Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/71/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 186 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.03.2016 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження №0003666 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 жовтня 2015 року.

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Енергодар Запорізької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості.

визнано винуватим та призначено покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином залишено без розгляду.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого за таких обставин.

Так, 02 травня 2015 року близько 19 год. 15 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи по вулиці Шевченко поблизу будинку № 41 у місті Кіровограді, помітив раніше незнайому йому ОСОБА_7 , яка направлялась в бік квартири АДРЕСА_2 . Проходячи повз неї, ОСОБА_9 помітив на шиї у останньої два золотих ланцюжка з золотим хрестиком та кулоном. Після чого, підбіг до ОСОБА_7 та схопив рукою золотий ланцюжок 585 проби, на якому знаходилась золота підвіска у вигляді хрестика 585 проби загальною вагою 3,5 грам, вартість яких згідно експертного висновку Кіровоградської регіональної торгово-промислової палати № В-336 від 27.05.2015 року становить 3325 грн. та золотий ланцюжок 585 проби, на якому знаходилась золота підвіска у вигляді кулона 585 проби загальною вагою 3,5 грам, вартість яких згідно експертного висновку Кіровоградської регіональної торгово-промислової палати № В-336 від 27.05.2015 року становить 3325 грн. та шляхом ривка з шиї ОСОБА_7 , заволодів вищевказаними золотими виробами, а всього заволодів майном належним потерпілій на загальну суму 6650 грн. З місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

В зміненій апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичні обставини та юридичну кваліфікацію кримінального правопорушення, просив змінити вирок суду першої інстанції та призначити обвинуваченому більш мяке покарання із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком. Посилаючись на те, що судом не враховано вимоги п.3 ч. 1 ст. 65 КК України, згідно якої призначаючи покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого, обставини, що пом`якшують покарання. Так районним судом не враховано, що ОСОБА_9 такий, що не має судимості, повністю визнав вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, не врахував пом`якшуючі обставини і, зокрема те, що в суді та на стадії досудового слідства останній щиро розкаявся у вчиненому, має низку хронічних захворювань, зокрема хронічні захворювання серця та вірус гепатита С. та просив звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 з під варти в залі суду, запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати.
Заслухавши доповідача, захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , які просили задовольнити змінену апеляційну скаргу захисника, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляції та залишити вирок суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Досудове та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_9 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи та є взаємоузгодженими між собою та відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 186 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, крім визнання своєї вини, в повному обсязі доведена матеріалами кримінального провадження.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ст.404 ч.1 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорюються учасниками процесу.

За таких обставин районний суд правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, судимість є погашеною, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, страждає на хронічні захворювання. Врахував обставини, які пом`якшують покарання - повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття та активне сприяння розслідуванню злочину та відсутність обтяжуючих обставин та на переконання колегії суддів правильно призначив ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі за вчинене кримінальне правопорушення в межах санкції інкримінованої статті кримінального закону, у виді позбавлення волі ближче до нижчої її межі, із реальним відбуванням покарання в умовах ізоляції від суспільства, без застосування ст. 75 КК України, яке на переконання колегії суддів яке буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а що буде відповідати меті покарання, визначеної у ст. 50 КК України.

Доводи захисту щодо того, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого, який має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, такий, що не має судимостей, не врахував пом`якшуючі обставини, а саме, те, що в районному суді та на досудовому слідстві обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, має низку хронічних захворювань є необгрунтованими та безпідставними, оскільки судом першої інстанції дані обставини в повній мірі враховано при призначені ОСОБА_9 покарання. Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, думку потерпілої, яка наполягає на призначенні обвинуваченому реального покарання у виді позбавлення волі, оскільки завдану шкоду він їй не відшкодував, колегія суддів вважає, що за спрямованістю поведінки, як особа, обвинувачений представляє суспільну небезпеку, а тому вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуванням покарання. Підстави для пом`якшення покарання та призначення покарання із застосуванням ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що змінена апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задоволенню не підлягає.
Разом із тим, суд першої інстанції, в порушення вимог ст.374 КПК України, в резолютивній частині вироку не зазначив початок строку відбування покарання. Вказав, що строк відбування покарання ОСОБА_9 слід відраховувати з моменту його фактичного затримання, оскільки як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 на стадії досудового слідства та судового розгляду у суді першої інстанції запобіжний захід не обирався, фактично останній затриманий та перебуває під вартою з дня ухвалення вироку - 13.10.2015 року.

Тому, на підставі ч.2 ст.404 КК України апеляційний суд вправі вийти за межі апеляційних скарг, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого, якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення та змінити вирок в цій частині.

А тому, колегія суддів вважає, що вирок суду в цій частині слід змінити, зазначивши початок строку відбування покарання ОСОБА_9 день ухвалення вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда - 13.10.2015 року.

Тобто, строк відбування покарання ОСОБА_9 слід відраховувати з 13.10.2015 року року та зарахувати в строк відбуття покарання останньому строк перебування під вартою з 13.10.2015 року по день набрання законної сили вироку, тобто - 02.03.2016 року.

Крім того, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, п. 2 Перехідних положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» слід зарахувати засудженому ОСОБА_9 один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 13.10.2015 року по 02.03.2016 року, оскільки вказаний термін він перебував під вартою в місцях попереднього ув`язнення.

Враховуючи викладене колегія суддів доходить висновку, що на підставі ч.2 ст.404 КПК України вирок суду слід змінити в частині визначення строку початку відбування покарання ОСОБА_9 , та в частині застосування положень ч.5 ст.72 КПК України та зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання ОСОБА_9 , із розрахунку один день за два, в іншій частині вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

На підставі ст.404 КПК України вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 жовтня 2015 року стосовно ОСОБА_9 - змінити.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 жовтня 2015 року рахувати з моменту ухвалення вироку, тобто з 13 жовтня 2015 року.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_9 строк його тримання під вартою з 13 жовтня 2015 року по 2 березня 2016 року, включно, із розрахунку один день за два.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4