Справа № 202/2854/15-к
№1-кп/0202/236/2016
УХВАЛА
Іменем України
28 листопада 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000194 від 06.02.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт за кримінальним провадженням № 0000194 від 06.02.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявила клопотання про взяття ОСОБА_4 на поруки його братом ОСОБА_6 , який буде гарантом дотримання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків. Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення заявленого клопотання, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати та вважав доцільним продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, а також особу поручителя, суд не вважає що ОСОБА_6 при всій своїй допропорядності є такою особою, яка може може бути поручителем в даній справі. При цьому суд також виходить з того, що аналогічна заява вже була розглянута судом про що 23.09.2016 р. було винесено ухвалу.

При визначенні питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів (ст. 12 КК України), а тому суд, приймаючи до уваги стан його здоров`я, який не перешкоджає його перебуванню у місцях попереднього ув`язнення та дані про особу обвинуваченого, вважає за необхідне залишити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без зміни, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та його належну поведінку. Залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження, вчинити інші злочини. Крім того, є достатньо підстав вважати, що обвинувачений зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Керуючись ст.ст. 178, 180, 331, 372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного захисту на особисту поруку - відмовити.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін, продовжити строк дії запобіжного заходу обраного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до 25 січня 2017 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 прокурору та направити начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань №4 Управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1