Справа № 496/3225/15-к
Провадження № 1-кп/496/21/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року Біляївський районний суд
Одеської області
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зоря Веселинівського району Миколаївської області, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, освіта середня, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-24.02.2011 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 01.06.2012 року по відбуттю покарання;
-14.05.2013 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України на 2 роки;
-12.12.2013 року Березівським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
19.10.2013 року близько 01:00 год., більш точний час слідством не встановлений, ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, переконавшись у таємності своїх дій, переліз через огорожу присадибної ділянки № 76, проник на подвір`я вказаного житлового будинку. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, умисно, з корисливих мотивів пройшов через незачинені двері до гаражного приміщення, звідки таємно викрав зарядний пристрій до акумулятора вартістю 300 грн., акумулятор марки «Веста» вартістю 450 грн., відеореєстратор марки «Діджитал» чорного кольору вартістю 350 грн., навігатор марки «Діджитал» чорного кольору вартістю 600 грн., парктроник вартістю 350 грн., шухляду між передніми сидіннями автомобіля вартістю 150 грн., ключі від автомобіля марки «Мерседес-124» з брелком сигналізації вартістю 150 грн., авторадіо вартістю 350 грн., бортовий комп`ютер чорного кольору вартістю 250 грн., а всього загальною вартістю 2950 грн., що належить ОСОБА_6 , чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на вказану суму. З викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину не визнав і пояснив, що він разом зі своїм братом, товаришем та співмешканкою приїхали в с. Широка Балка Біляївського району Одеської області, товариша він висадив на окраїні села і поїхали далі. Вони були зупинені працівниками міліції, він надав документи, які посвідчують його особу, а оскільки у брата таких не було, його доставили до Біляївського РВ для встановлення особи. Крадіжку він не скоював. На стадії досудового розслідування визнавав себе винним, оскільки працівники міліції погрожували позбавленням волі його співмешканці, а тому він змушений був оговорити себе. Щодо показань під час проведення слідчого експерименту пояснив, що змушений був під тиском слідчого оговорити себе.
Вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діяння доведена в судовому засіданні і підтверджується:
-показаннями допитаного у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що вранці зайшов у приміщення гаражу і побачив, що в автомобілі відсутні навігатор, відеореєстратор, парктроник та інше. Звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою. Також пояснив, що експерт прибув на місце події разом з працівниками міліції
-показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що він чергував у Біляївському РВ, надійшло повідомлення по телефону про те, що в с. Вигода сталася сімейна сварка. Вони виїхали на місце, проїжджали через с. Широка Балка Біляївського району, де на узбіччі знаходився автомобіль. Двоє людей доганяли ОСОБА_4 і його брата. Вони зупинилися біля автомобіля. В багажному відділенні автомобіля знаходилася сварка, бензопила, болгарка, а в салоні різна техніка, серед якої був відео реєстратор
-аналогічними показаннями свідка ОСОБА_8
-показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що приблизно два роки тому він проживав в с. Широка Балка, винаймав квартиру. У будинок, де він проживав, зайшли двоє чоловіків, він разом з товаришем вибігли за ними, в метрах двадцяти від будинку знаходився автомобіль, в якому сиділа жінка, яка плакала і говорила: «Я йому говорила, що не треба красти». Потім вони побачили автомобіль міліції, зупинили його і попросили оглянути автомобіль і до автомобіля, в якому сиділа жінка, підійшли двоє чоловіків, яких він впізнав як осіб, які зайшли до нього у будинок
-показаннями допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які пояснили, що були присутні в якості понятих при проведенні слідчого експерименту з участю обвинуваченого, в ході якого він пояснив, що переліз через паркан, зайшов у приміщення гаражу через незамкнені двері і з автомобіля викрав речі. Показання обвинувачений давав вільно, тиск на нього не здійснювався
-показаннями допитаного у судовому засіданні експерта ОСОБА_12 , який пояснив, що він разом з працівниками міліції виїхав на місце пригоди, одразу після обробки поверхні автомобіля було виявлено сліди пальців рук, з достатньою контрастністю, що свідчить про короткий проміжок часу між їх залишенням і виявленням, сліди мали чіткий, контрастний вигляд, тобто вони були залишені в межах 1-2 діб, відбитки у присутності понятих були упаковані в конверт. Також пояснив, що з постановою слідчого про призначення дактилоскопічної експертизи йому була надана дактилоскопічна карта ОСОБА_4
-заявою потерпілого ОСОБА_6 , згідно якої він просить прийняти міри до невстановлених осіб, які вчинили крадіжку зарядного пристрою, акумулятора, відеореєстратора, навігатора, парктроника, бортового комп`ютера, ключів від автомобіля, авто радіо (а.с. 111)
-протоколом огляду місця події, згідно якого місцем події є гаражне приміщення, яке розташоване в АДРЕСА_2 і фото таблицею до нього (а.с. 45-49)
-додатковим висновком експерта № 20 від 07.02.2014 року, згідно якого слід папілярного візерунка пальця руки розміром 21х34 мм, з поверхні прозорої липкої стрічки № 1, який був вилучений 19.10.2013 року, при огляді автомобіля марки «Мерседес» д.з. НОМЕР_1 , за фактом крадіжки майна з його салону, який був розташований в гаражному приміщенні буд. АДРЕСА_2 , залишений великим пальцем лівої руки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фрагменти слідів папілярних візерунків пальців руки, розміром 17х16 мм 16х12 мм та 12х17 мм, відкопійовані на відрізок прозорої липкої стрічки № 2, вилучені там же, залишені не особою, чия дактилоскопічна карта була надана для порівняльного дослідження, а іншою особою; слід папілярного візерунка пальця руки розміром 17х22 мм, відкопійований на відрізок прозорої липкої стрічки № 4, вилучений там же, залишений великим пальцем правої руки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 64-74)
-протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.10.2014 року, відповідно до яких свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_8 впізнали ОСОБА_4 на фото № 4 і 2 відповідно (а.с. 78-83)
-протоколом проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_4 від 23 червня 2015 року, в ході якого він підтвердив обставини вчиненого злочину (а.с. 84-87).
