Провадження №1-кп/447/34/15
Справа №447/43/15-к

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.01.2015 року Миколаївський районний суд Львівської області
в складі головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві кримінальне провадження, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, неодруженої, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , з середньою - спеціальною освітою, не працюючої, раніше судимої 25.05.2007 року Миколаївським районним судом за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 5 років, зареєстрованої у АДРЕСА_2 ,-

за ст. ч.2 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в :

10.07.2014 р. ОСОБА_4 , з метою незаконного отримання соціальної допомоги одиноким матерям, маючи на меті незаконне збагачення, внесла до заяви від 10.07.2014 р. «Про призначення усіх видів соціальної допомоги» затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України №96 від 22.06.2012 року неправдиві відомості, як підставу для нарахування соціальної допомоги одиноким матерям, яку цього ж дня подала в Управління соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області.

Відповідно до абзацу 4 ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» жінка, яка має дітей від особи, з якою вона не перебувала і не перебуває в зареєстрованому шлюбі, але з якою вона веде спільне господарство, разом проживає і виховує дітей право на одержання допомоги, встановленої на дітей одиноким матерям не має.

Так ОСОБА_4 , у заяву від 10.07.2014 р. внесла неправдиву інформацію та приховала таку інформацію, шляхом умисного замовчування при перевірці її соціальними працівниками те, що вона проживає з особою від якої народила дитину, хоча фактично з червня 2014 року по теперішній час проживає з батьком своєї дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою : АДРЕСА_1 , з яким не перебувала в зареєстрованому шлюбі, однак протягом вказаного періоду вела з останнім спільне господарство.

Крім того, починаючи з червня 2014 року ОСОБА_4 спільно проживала та вела спільне господарство з ОСОБА_5 , однак про вказаний факт уповноважених службових осіб Управління соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області не повідомила, хоча була обізнана про обов`язок повідомляти органи праці та соціального захисту населення, про факти зміни у складі сім`ї, що підтверджується розпискою у заяві від 10.07.2014 року.

В період з 01.06.2014 року по 01.12.2014 року включно ОСОБА_4 в порушення абзацу 4 ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» незаконно отримала соціальну допомогу одинокій матері, чим заподіяла державному бюджету України матеріальні збитки на загальну суму 2167,20 грн.

12.01.2015 року між прокурором Миколаївської міжрайонної прокуратури юристом 3 класу ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої сторони домовилися про наступне. ОСОБА_4 повністю визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та наведенні обставини вчинення цього правопорушення і зобов`язується беззастережно визнавати обвинувачення в його повному обсязі у судовому провадженні. Окрім того , заподіяну майнову шкоду державі у сумі 2167,20 грн., ОСОБА_4 зобов`язується відшкодувати у терміни до 13.03.2015р. шляхом внесення коштів на рахунок Управління соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області, попередньо отримавши реквізити у вказаній справі.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за вчинене нею правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік з іспитовим строком 1 (один) рік.

Підставою застосування до ОСОБА_4 ст.75 КК України є можливість її виправлення без відбування покарання, яка обґрунтовується тим, що вона під час досудового розслідування у кримінальному провадженні активно сприяла розкриттю злочину, повністю визнала свою вину у його вчиненні, щиро розкаялася, позитивно характеризується за місцем проживання.

Крім того, згідно умов даної угоди, обвинуваченій роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбаченні ст. 473 КПК України , та наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні обвинувачена підтримала угоду, повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та пояснила , що вона повністю розуміє права, надані їй законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, який буде застосовано до неї у разі затвердження угоди судом, а відтак просить затвердити угоду.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Угоду про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру.

Так злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнала себе винною, відповідно до ст. 12 КК України є невеликої тяжкості.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження потерпілого у справі немає.

У ст. 472 КПК України визначенні основні вимоги до змісту угоди про визнання винуватості. Згідно вимог ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою відповідає вимогам ст. 471-474 КПК України і тому може бути за даною угодою укладений вирок. Так, судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, дана угода укладена без застосування насильства, примусу , погроз чи непередбачених обіцянок, вимоги ст. 474 ч.4 обвинувачена розуміє. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Крім того, суд перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України прийшов до висновку про відсутність підстав для відмови в затвердженні угоди передбачених ст. 474 ч.6, 7 КПК України, а відтак дана угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою підлягає затвердженню.

Враховуючи вищенаведене, характер скоєного злочину та особу винного, суд вважає за необхідне обрати щодо обвинуваченої покарання в межах санкцій статті за якою вона судиться , а саме за ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік з іспитовим строком 1 (один) рік.

Керуючись ст.ст. 370,373,374,475 КПК України, -

з а с у д и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 12.01.2015 року між прокурором Миколаївської міжрайонної прокуратури юристом 3 класу ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001381.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік з іспитовим строком 1 (один) рік.

Вручити копію вироку обвинуваченій та прокурору негайно після його проголошення.

Роз`яснити ОСОБА_4 про її обов`язок виконання умов угоди про визнання винуватості від 12.01.2015 року та передбачену ст. 389 -1 КК України кримінальну відповідальність за невиконання умов угоди про визнання винуватості.

Роз`яснити ОСОБА_4 про те , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку передбаченому ст. 394 КПК України. Вирок суду набирає законної сили після закінчення встановленого законом строку на апеляційне оскарження.

Суддя: ОСОБА_1