Справа № 383/1008/16-к
Провадження №1-кс/383/99/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2016 року слідчий суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області клопотання слідчого, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000049, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в сел. Грігоріополь Грігоріопольського району р. Молдова, місце проживання не зареєстровано у законному порядку, останнє місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , не працюючий, раніше не судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Бобринецького РВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся в Бобринецького районного суд Кіровоградської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , якому направлено повідомлення про підозру у тому, що він 02 жовтня 2001 року гр. близько 21 години 00 хвилин, знаходячись в автомобілі таксі ГАЗ-24 реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 та рухаючись по автодорозі Кіровоград Миколаїв на території Бобринецького району Кіровоградської області, за попередньою змовою зі своїми знайомими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з корисливих мотивів та ціллю особистого збагачення наніс ОСОБА_7 множинні удари руками та ногами в різні частині тіла та голови, спричинивши потерпілому множинні тілесні ушкодження. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень у вигляді черепно-мозкової травми ОСОБА_7 помер. ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заволоділи чужим майном автомобілем ГАЗ-24 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_7 . З метою приховування вчиненого вбивства ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вкинули труп ОСОБА_7 у річку Сугоклія, прив`язавши каміння до трупа.

Слідчий і прокурор клопотання підтримали та просять його задовольнити.

Захисник просив вирішити клопотання у відповідності до вимог КПК України.

Заявлені по клопотанню вимоги задоволенню не підлягають, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За правилами ч.1 ст. 184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування , і повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 184 КПК України копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

Відповідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч.6 ст. 196 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Незважаючи на те, що клопотання не містить твердження про те, що ОСОБА_6 перебуває в міжнародному розшуку згідно копій листа старшого інспектора з ОД Українського бюро Інтерполу УМВС України в області ОСОБА_11 від 17.11.2016 року і витягу з індивідуальної картки розшукуваної Інтерполом особи, вбачається, що ОСОБА_6 перебуває у міжнародному розшуку.

Згідно копії листа начальника окремого відділу обробки даних центральної підсистеми інтегрованої інформаційно-телекомунікаційної системи «Гарт» Державної прикордонної служби України ОСОБА_12 від 04.2011 року щодо перетинання державного кордону України ОСОБА_13 востаннє здійснив виїзд в пункті пропуску ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.05.2007 року 18:04.

ОСОБА_14 є пунктом контролю через державний кордон України розташований у Сумській області на кордоні з Російською Федерацією.

Однак, по означеному кримінальному провадженню, слідчий не вчинив розшукових та процесуальних дій, спрямованих на встановлення безпосереднього місця перебування ОСОБА_6 в невизначеному населеному пункті Російської Федерації.

Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 - 279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК України).

Таку необгрунтовану процесуальну поспішність не можна компенсувати порушенням прав підозрюваної особи на захист, оскільки органу досудового розслідування відомо про його перебування за межами України, тобто останньому не було забезпечено гарантованої Законом процедури виклику для вручення повідомлення про підозру, відтак виникає обгрунтований сумнів про виникнення в цьому кримінальному провадженні, процесуального статусу підозрюваного відносно будь-якої особи.

Також відсутні запити слідчого щодо реального проживання, працевлаштування, хвороб чи смерті останнього, нема довідки з податкової інспекції про місця одержання заробітної плати (по ідентифікаційному коду, паспорту). Незважаючи на наявність листа від 2011 року щодо факту перетину державного кордону 12.05.2007 року, не зібрано відомостей: куди виїхав, актові записи щодо смерті/одруження, фактичного місця проживання/перебування. Не долучено доказів і про додержання вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, за умовами якої у випадку неможливості вручення письмового повідомлення, вручення здійснюється у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Тобто допущені порушення правила виклику підозрюваного, як то передбачено главою 11 КПК України, який здійснюється (ч. 1, 8 ст. 135 КПК України) шляхом: вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня виклику. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом. Зазначені вимоги закону не додержані.

Згідно копії довідки від 08.11.2001 року ОСОБА_6 прописаний і проживає в с.Павлівка Фрунзенського району Одеської області зі складом сім`ї: син ОСОБА_6 , дочка ОСОБА_15 , співмешканка ОСОБА_16 . Однак, родичі і сусіди ОСОБА_6 про теперішнє місцезнаходження останнього не опитані, що є неповнотою. Разом з тим, вказані відомості про місце проживання, за якою направлено повідомлення про підозру, п`ятнадцятирічної давності, що викликає сумнів у їх актуальності об`єктивного спостерігача, однак органом досудового розслідування не перевірені, а заходів щодо з?ясування зареєстрованого та фактичного місця проживання не вжито.

При цьому стороною обвинувачення проігноровані вимоги ч. 7 ст. 135 КПК України, щодо обов`язку вручення повістки про виклик особі, яка проживає за кордоном, згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

Належним способом врученням повідомлення про виклик ОСОБА_6 , є виключно результати застосування Конвенції про міжнародну правову допомогу, але такі докази відсутні. Однак ініціатором клопотання не враховано, що між Україною та Російською Федерацією діє Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах.

Відносно ОСОБА_6 , ніколи не вчинялось таких процесуальних дій по означеному кримінальному провадженню.

Статус підозрюваного виникає за умов послідовного виконання алгоритму, передбаченого главою 22 КПК України, чого додержано не було. За таких умов, не маю правових передумов для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до особи, у якої ще не виникло процесуальних ознак підозрюваного (ч. 1 ст. 188 КПК України).

Сторона обвинувачення не довела неповажності неявок ОСОБА_6 . Неможливість національного правоохоронного органу забезпечити його виклик чи привід, за жодних умов не повинні підмінятись усними припущеннями про його умисне переховування від правоохоронних органів.

Самостійною підставою відмови у задоволенні клопотання є й той факт, що матеріали клопотання не містять письмових доказів про те, що слідчий роз`яснив підозрюваному право на звільнення від кримінальної відповідальності. Ця неповнота не може бути усунута, оскільки законодавець зобов`язав слідчого суддю негайно протягом сімдесяти двох годин розглянути клопотання після його одержання (ст. 186 КПК України).

Сукупний перелік істотних порушень, а також невиконання процедури вручення повідомлення про підозру, можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності/покарання не узгоджуються із завданням, у цьому кримінальному провадженні (ст. 2 КПК України).

Відповідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

За правилами ч. 6 ст. 193 КПК України питання про застосування вирішується слідчим суддею не пізніше сорока восьми годин після затримання особи і доставки її до місця кримінального провадження, а отже заявлено передчасно, адже вказане питання вирішується після розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання такого запобіжного заходу лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Стороні обвинувачення потрібен час на усунення недоліків. За таких умов виключається можливість задоволення цього клопотання протягом сімдесяти двох годин, як то вимагає ст. 186 КПК України.

Сторона кримінального провадження вправі повторно ініціювати розгляд тотожних заявлених вимог.

З огляду на перераховані обставини, керуючись ст.ст.187-190, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Бобринецького РВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_4 погодженого з прокурором Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000049, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.01.2013 року, про застосування щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - при відхиленні апеляції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1