Справа №592/7250/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/426/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження №11-кп/788/426/16, внесеного в ЄРДР 14 серпня 2015 року за №0004669 та 01 липня 2015 року за №0003840, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 , в якій він просить вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 лютого 2016 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України та призначити покарання: за ч.1 ст.309 КК України у виді 1 року позбавлення волі, за ч.2 ст.309 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч.2 ст.307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, крім житла. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_7 у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, крім житла. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України і призначено покарання:

- за ч.1 ст.309 КК України 1 рік позбавлення волі;

- за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України до основної та додаткової міри покарання 3 роки позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч.2 ст.309 КК України 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі без конфіскації майна.

Обраний обвинуваченому запобіжний захід тримання під вартою продовжено до 18 квітня 2016 року.

В строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 10 вересня 2015 року по 19 лютого 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Постановлено стягнути з обвинуваченого на користь держави 1382,40 грн. витрат за залучення експерта для проведення трьох експертиз наркотичних засобів.

В поданій апеляційній скарзі прокурор вказує на неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає про безпідставність застосування судом відносно обвинуваченого ст.69 КК України та необґрунтованість призначення покарання нижче від найнижчої межі, ніж передбачено санкцією частини 2 статті 307 КК України і без призначення додаткової міри покарання, оскільки вважає, що щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочинів з урахуванням вимог п.1 ч.1 ст.66 КК України фактично є однією пом`якшуючою покарання обставиною. Зазначає, що судом при призначенні покарання не враховано вчинення обвинуваченим нових умисних злочинів у той час, коли йому було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України. Вважає, що суд безпідставно звільнив ОСОБА_7 від додаткового покарання у виді конфіскації майна.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим в тому, що 30 червня 2015 року близько 16:30 год., на проспекті Курському у м. Суми біля зупинки громадського транспорту Компресорний, знайшовши під бордюром паперовий згорток з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, розуміючи, що дана речовина є наркотичним засобом канабіс, поклав цей згорток собі в кишеню, тим самим незаконно придбав і став зберігати для особистого вживання без мети збуту до вилучення співробітниками міліції. Згідно висновку експерта №826 від 02 липня 2015 року дана речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, вагою в перерахунку на суху речовину 6,298гр., який занесений до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №770 від 06 травня 2000 року.

Крім цього, 14 серпня 2015 року об 11:30год. біля будинку №13 по вул. Шкільній у м. Суми, в ході проведення оперативної закупки ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 КК України, незаконно збув ОСОБА_10 медичний шприц об`ємом 6мл. з 2мл. рідини коричневого кольору, яку він незаконно виготовив у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, зберігаючи з метою збуту, за що отримав гроші в сумі 120 грн. Згідно висновку експерта №1082 від 18 серпня 2015 року вказана речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом опієм ацетильованим, масою в перерахунку на суху речовину 0,304 гр. Згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», затвердженим Постановою Кабінету міністрів України №770 від 06 травня 2000 року, опій ацетильований віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Крім того, 09 вересня 2015 року близько 12:30 год., ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку №25 по вул. Л.Українки у м. Суми, знайшов згорток з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору в пачці з цигарок Прилуки. Достовірно знаючи, що дана речовина є наркотичним засобом канабіс, поклав її в кишеню кофти, таким чином незаконно придбав і став незаконно зберігати для особистого вживання без мети збуту до вилучення співробітниками міліції. Згідно висновку експерта №1188 від 17 вересня 2015 року вказана речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, вагою в перерахунку на суху речовину 8,95 гр., який занесений до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого та захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 , задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини провадження та зроблений обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.307 та ч.2 ст.309 КК України. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах, зокрема показаннях самого обвинуваченого у судовому засіданні, в яких він повністю визнавав себе винним у вчиненні інкримінованих злочинів, у зв`язку з чим справа розглядалася в порядку, передбаченому ст.349 КПК України, без дослідження інших доказів.

Дії ОСОБА_7 судом правильно кваліфіковані за ч.1ст.309, ч.2 ст.307 та ч.2 ст.309 КК України.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ці вимоги закону при призначенні ОСОБА_7 покарання судом дотримані, а також в повній мірі враховані обставини, на які зроблено посилання в апеляційній скарзі прокурора.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України, суд врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, з якими погоджується і колегія суддів. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

При цьому, доводи прокурора про те, що щире каяття, повне визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.66 КК України, є однією пом`якшуючою обставиною, на думку колегії не є обґрунтованими, оскільки щире каяття припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність, в той час, як активне сприяння розкриттю злочину, означає, що винний добровільно в якійсь формі своїми активними діями надає допомогу органам слідства або суду в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття. Зазначені обставини не є взаємовиключними, тому відсутні будь-які підстави для твердження про те, що вони являються однією пом`якшуючою обставиною.

На думку колегії суддів, призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.307 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті за цей злочин, суд першої інстанції вірно врахував дані про його особу, що він є раніше не судимим, позитивно характеризується за місцем мешкання, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду давав правдиві показання про всі обставини вчинених ним злочинів, внаслідок чого повністю викрив себе, з урахуванням яких суд прийшов обґрунтованого висновку про наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів.

З цих же підстав у відповідності до ст.69 КК України суд вважав за доцільне не призначати йому обов`язкової додаткової міри покарання - конфіскації майна, що свідчить про необґрунтованість апеляційної скарги прокурора в цій частині, оскільки суд першої інстанції вказав, що наведені ним підстави для застосування положень ст.69 КК України щодо основної міри покарання за ч.2 ст.307 КК України, також стосуються і мотивів звільнення від обов`язкової додаткової міри покарання за санкцією даної статті, і колегія суддів з цим погоджується.

Таким чином, посилання апелянта на те, що суд, визначаючи у вироку обставини, які пом`якшують покарання, не зазначив, в чому саме вони полягали, на думку колегії суддів є безпідставними.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про застосування до ОСОБА_7 положень ст.69 КК України та призначення покарання за ч.2 ст.307 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті і без призначення додаткової міри покарання за цей злочин та вважає, що ОСОБА_7 призначено покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Правильність призначення судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання за ч.1 та ч.2 ст.309 КК України прокурор в апеляційній скарзі не оскаржує та під сумнів не ставить.

Отже, висновок суду, з урахуванням усіх встановлених ним у сукупності обставин щодо розміру та виду покарання за законом про кримінальну відповідальність, є достатньо обґрунтованим та відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.ст. 50,65 КК України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_7 міри покарання, зазначеної у вимогах прокурора, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону при досудовому розслідуванні кримінального провадження та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченої судового рішення, не встановлено.

Разом з тим, 24 грудня 2015 року набрала чинності нова редакція ч.5 ст.72 КК України, згідно якої зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. На підставі ч.3 Прикінцевих положень Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015р., колегія суддів вважає за необхідне застосувати даний Закон до ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 лютого 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 без задоволення.

Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_7 строк тримання під вартою з 20 лютого 2016 року по 18 квітня 2016 року включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі згідно вимог ч.5 ст.72 КК України.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а для засудженого, який утримується під вартою з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4