Справа № 296/7/12- к
У Х В А Л А
Іменем України

28 вересня 2016 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі :

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

заявника: ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі заяву ОСОБА_3 про перегляд постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 15 січня 2013 року та вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2014 року за нововиявленими обставинами,

встановив :

До Корольовського районного суду м. Житомира надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 15 січня 2013 року та вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2014 року за нововиявленими обставинами.

Як вбачається зі змісту заяви та доданих до неї додатків, Корольовським районним судом м. Житомира 18 лютого 2014 року винесено вирок, яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 191, ч. 4 ст. 27 ч.2 ст.366, ч.2 ст.366, ч.1 ст.358, ч.З ст.358 КК України та призначено покарання: за ч. 4 ст.27, ч. 2 ст.366 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно - господарських обов`язків строком на 1 рік та зі штрафом 4250 грн. відповідно п.З ч. 1 ст.49 КК України звільнено ОСОБА_3 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

- за ч.2 ст.366 КК України на 2 роки позбавлення волі з позбавленням права "обіймати на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків" строком на 1 рік шість місяців та зі штрафом 4250 грн. відповідно П.3ч.1.ст.49 КК України, звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності.

- за ч.1 ст.358 КК України до штрафу в розміри 850 грн. Відповідно п.2 ч.І ст.49 звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання у зв`язку зі закінченням строку давності.

- за ч. 5 ст. 191 КК України, із застосуванням статті 69 КК України в частині основного покарання на 5 років позбавлення волі з позбавленням права на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності посади, пов`язані із виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на два роки, з конфіскацією 1/2 майна, яке є власністю ОСОБА_3 . Провадження в справі в частині обвинувачення ОСОБА_3 за ч.2 ст.364 КК України на підставі ч.2 ст.6 КПК України, ст.5 КК України закрито в зв`язку з декримінізацією злочинного діяння.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 03 серпня 2014 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 задоволено частково.

Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2014 року щодо ОСОБА_3 змінено в частині призначення покарання, а саме застосовано ст.75 КК України та звільнено ОСОБА_3 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного судом першої інстанції за ч.5 ст. 191 з випробуванням та іспитовим строком на два роки. На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_3 не змінювати місце проживання та не виїзжати за межі України без дозволу кримінально - виконавчої інстанції, періодично з`являтися в цей орган для реєстрації. В решті цей вирок залишити без змін.

Як зазначає в своїй заяві заявник підстави звернення до Корольовського районного суду м. Житомира про скасування вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 18.02. 2014 року за нововиявленими обставинами наступні: «.... На досудовому слідстві та під час тривалого судового розгляду обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 послідовно не визнали себе винними у вчиненні інкримінованих їм злочинів та дали детальні показання про те, що вони не вчиняли будь яких злочинів та діяли законно, (а.с. 371, 375 т4; 388 т.9; 6-11, 2632, 34-44, 137, 145, 165, 166-167, 188, 189, 193, 211, 214 т.10; 25-29, 37, 50-53, 59-64, 70, 76, .77, 78-79, 81,220, 229, т. 11).

11 травня 2011 року до суду першої інстанції надійшло письмове клопотання підсудного ОСОБА_5 від цієї дати за змістом якого посилаючись на свою оцінку доказів, постановив питання про закриття справи за відсутністю в його діях складу злочину (а.с. 166- 1777 т. 11) дане клопотання не досліджувалося місцевим судом та це ставилося на обговорення учасників судового розгляду у всіх подальших судових засіданнях, у частині яких брав участь ОСОБА_5 . Не визнав також обвинувачений, ОСОБА_5 себе винним у вчиненні злочинів за змістом його письмового клопотання, що надійшло у місцевий суд 22 червня 2011 року (а.с. 281-282 т.11).

17 жовтня 2012 року обвинувачений ОСОБА_6 , який не визнав себе винним у вчиненні будь-будь яких злочинів, помер (а.с. 194 т. 2).

Згідно положення п. 8ч.1ст.6 КПК України 1960 року, кримінальна справа підлягає закриттю щодо померлого, за винятком випадків, коли провадження в справі є необхідним для реабілітації померлого або відновлення справи щодо інших осіб за нововиявленими обставинами.

