Справа № 638/6323/16-к
1-кс/638/1579/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2016 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання першого заступника військового прокурора Харківського гарнізону ОСОБА_3 про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, Луганської області, українця, громадянина України, не одруженого, не судимого, призваного на строкову військову службу до лав ІНФОРМАЦІЯ_2 15 квітня 2013 року відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата, кулеметника, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,
Установив:
Перший заступник військового прокурора Харківського гарнізону ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить надати дозвіл на затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу до залу судових засідань Дзержинського районного суду міста Харкова для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 15 квітня 2013 року солдат ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», призваний до строкової військової служби у Збройні Сили України та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13 травня 2013 року №93, солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду командиру відділення військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 125, 126, 130, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно розпорядження начальника управління Східного ОТО від 10.06.2014 №6/2-434 військова частина НОМЕР_1 була передислокована в пункт тимчасової дислокації у місто Харків. Термін прибуття особового складу до м. Харкова був встановлений до 12.06.2014.
Однак, солдат ОСОБА_4 , в порушення вищевказаних норм законодавства України 12 червня 2014 року вирішив стати на злочинний шлях та самовільно не з`явився у вказаний час до військової частини НОМЕР_1 передислокованої до АДРЕСА_2 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із військовослужбовцями тієї ж військової частини, з метою ухилитись від виконання обов`язків військової служби, 12 червня 2014 року, в порушення ст.ст. 11, 16, 125, 126, 130, 216-220 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, самовільно не з`явився до військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , та до 23 грудня 2014 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Таким чином, солдат ОСОБА_4 , 12 червня 2014 року, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , діючи за попередньою змовою із військовослужбовцями тієї ж військової частини умисно, з метою ухилитись від виконання обов`язків військової служби, в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 125, 126, 130, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, без поважних причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, самовільно не з`явився у військову частину НОМЕР_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , та до 23 грудня 2014 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
У зв`язку із цим, 23 грудня 2014 року, військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України, тобто самовільне нез`явлення до військової частини з метою ухилитися від військової служби за попередньою змовою групою осіб.
Вислухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що воно є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню на підставі наступного.
Відповідно до ч.1 ст.207 КПК України ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Однак, прокурор в своєму клопотанні вказує на вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст.408 КК України.
Доказів про перекваліфікацію дій ОСОБА_4 суду не надано.
Також, відсутні докази про вручення підозри ОСОБА_4 за ч.2 ст.408 КК України або ч.3 ст.407 КК України, тобто на теперішній час неможливо однозначно визначити статус ОСОБА_4 по кримінальному провадженню.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про необґрунтованість даного клопотання та про відмову в його задоволенні.
Керуючись ст.ст.188,189 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання першого заступника військового прокурора Харківського гарнізону ОСОБА_5 про надання дозволу на затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя