Провадження № 11-кп/783/299/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області
під головуванням судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
розглянула в у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора прокуратури Сихівського району м. Львова, ОСОБА_7 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 23 лютого 2015 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Стрілки Старосамбірського району Львівської області, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , обвинуваченого по ч.1 ст. 366 КК України, та апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 27 лютого 2015 року про виправлення описки,
з участю прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_6
в с т а н о в и л а :
обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Сихівського районного суду м. Львова від 23 лютого 2015 року відносно нього скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати його за відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення.
Прокурор прокуратури Сихівського району м.Львова, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин справи, доведеність винуватості та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок скасувати з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також з причин грубого порушення вимог кримінально-процесуального закону. Просить постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4.250 грн., з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на строк два роки.
Вироком Сихівського районного суду м.Львова від 23 лютого 2015 року ОСОБА_6 визнано винним за ч.1 ст. 366 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 510 гривень.
Звільнено ОСОБА_6 від покарання, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу залишено раніше обраний особисте зобов`язання.
Вирішено питання з речовими доказами.
Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 27 лютого 2015 року виправлено описку, допущену в першому абзаці резолютивної частини вироку суду від 23 лютого 2015 року, ухваленому в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України. Вважати вірним наступний виклад першого абзацу резолютивної частини вироку: « ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу 510 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків».
Ухвалою районного суду від 15 квітня 2015 року виправлено описку, допущену у другому абзаці резолютивної частини ухвали суду від 27 лютого 2015 року, у прізвищі обвинуваченого і таке слід вважати вірним ОСОБА_6 .
В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_6 покликається на те, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду та неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, має місце невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що обвинувальний вирок ґрунтується на припущеннях та неперевірених у встановленому порядку доказах. Свою вину він не визнавав та заперечував можливість звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності, оскільки він був обраний на посаду голови правління гаражного кооперативу № 15 29 березня 2008 року та прийняв за актом приймання-передачі документи кооперативу від його попередника, усі гаражні бокси були встановлені ще у 1989 році. На усні прохання членів кооперативу були видані довідки про перебування конкретної фізичної особи у складі гаражного кооперативу і належність їй гаражного боксу відповідного номеру. Такі довідки підписувалась спочатку головним бухгалтером кооперативу та в одній з редакцій довідки не містилось інформації про знаходження гаражного боксу у межах відведеної кооперативу земельної ділянки. Крім того, Держсільгоспінспекція України листом № 1/8-2013 від 13 березня 2013 року надала дозвіл посадовим особам провести перевірку Автогаражного кооперативу № 15 на АДРЕСА_2 , а не гаражного кооперативу № НОМЕР_1 на вул. Максимовича, 11 у м.Львові, акт перевірки якого за № 95 від 10 червня 2013 року і був прийнятий судом. В матеріалах справи відсутні план-схема земельної ділянки - додаток до згаданого акту обстеження. Крім того, перевірка проводилась у період часу з 19 до 29 червня 2013 року, в той час як акт складено 20 червня 2013 року.
Прокурор в обґрунтування своєї апеляційної скарги вказує, що призначене ОСОБА_6 покарання у виді штрафу у розмірі 510 грн. та звільнення його від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, з огляду на повне не визнання вини обвинуваченим у вчиненому, відсутність обставин, що б пом`якшували покарання останнього, оскільки через вчинене кримінальне правопорушення особи незаконно приватизували гаражні бокси, що унеможливило власника земельної ділянки Львівської міської ради вільно нею розпоряджатись.
Окрім цього, санкція ч.1 ст. 366 КК України передбачає, крім основного покарання у виді штрафу та обмеження волі, ще й призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років. Однак, суд додаткового покарання ОСОБА_6 не призначив. Водночас, ухвалами Сихівського районного суду м.Львова від 27 лютого та 15 квітня 2015 року судом виправлено описки в резолютивній частині вироку та доповнено резолютивну частину вироку словами про призначення покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків. У вищевказаних ухвалах виправлялись не арифметичні чи граматичні описки, а призначалось додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю, що являється грубим порушенням вимог кримінально-процесуального закону.
Також обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 27 лютого 2015 року про виправлення описки.
В мотивах апеляційної скарги покликається на те, що даною ухвалою було змінено резолютивну частину вироку та призначено додаткове покарання, що не передбачено нормами кримінально-процесуального законодавства. У мотивах апеляційної скарги вказує на неповідомлення його належним чином про час слухання питання про так зване виправлення описки та не надіслання копії ухвали, що порушило його процесуальні права. Просить ухвалу суду від 27 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нову про відмову у внесенні виправлень до вироку суду.
При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав вимоги та доводи своєї апеляційної скарги та заперечив апеляцію обвинуваченого.

Обвинувачений підтримав свою апеляцію та заперечив апеляцію прокурора.

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді голови гаражного кооперативу № 15, будучи службовою особою, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, за місцем знаходження даної юридичної особи по вул. Максимовича, 11 у м.Львові, використовуючи своє службове становище, протягом 2008-2009 років склав та видав на звернення членів кооперативу завідомо неправдиві документи довідки, в яких вказував інформацію про те, що гаражні бокси, які належать членам гаражного кооперативу № 15, знаходяться у межах відведеної земельної ділянки кооперативу, хоча згідно з актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 20 червня 2013 року, складеного працівниками Державної інспекції сільського господарства у Львівській області, такі знаходяться поза нею. Впродовж вказаного часу ОСОБА_6 видав наступні довідки: № 75 від 28 червня 2008 року - ОСОБА_10 ; № 96 від 14 червня 2008 року - ОСОБА_11 ; № 271 від 28 червня 2008 року - ОСОБА_12 ; № 279 від 09 липня 2008 року - ОСОБА_13 ; № 280 від 09 липня 2008 року - ОСОБА_14 ; № 683 від 22 жовтня 2008 року - ОСОБА_15 ; № 754 від 07 червня 2008 року - ОСОБА_16 ; № 085 від 2009 року - ОСОБА_17 .
Окрім цього, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді голови гаражного кооперативу № 15, будучи службовою особою, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, за місцем знаходження даної юридичної особи по вул. Максимовича, 11 у м.Львові, використовуючи своє службове становище, протягом 2010 року склав та видав на звернення членів кооперативу завідомо неправдиві документи довідки, в яких вказував інформацію про те, що гаражні бокси, які належать членам гаражного кооперативу № 15, знаходяться у межах відведеної земельної ділянки кооперативу, хоча згідно з актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 20 червня 2013 року, складеного працівниками Державної інспекції сільського господарства у Львівській області, такі знаходяться поза нею. Впродовж вказаного часу ОСОБА_6 видав наступні довідки: № 122 від 21 квітня 2010 року - ОСОБА_18 ; № 4/198 від 19 червня 2010 року - ОСОБА_19 ; № 3/10 від 19 червня 2010 року - ОСОБА_20 ; № 18 від 03 липня 2010 року - ОСОБА_21 ; № 20 від 03 липня 2010 року - ОСОБА_22 ; № 21 від 03 липня 2010 року - ОСОБА_22 ; № 24 від 03 липня 2010 року - ОСОБА_23 ; № 26 від 03 липня 2010 року - ОСОБА_24 ; № 27 від 03 липня 2010 року - ОСОБА_25 ; № 28 від 03 липня 2010 року - ОСОБА_25 ; № 1/8 від 19 липня 2010 року - ОСОБА_26 ; № 19 від липня 2010 року - ОСОБА_22 ; № 1/25 від 25 серпня 2010 року - ОСОБА_27 ; № 30 від вересня 2010 року - ОСОБА_28 ; № 75/1 від 07 листопада 2010 року - ОСОБА_29 ; № 42 від 09 листопада 2010 року - ОСОБА_30 ; № 78/1 від 11 грудня 2010 року - ОСОБА_31 .
Окрім цього, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді голови гаражного кооперативу № 15, будучи службовою особою, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, за місцем знаходження даної юридичної особи по вул. Максимовича, 11 у м.Львові, використовуючи своє службове становище, протягом 2011 року склав та видав на звернення членів кооперативу завідомо неправдиві документи довідки, в яких вказував інформацію про те, що гаражні бокси, які належать членам гаражного кооперативу № 15, знаходяться у межах відведеної земельної ділянки кооперативу, хоча згідно з актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 20 червня 2013 року, складеного працівниками Державної інспекції сільського господарства у Львівській області, такі знаходяться поза нею. Впродовж вказаного часу ОСОБА_6 видав наступні довідки: № 96/1 від 26 лютого 2011 року - ОСОБА_32 ; № 100/1 від березня 2011 року - ОСОБА_33 ; № 10/1 від квітня 2011 року - ОСОБА_34 ; № 103/1 від 02 квітня 2011 року - ОСОБА_35 .
Заслухавши доповідача, прокурора, обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора та обвинуваченого підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 371 КПК суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду. Вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд. Усі судові рішення викладаються письмово у паперовій та електронній формах.
Судові рішення в електронній формі оформляються згідно з вимогами законодавства у сфері електронних документів та електронного документообігу, а також електронного цифрового підпису.

Згідно статті 376 КПК України судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. Головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження.

Частиною 5 статті 27 КПК України передбачено, що під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому КПК України. З огляду на ч.4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим.
Виходячи зі змісту вказаних вище норм Закону, суд проголошує вирок негайно після його складання у нарадчій кімнаті у письмовій формі та виходу із нарадчої кімнати. Проголошення вироку фіксується за допомогою технічних засобів. Текст вироку, який викладений письмово у паперовій формі має повністю збігатися із текстом, який зафіксований на технічному засобі.
Проте, суд даних вимог Закону не виконав. Зокрема, текст вироку, який викладений письмово у паперовій формі та знаходиться у справі не збігається із текстом, який зафіксований на технічному засобі. Зокрема, у наявному в кримінальному провадженні вироку зазначені дані, які не оголошувалися під час проголошення вироку.
Згідно ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Колегія суддів вважає, що таке допущене судом порушення є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне судове рішення , а тому вирок суду слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, що позбавляє апеляційний суд перевірити інші доводи апеляції прокурора та обвинуваченого, окрім доводів, які можуть бути підставою для скасування вироку і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Перевірка та оцінка цих інших доводів прокурора та обвинуваченого прямо заборонено Законом, а тому колегія суддів їх не досліджує.

При новому розгляді справи суду першої інстанції слід виконати вимоги Закону, які вказані вище та необхідно дослідити інші доводи прокурора та обвинуваченого в їх апеляціях, які не були предметом дослідження при апеляційному розгляді даної справи.

Крім цього, слід скасувати ухвали Сихівського районного суду м.Львова від 27 лютого та 15 квітня 2015 року про внесення виправлень та описок по даній справі, оскільки такі постановлені із порушенням вимог ст. 379 КПК України.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 412, 415, 420 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу ОСОБА_36 задовольнити частково.
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Сихівського району м.Львова ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвали Сихівського районного суду м.Львова від 27 лютого та 15 квітня 2015 року про внесення виправлень та описок по даній справі скасувати.
Вирок Сихівського районного суду м.Львова від 23 лютого 2015 року відносно ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у Сихівському районному суді м.Львова
Ухвала оскарженню не підлягає.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4