У Х В А Л А

4 липня 2016 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_2., розглянувши заяву засудженого ОСОБА_1 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня 2014 року щодо нього,

в с т а н о в и в:

вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2013 року ОСОБА_1 засуджено за частиною першою статті 375 Кримінального кодексу України (далі - КК) до обмеження волі на строк два роки. На підставі статті 75 КК ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік із покладанням на нього обов'язку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Апеляційний суд м. Києва ухвалою від 14 січня 2014 року вказаний вирок щодо ОСОБА_1 залишив без зміни.

Касаційний суд - колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 10 червня 2014 року вказані судові рішення залишив без зміни.

Ухвалою Судової палати у кримінальних справ Верховного Суду України від 20 листопада 2014 року засудженому ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні його заяви про перегляд вищезазначеного рішення касаційного суду з підстави, передбаченої пунктом 1 статті445 КПК.

Підставою для перегляду вказаних судових рішень ОСОБА_1 вважає неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої Кримінальним процесуальним законом (далі - КПК), що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень (пункт 2 статті 445 КПК).

У заяві ОСОБА_1 зазначає про порушення правил підсудності, статей 32, 34 КПК, про відсутність ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відносно визначення підсудності кримінального провадження щодо нього.

Як приклад, на його думку, неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої КПК, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень, серед іншого, ОСОБА_1 посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 березня 2016 року.

Крім того, на думку заявника, касаційний суд неправильно застосував частину першу статті 375 КК, що потягло необґрунтоване засудження його за цим законом.

За змістом статті 448 КПК у заяві про перегляд судового рішення зазначається, зокрема, обгрунтування передбачених статтею 445 КПК підстав такого перегляду. З цієї вимоги закону випливає, що заявник, звертаючись до Верховного Суду України із заявою про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 2 статті 445 КПК, має конкретизувати та чітко вказати передбачені КПК норми права, які, на думку заявника, застосовано неоднаково.

Деталізація неоднаково застосованих норм КПК повинна здійснюватися з урахуванням положень про особливості структури саме кримінальної процесуальної норми, так як юридична техніка КПК допускає розміщення гіпотези, диспозиції та санкції в межах різних його статей.

З огляду на це, вказуючи неоднаково застосовані норми КПК, заявнику належить зазначити як статтю, що містить положення про правило поведінки, так і статтю, що передбачає наслідки його недотримання.

Перевіркою змісту заяви встановлено, що ОСОБА_1 не наведено обґрунтування про неоднаково застосовані положення КПК, що регламентують юридичні наслідки такого застосування.

Враховуючи, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК, суд позбавлений можливості самостійно зробити висновок, які саме норми КПК за змістом заяви ОСОБА_1 розцінює як неоднаково застосовані.

Крім того, доводи ОСОБА_1 стосовно неправильного застосування касаційним судом частини першої статті 375 КК є аналогічними доводам, які вже були предметом перегляду Верховного Суду України. За результатами розгляду попередньої заяви ОСОБА_1 було витребувано матеріали кримінальної справи щодо нього та ухвалено рішення про відмову в задоволенні його заяви про перегляд постановлених щодо нього судових рішень.

В ухвалі Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 20 листопада 2014 року відповідно до статті 456 КПК надано вмотивований правовий висновок та обґрунтування правильності застосування судом касаційної інстанції норми закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, під час перевірки відповідності заяви вимогам КПК встановлено ряд зазначених недоліків, які перешкоджають вирішенню питання про допуск справи до провадження.

На підставі наведеного, керуючись статтею 450 КПК,

у х в а л и в:

про зазначені недоліки заяви повідомити засудженого ОСОБА_1 і надати йому строк до 4 серпня 2016 року для їх усунення.

У разі, якщо зазначені недоліки не буде усунено в установлений в даній ухвалі строк, заяву буде повернуто заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_2