АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/489/16 Справа № 708/1227/16-к Категорія: ст.ст. 131, 170 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

адвокатаРадіонової ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Чигиринського районного суду Черкаської області від 22.09.2016 року, якою визнано відшукані та вилучені під час проведення обшуку у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , речі: 1887 кг чорного металолому, 29 кг кольорового металолому, стаціонарні ваги №18040, 1971 року випуску, зошит формату А-5 із записами цифр та із зазначенням ваги і вартості, що розмежовувалося назвами місяців, такими, що мають значення для досудового розслідування та такими, що можуть бути доказами під час судового розгляду, та накладено на них арешт

в с т а н о в и л а :
Даною ухвалою задоволено клопотання слідчого Чигиринського відділення поліції Смілянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_10 про визнання відшуканих та вилучених під час проведення обшуку у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , речей: 1887 кг чорного металолому, 29 кг кольорового металолому, стаціонарні ваги №18040, 1971 року випуску, зошит формату А-5 із записами цифр та із зазначенням ваги і вартості, що розмежовувалося назвами місяців, такими, що мають значення для досудового розслідування та такими, що можуть бути доказами під час судового розгляду, та накладено на них арешт.

Рішення про задоволення клопотання слідчий суддя мотивував тим, що під час досудового розслідування, яке здійснюється по кримінальному провадженню №000272, відкритому за ч.3 ст.185 КК України за фактом викрадення майна із складського приміщення пилорами, що належить приватному підприємцю ОСОБА_11 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі ухвали слідчого судді Чигиринського районного суду від 22.08.2016 року було проведено обшук в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 з метою виявлення викраденого майна, під час якого в даному будинку було виявлено та вилучено 1887 кг чорного металолому, 29 кг кольорового металу, стаціонарні ваги №18040, 1971 р.в., та зошит формату А-5 із записами цифр із зазначенням ваги та вартості, що розмежовувалося назвами місяців, які не входять до переліку речей, щодо яких надано дозвіл на проведення обшуку.

Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів кримінального провадження, на думку суду першої інстанції, вище вказані речі можуть бути предметом злочину, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України, тобто здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів фізичними особами, відомості про яких не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом.

Враховуючи всі ці обставини кримінального провадження та для прийняття законного рішення по кримінальному провадженню судом було накладено арешт на зазначене майно.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді Чигиринського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2016 року про арешт майна скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого про надання дозволу на арешт вилученого майна в ході обшуку 21.09.2016р. за адресою АДРЕСА_1 відмовити. В обґрунтування своєї апеляції посилається на те, що в своїй ухвалі місцевий суд посилається на ст.170 КПК України, але мотивує накладення арешту - «як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів кримінального провадження, вище вказані речі можуть бути предметом злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України...»

Проте, суд наклав арешт на майно ОСОБА_9 в рамках кримінального провадження № 0000272 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, посилаючись лише на припущення, стосовно скоєння кримінального правопорушення за ст.213 КК України.

Арешт судом був накладений на майно, яке взагалі не має відношення до крадіжки у ОСОБА_11 і не може бути ні предметом вчинення злочину, ні доказом злочину, ні, більше того, не може бути конфісковане. Так як, накладено арешт на підставі кримінального провадження по факту крадіжки, а не на підставі кримінального провадження по факту вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 .

Суд, накладаючи арешт на майно, у своїй ухвалі взагалі на посилається на існуючі достатні підстави, що майно на яке накладається арешт є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набутим злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отриманим за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. На думку апелянта, із ухвали суду взагалі не зрозуміло, що стало підставами для накладання арешту на вищевказане вилучене майно, окрім припущень.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 , думку адвоката ОСОБА_8 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити із зазначених у ній підстав, вивчивши клопотання, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з п.4 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Також, згідно до ч.6 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Так, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати, зокрема правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, розмір можливої конфіскації, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, наявність заявленого цивільного позову або можливість пред`явлення такого позову, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

На думку колегії суддів апеляційного суду цих вимог закону при вирішенні клопотання про арешт майна судом першої інстанції дотримано не було.

Слідчий суддя, суд повинен відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

З матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції при вирішенні питання про арешт майна, в порушення ч.2 ст.173 КПК України, не врахував:

- правову підставу для арешту майна;

- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації;

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);

- розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що у порушення вимог ч.1 ст.214 КПК України відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.213 КК України невнесені в ЄРДР, а відповідно до ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч.3 ст.214 КПК України здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Колегія суддів апеляційного суду також вважає, що слідчий суддя місцевого суду, постановляючи ухвалу про арешт майна ОСОБА_9 в достатній мірі не з`ясував правове походження цього майна і арешт судом був накладений на майно, яке не має відношення до крадіжки у ОСОБА_11 і не може бути ні предметом вчинення кримінального правопорушення, ні доказом у кримінальному провадженні, оскільки накладено арешт на підставі кримінального провадження по факту крадіжки, а не на підставі кримінального провадження по факту вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 .

Таким чином, на думку колегії суддів, судом першої інстанції при вирішенні клопотання про накладення арешту на вищезазначене майно ОСОБА_9 , не дотримані були в повній мірі вимоги ст.173 КПК України, а відтак ухвала слідчого судді про накладення арешту на вищезазначене в ухвалі майно ОСОБА_9 підлягає до скасування з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого Чигиринського відділення поліції Смілянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_10 про накладення арешту на майно.

Керуючись ст. ст. 171, 173, 309, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Чигиринського районного суду Черкаської області від 22.09.2016 року, якою задоволено клопотання слідчого Чигиринського відділення поліції Смілянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_10 про накладення арешту на майно, яке було виявлено та вилучено вилучено під час проведення обшуку у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , а саме речі: 1887 кг чорного металолому, 29 кг кольорового металолому, стаціонарні ваги №18040, 1971 року випуску, зошит формату А-5 із записами цифр та із зазначенням ваги і вартості, що розмежовувалося назвами місяців скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого Чигиринського відділення поліції Смілянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_10 про накладення арешту на майно, яке було виявлено та вилучено вилучено під час проведення обшуку у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 1887 кг чорного металолому, 29 кг кольорового металолому, стаціонарні ваги №18040, 1971 року випуску, зошит формату А-5 із записами цифр та із зазначенням ваги і вартості, що розмежовувалося назвами місяців.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :