Справа № 348/231/16-к
Провадження № 11-кп/779/356/2016
Категорія ч.2 ст.121 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

та його захисника адвоката ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000679 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02 червня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с..Кубаївка Надвірнянського району, громадянина України, українця, з середньою технічною освітою, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, який проживає в АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України -

в с т а н о в и л а :
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначено у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 08.12.2015 року з 19.30 год., тобто з часу його затримання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання ОСОБА_7 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 08.12.2015 року по день набрання цим вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави 768,00 грн. за проведення судово-дактилоскопічної експертизи.

Вирішено питання про речові докази в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 умисно спричинив тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Суд першої інстанції встановив, що 07 грудня 2015 року приблизно о 18.00 год. потерпілий ОСОБА_10 разом із ОСОБА_11 прийшли в гості до ОСОБА_7 , що в АДРЕСА_1 , де разом вживали спиртні напої. В кімнаті будинку під час розпивання алкогольних напоїв між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виникла словесна суперечка, яка в подальшому переросла в бійку, під час якої ОСОБА_7 , не бажаючи припинити конфліктну ситуацію, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, наніс декілька ударів кулаками по голові ОСОБА_10 . Після побиття потерпілий ОСОБА_10 направився до місця свого проживання в с.Саджавка Надвірнянського району, де зранку 08.12.2015 року на початку села його виявленого місцевими жителями та доставлено в Надвірнянську ЦРЛ. Того ж дня, тобто 08.12.2015 року о 10,55 год. він від отриманих тілесних ушкоджень помер в реанімаційному відділенні ЦРЛ. В результаті нанесення ОСОБА_7 ударів потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з крововиливом під оболонки головного мозку та тім`яні тканини голови, які є небезпечні для життя в момент їх заподіяння та перебувають в прямому причинному зв`язку із настанням смерті потерпілого, а також садно спинки носа, синець та забійну рану правої орбітальної ділянки, забійну рану надбрівної ділянки справа, синець лобової ділянки справа, синець лівої орбітальної ділянки, садно добової ділянки зліва, садно лобно-тім`яної ділянки зліва, крововилив під слизову оболонку верхньої губи, синець правої кисті, синець та садно правого ліктьового суглобу, садно ділянки правого колінного суглобу, садно лівої гомілки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок суду в частині призначеного йому покарання та застосувавши ст..69 КК України, призначити йому більш м`яке покарання нижче від найнижчої межи санкції ч.1 ст.121 КК України..

Вважає, що призначене йому покарання є надмірно суворим, оскільки не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі.

Вважає, що суд першої інстанції не врахував те, що він повністю визнав свою вину у вчиненому, визнав всі обставини, що вказані в обвинувальному акті та кваліфікацію його дій за ч.1 ст.121 КК України, активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується за місцем проживання, працював в лісгоспі, раніше не судимий, на протязі шести років проживає однією сім`єю з ОСОБА_12 , разом з якою виховує четверо дітей, одна з яких є його дочкою ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вважає, що при призначенні покарання суд першої інстанції не прийняв до уваги цинічну та неадекватну поведінку потерпілого, який знаходячись в його будинку тяжко образив його честь і гідність та спровокував на вчинення злочину.

Звертає увагу на те, що наносячи удари потерпілому, він не допускав, що від його дій може наступити смерть потерпілого ОСОБА_10 .

Вважає, що сукупність вищевказаних обставин давала суду першої інстанції підстави застосувати вимоги ст..69 КК України та призначити йому більш м`яке покарання нижче від найнижчої межи санкції ч.1 ст.121 КК України.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги, просили змінити вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання та призначити обвинуваченому більш м`яке покарання із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межи санкції ч.1 ст.121 КК України..;

- прокурор та потерпіла ОСОБА_9 заперечили з приводу поданої апеляційної скарги, оскільки вважали, що суд призначив обвинуваченому законне та обґрунтоване покарання, а тому просили вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оскаржує правильність встановлених судом фактичних обставин, правильність кваліфікації його дій та доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вказує на те , що призначене йому покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого та є занадто суворим.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.65 КК України, призначаючи покарання ОСОБА_7 враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Зокрема, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнав обставинами, які пом`якшують покарання активне сприяння розкриттю злочину та каяття у вчиненому.

Разом з тим, суд першої інстанції обґрунтовано у відповідності до вимог ст.67 КК України визнав обставиною, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Колегія суддів вважає, що доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він фактично проживає однією сім`єю з ОСОБА_12 , разом з якою виховує четверо дітей носять бездоказовий характер, оскільки обвинуваченим і стороною захисту не надано належних та достовірних доказів вищевказаних обставин.

Доводи обвинуваченого про те, що суд першої інстанції не врахував, те що він позитивно характеризується за місцем проживання та місцем колишньої роботи не відповідають дійсності, оскільки вищевказані докази досліджувались в суді першої інстанції і були враховані при призначенні покарання.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції повинен був врахувати, що своєю поведінкою потерпілий ОСОБА_10 спровокував його на вчинення злочину.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції були враховані обставини вчиненого злочину, відповідно до яких словесна суперечка між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виникла під час розпивання ними алкогольних напоїв та переросла в бійку між ними.

Колегія суддів приймає до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що наносячи удари потерпілому, він не допускав, що від його дій може наступити смерть потерпілого ОСОБА_10 .

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України характеризується необережним ставленням винного щодо суспільно - небезпечних наслідків вчиненого злочину у виді смерті потерпілого.

Колегія суддів звертає увагу на те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначене в межах близьких до мінімальних, встановлених санкцією ч.2 ст.121КК України, оскільки зазначена частина статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2004 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за дані злочини, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Колегія суддів вважає, що сукупність встановлених судом обставин, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи винного, який вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, не свідчить про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину і не дає підстав для застосування ст.69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі санкції ч.2 ст.121 КК України.

Колегія суддів вважає що, призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також є справедливим щодо досягнення мети покарання виходячи з вимог ст. 50 КК України в зв`язку з чим відсутні підстави для його пом`якшення та зміни вироку суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376 ч.2,404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців із дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4