Згідно мотивувальної частини постанови суду першої інстанції від 15 січня 2013 року про закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_5 на підставі п.8 ст. 6 КПК України, « у справі достатньо - матеріалів, які стверджують вину ОСОБА_5 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України (а.с. 208-209 т.12).

Місцевим судом було упереджено зроблено висновок про доведеність обвинувачення підсудного ОСОБА_5 у вчиненні злочину за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_3 до моменту остаточного вирішення даної кримінальної справи.

Крім того, суд першої інстанції відмовив у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_3 на постанову про закриття справи щодо ОСОБА_5 від 15 січня 2013 року та вказав, що таке рішення не може бути ним оскаржене в апеляційному порядку, та відмовив в задоволенні клопотання підсудного ОСОБА_3 про відвід судді з огляду на її упередженість при прийнятті рішення про закриття справи щодо ОСОБА_5 з нереабілітуючої підстави ( а.с. 228-231, 245,246, 253, т.Г2;- 1-3,43-45, 48 т. 13).

Ті обставини, що кримінальна справа щодо ОСОБА_5 була закрита з нереабілітуючої підстави у зв`язку зі смертю цієї особи та її захисник погодився на таке закриття справи, було наведено прокурором у промові в судових дебатах при викладені доказів, що підтверджують винність ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, вчинених за попередньою змовою та сумісно з померлим ОСОБА_5 (а.с: 105 т. 13).

У мотивувальній частині вироку від 18 лютого 2014 року щодо ОСОБА_3 при викладені обставини вчинення злочинів, визнаних судом доведеними, суд першої інстанції, відповідно до обвинувального висновку, вказав про попередню змову та сумісне вчинення злочинного заволодіння грошовими коштами державного бюджету у сумі 330506,40 грн. шляхом зловживання службовими особами своїм службовим становищем ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ( а.с. 169-197 т. 13).

Разом з тим, у мотивувальних частинах постанови про закриття справи :щодо ОСОБА_5 з нереабілітуючої підстави та у вироку щодо ОСОБА_3 судом першої інстанції не наведено будь яких мотивів, з,яких суд відкидає пояснення ОСОБА_5 на досудовому розслідуванні та у судовому засіданні ( в тому числі ті, що містяться у його письмовому клопотанні від 11 травня 2011 року про закриття справи з реабілітуючої підстави, яке судом першої інстанції не досліджувалося) про те, що він не вчиняв злочинів та діяв законно.

Про дані, обставини, які зазначені в окремій думці судді апеляційного суду Житомирської області заявник дізнався з окремої думки судді Апеляційного Суду Житомирської області після надання копії окремої думки 07.04.2016 року суддею Корольовського районного суду м. Житомир . ОСОБА_7 .

Належним чином викликаний в судове засідання прокурор не прибув, заявник не заперечував про слухання справи без участі прокурора. Суд не бачить перешкод до проведення судового засідання і ухвалення за його результатами відповідного рішення за відсутності прокурора з огляду на положення ч.2 ст. 466 КПК України.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Такими обставинами згідно частини 2 ст. 459 КПК України (передбачений вичерпний перелік обставин, які визначаються нововиявленими), визнаються, а саме: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

З заяви ОСОБА_3 вбачається, що ним не названа жодна з підстава для перегляду постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 15 січня 2013 року та вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2014 року за нововиявленими обставинами, перелік яких дано у ч.2 ст. 459 КПК України.

Саме по собі наявність окремої думки судді Апеляційного суду Житомирської області про необхідність скасування вироку також не є такою підставою, а дані про будь - які злочинні наміри при ухваленні вироку, або інші негативні обставини відсутні.

Таким чином, дослідивши заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 15 січня 2013 року та вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2014 року та додані до неї докази, суд приходить до висновку про те, що в заяві не зазначено, а в судовому засіданні не встановлено достатніх та ґрунтовних підстав, які б дозволяли суду прийти до однозначного висновку про наявність підстав для скасування за нововиявленими обставинами вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2014 року, яким було засуджено ОСОБА_3 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 459, 466, 467 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 про перегляд постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 15 січня 2013 року та вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2014 року за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1

.