Крім того, в судовому засіданні було переглянуто відеозапис слідчого експерименту, в ході якого обвинувачений пояснив, що переліз через паркан, зайшов у приміщення гаражу, де знаходився автомобіль, відкрив двері зі сторони водія, і викрав речі. Слідчий експеримент був проведений у присутності захисника, обвинувачений не заявляв в ході слідчого експерименту про здійснення на нього тиску.
Стороною захисту було заявлено клопотання про визнання недопустимими доказів (а.с. 126-128), а саме: постанови про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання, а в самому тексті клопотання захисник просив визнати недопустимим доказом висновок дактилоскопічної експертизи. При цьому вказує на те, що висновок дактилоскопічної експертизи є недопустимим доказом, оскільки відібрання зразків відбитків пальців рук ОСОБА_4 відбувалося з порушенням порядку, встановленого КПК України, а саме: вони були відібрані у ОСОБА_4 під час його відбування у виправній установі, без участі захисника, без його згоди, чим порушено право на свободу та захист.
Також було подано клопотання про визнання недопустимим доказом протоколи пред`явлення особи для впізнання (а.с. 130-131).
Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності.
Статтею 85 КПК України встановлено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Згідно ч.1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
У відповідності з ч.ч.1, 2 ст. 245 КПК України у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом. Порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (статті 160-166 цього Кодексу).
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зразки відбитків пальців рук були відібрані у обвинуваченого на підставі ухвали слідчого судді, на той час він не мав процесуального статусу підозрюваного, а тому участь захисника при цьому виключається.
Пред`явлення особи для впізнання за фотознімками було проведено слідчим у відповідності до ст. 228 КПК України, а доводи захисника про те, що свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що йому не пред`являлися для впізнання фотознімки, не відповідають дійсності.
Відсутні підстави і для визнання недопустимим доказом постанови про визнання речовими доказами - 8 відбитків папілярних візерунків пальців рук, з підстав, викладених вище.
Аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що твердження обвинуваченого ОСОБА_4 в тій частині, що він крадіжку не скоював, а змушений був себе оговорити на стадії досудового розслідування, оскільки працівники міліції погрожували заарештувати його співмешканку, суд до уваги не приймає, оскільки є обраним способом захисту з метою уникнути покарання за вчинене, і свідчення суперечать здобутим по справі доказам, а саме показанням потерпілого, свідків, правдивість яких у суду немає підстав ставити під сумнів, які узгоджуються з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами. Крім того, на протязі всього часу досудового розслідування захист обвинуваченого здійснювала адвокат ОСОБА_5 . До того ж, при проведенні слідчого експерименту обвинувачений підтвердив обставини вчиненого злочину, тиск на нього не здійснювався, що підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 і ОСОБА_11 .
Крім того, обвинувачений пояснив, що не може пояснити наявність відбитків його пальців на автомобілі, а захисник під час виступу у судових дебатах припустила, що відбитки могли бути залишені при знаходженні автомобіля поза межами гаражу. Але суд до уваги ці доводи не приймає, оскільки вони нічим не підтверджені. Крім того, допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_12 пояснив, що автомобіль був у чистому вигляді, а тому відбитки мали чіткий, контрастний вигляд, що свідчить про те, що вони були залишені в межах 1-2 діб.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повністю.
Суд вважає ОСОБА_4 винним у скоєнні вказаного злочину і його дії кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше приміщення.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного.
Обставин, що пом`якшують покарання, не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного він раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за які не знята і не погашена, характеризується посередньо, суд вважає, що його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Березівського районного суду Одеської області від 12 грудня 2013 року і остаточно призначити покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі, зарахувавши в строк відбуття покарання за вироком Березівського районного суду Одеської області від 12 грудня 2013 року.
Строк відбування покарання відраховувати з 25 жовтня 2013 року.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи у розмірі 733,50 грн.
Речові докази 8 відбитків папілярних візерунків пальців рук зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Біляївського районного суду
Одеської області: ОСОБА_1