Кримінальне провадження № 1-кп/331/146/2016
ЄУН 331/1818/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2016 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, гр. України, освіта повна загальна середня, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,
ВСТАНОВИВ:
08 лютого 2016 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись біля будинку №39 по пр. Леніна в м. Запоріжжя, під приводом здійснення телефонного дзвінка взяв у раніше йому знайомого неповнолітнього ОСОБА_7 мобільний телефон «Леново А З16» в корпусі чорного кольору, вартістю 1 000 гривень, що належить ОСОБА_4 та утримуючи його при собі зник з місця скоєння злочину, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальних збитків на загальну суму 1000 гривень.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого:

- за ч.1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

В підготовчому судовому засіданні надійшла угода про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 від 24.02.2016 року.

Виходячи зі змісту даної угоди, обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Згідно угоди сторони погодились на призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ст. 190 ч.1 КК України у вигляді 80 годин громадських робіт.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений зазначив, що він цілком розуміє права та наслідки укладення угоди, які передбачені ч.5 ст. 474 КПК України, які йому були роз`яснені судом в судовому засіданні.

Також в підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою вину та надав суду згоду на призначення узгодженого покарання.

На підставі пояснень обвинуваченого та потерпілої суд встановив, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ст.471 КПК України, в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій не пов*язаних з відшкодуванням шкоди, які обвинувачені зобов*язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або не призначення покарання та звільнення його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою провину, щиросердно раскаявся у вчиненні кримінального правопорушення, сприяв проведенню досудового розслідування. Ці обставини оцінюються судом як пом*якшуючі відповідальність обставини. Обтяжуючих відповідальність обставин суд не вбачає.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, але притягався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, офіційно не працевлаштований, не одружений, має постійне місце проживання. У зв*язку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливо із застосуванням покарання у вигляді громадських робіт.

Цивільний позов не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України

Процесуальних витрат по справі не має.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 468-475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення від 24 лютого 2016 р. у кримінальному провадженні № 1-кп/331/146/2015 від 29.02.2016 р., укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України.

На підставі угоди про примирення призначити ОСОБА_5 покарання за ст. 190 ч.1 КК України у вигляді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

Запобіжний захід обраний на досудовому слідстві обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили у вигляді особистого зобов*язання залишити без зміни. Після набрання вироком законної сили запобіжний захід скасувати.

Речові докази:

-мобільний телефон «Леново А З16» в корпусі чорного кольору, переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 залишити їй за належністю;

-чек на придбання мобільного телефону «Леново А З16» - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області з урахуванням обмежень, визначених ст.394 ч. 3 КПК України.

Суддя ОСОБА_1