УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши клопотання представника ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:
Представник ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним клопотанням та просить скасувати арешт накладений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.12.2013 року у справі №755/30865/13-к арешт нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної, спільної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рівних долях.

Клопотання мотивовано тим, що Дніпровським РУГУ МВС України у м. Києві порушено кримінальне провадження №0008084 за ч. 4 ст. 190 КК України. На даний час досудове розслідування проводиться СУ ГУ Національної поліції у м. Києві. Представник ОСОБА_3 зазначає, що арешт нерухомого майна безпідставним та протиправним. Розпорядженням Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 15.05.2013 року №254 «Про надання жилого приміщення» надано жилу площу (двокімнатну квартиру у будинку АДРЕСА_2 жилою площею 41,50 кв.м.) ОСОБА_4 (на даний момент померлій дружині Заявника) на родину з двох осіб: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (Заявника), для постійного проживання. До цього ОСОБА_4 з 1986 року проживала за адресою: АДРЕСА_3 у будинку маневрового фонду у зв`язку з капітальним ремонтом постійного помешкання, проте після капітального ремонту не отримала жилого приміщення для постійного проживання, у зв`язку з чим потребувала поліпшення житлових умов. 01.04.2015 року Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією ОСОБА_4 будо видано ордер №05497 серія Б на право зайняття житлового приміщення - кв. АДРЕСА_1 . На підставі зазначеного ордеру ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вселилися на зазначену житлову площу протягом встановленого в ордері строку. 04.04.2015 року Дніпровським РВ ГУДМС України у м. Києві зареєстровано місце проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_4 . 02.06.2015 року органом приватизації житла Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією було видано свідоцтво про право власності серія НОМЕР_1 , яким посвідчується, що нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , дійсно належить на праві приватної, спільної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рівних долях. Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2014 р. у справі за позовом прокурора Дніпровського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради та департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ТОВ «Сілтек ЛТД» та ПАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» та Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві, визнано недійсним інвестиційний договір № 1 від 17.06.2-13 р., укладений між ТОВ «Сілтек ЛТД» та ПАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» в частині передачі нерухомого майна , у тому числі і квартири. Дізнавшись про наявність незаконного обтяження прав ТОВ «Сілтек ЛТД» на квартиру заявника, якими, відповідно до судового рішення, ТОВ «Сілтек ЛТД» ніколи не володіло, ОСОБА_4 звернулася до директора Департаменту будівництва та житлового забезпечення КМДА. У відповідь листом №056/П-85/1360 від 03.09.2015 р. Департамент будівництва та житлового забезпечення КМДА рекомендував звернутися до Дніпровського районного суду м. Києва з клопотанням про зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 . За таких обставин, є підстави для скасування арешту накладеного на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06.12.2013 року.

В судовому засіданні ОСОБА_6 підтримала заявлене клопотання, просила задовольнити.

Процесуальний керівник у кримінальному провадженні прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_7 , зважаючи на документи, долучені до клопотання, пояснення представника заявника не заперечував щодо задоволення клопотання.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання має бути задоволено, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали клопотання слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва 06.12.2013 р. задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_8 та в межах кримінального провадження № 40018922, відкритого за ознаками ч. 4 ст. 19 КК України, накладено арешт на нерухоме майно, яке перебуває у володінні ТОВ Сілтек ЛТД», зокрема, і на квартиру АДРЕСА_1 .

За наданими доказами станом на день розгляду клопотання по вищезазначеному кримінальному провадженню досудове розслідування здійснюється Слідчим управлінням ГУНП у м. Києві.

Квартира на яку накладено арешт, як свідчать матеріали справи належить в рівних долях заявнику та ОСОБА_4 .

Як вбачається з тексту ухвали слідчого суді Дніпровського районного суду м. Києва від 06.12.2013 року арешт на нерухоме майно було накладено на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки останнє належить ТОВ «Сілтек ЛТД».

Станом на день розгляду клопотання, як вбачається з наданих матеріалів, рішенням Господарського районного суду м. Києва від 19.03.2014 р., ухваленим за результатами розгляду справи за позовом першого заступника прокурора Дніпровського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради та департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ТОВ «Сілтек ЛТД» та ПАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» та Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві визнано недійсним інвестиційний договір № 1 від 17.06.2013 року, укладений між ТОВ «Сілтек ЛТД» та ПрАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» в частині передачі на користь ТОВ «Сілтек ЛТД» майнових прав на об`єкти нерухомого майна, зокрема, квартиру АДРЕСА_1 та визнано відсутність права власності на зазначену квартиру.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, що передбачено ч. 2 ст. 131 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Арешт на майно накладається, якщо є достатні підстави вважати, що вони відшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, або призначалися для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом. Предметом арешту може бути майно, яке перебуває у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
За змістом положень ст.. 3 КПК України , при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
В свою чергу відповідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Частиною 1 ст. 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
З огляду на викладене вбачається, що в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, яке передано у користування заявника відпала потреба, а тому клопотання про скасування арешту є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 174, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотанняпредставника ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 , накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06.12.2013 року у справі №755/30865/13-к

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя