуваченням, пояснюючи, що з його боку ніяких зловживань не було, що будучи призначеним на посаду у 2007 році, виявив недостачі, про які повідомив вищестояче керівництво. Останнє в свою чергу створило робочу комісію з 30-ти осіб, була проведена інвентаризація, складені відповідні акти, в яких була відображена недостача матеріалів, тобто колії та її складових. Оригінал акту зберігається на Львівській залізниці. Залишки колії на дільниці Іршава Ільниця, були зняті та поміщені на зберігання на склад, колія Іршава-Шахта була демонтована самим підприємством, оскільки така знаходилась на його балансі. Ніяких примушувань до працівників не застосовував, а вимагав від них виконати ту роботу, яку вони повинні були робити. Ніяких порушень він не допустив, під час його роботи керівництво до нього скарг не мало, інакше би кримінальна справа була відразу порушена, а не після його звільнення .
Суд у вироку не навів спростувань в заперечення обвинуваченим вини, тобто не навів доказів на підтвердження встановлених судом обставин, що доводять вину особи у вчиненні кримінальних правопорушень та не навів мотивів чому не взяв до уваги показання обвинуваченого.
Крім того, суд в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, формально вказав на аркуші справи, які, на його думку, доводять вину, замість розкрити їх зміст, навести обґрунтування форми вини і мотивів кримінальних правопорушень, способу вчинення та наслідків кримінальних правопорушень та доказів цього; не виклав підстави для задоволення цивільного позову, доводів на його обґрунтування.
Отже, вирок суду є необгрунтованим та невмотивованим, не відповідаючим вимогам ст. 370 КПК України.
Тому апеляційні доводи захисника ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_7 , про те, що суд у вироку не навів обґрунтувань доказів доведеності складу злочину заслуговують на увагу.
Злочин, передбачений ст. 364 КК України включає у себе декілька кваліфікуючих ознак : «1) зловживання владою або « 2) службовим становищем»: 3) використання службовою особою влади ; 4) чи службового становища всупереч інтересам служби:
а) з корисливих мотивів
б) в інших особистих інтересах
в) в інтересах третіх осіб
та має бути встановлений причинний зв`язок між діянням та наслідками.
Суд у вироку зазначив юридичну кваліфікацію ч.2 ст. 364 КК України, вказавши на декілька ознак, при цьому не конкретизуючи якими діяннями така кваліфікація охоплюється та доведена в суді, а також зазначив і інші, які не містилися в обвинувальному акті , зокрема, «зловживання владою », таким чином вийшовши за межі кваліфікації дій обвинуваченого.
Заслуговують на увагу і твердження апелянтів про те, що суд залишив поза увагою з`ясування питання чи на час призначення ОСОБА_14 начальником дистанції , матеріальні цінності були у наявності. Ця обставина не знайшла свого відображення у вироку.
Щодо злочину, передбаченого ч.2 ст. 366 КК України, суд визнав ОСОБА_14 винним у службовому підробленні за кваліфікуючими ознаками " внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, складання і видача неправдивих офіційних документів". Проте, суд у вироку не розкрив суть усіх кваліфікуючих ознак інкримінованого злочину , зокрема, в чому полягало складання ОСОБА_14 завідомо неправдивого офіційного документа ( якого саме) та видача цього документа і кому; які від цього наступили тяжкі наслідки, не навів доказів та мотивів, що в діянні особи є склад кримінального правопорушення.
Одночасно апеляційний суд вважає також обґрунтованими апеляційні доводи прокурора щодо невірної кваліфікації діянь ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 366 КК України, а також правильність призначеного покарання за цією статтею. Убачається, що покарання судом призначено без урахування змін до даної норми Закону та без урахування вимог ст.4 і ст. 5 КК України.
Окрім того, убачається, що суд прийняв до розгляду обвинувальний акт, у якому відсутнє формулювання обвинувачення , викладені лише фактичні обставини підозри, з яких не зрозуміла суть кримінальних правопорушень, кваліфікація діянь не узгоджується з викладеними фактичними обставинами, отже вони є неконкретними, неточними, у ньому також не з повнотою зазначені анкетні дані обвинуваченого та потерпілого, а реєстр матеріалів досудового розслідування не містить усіх процесуальних дій, рішень та виду заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування, прийнятих під час досудового розслідування, не містить і відомостей про дотримання вимог ст. 290 КПК України.
Зважаючи на це, суд першої істанції не мав правових підстав для прийняття до розгляду такого обвинувального акту, що стало наслідком постановлення ним необгрунтованого та немотивованого вироку, чим суд допустив істотні порушення вимог КПК України .
З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування вироку на підставі ч.1 ст. 412 КПК України, проте апеляційний суд не може постановити законне, обгрунтоване та мотивоване рішення, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, тому на підставі ст. 415 КПК України кримінальне провадження підлягає направленню суду першої інстанції на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого провадження.
Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги заступника керівника Хустської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_9 та захисників ОСОБА_10 і ОСОБА_7 - задовольнити частково.
Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 02.02.2016 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366 КК України - скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: