АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 604/1025/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/77/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.296, ч.1 ст.128 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

при секретарі - ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі 27 квітня 2016 р. кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Підволочиського районного суду Тернопільської обл. від 10 грудня 2015 р., яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чистопілля АР Крим, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого

засуджено за ч.1 ст.128 КК України на два роки обмеження волі;

за ч.1 ст.296 КК України на один рік обмеження волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання визначено у виді двох років обмеження волі.

Міра запобіжного заходу у виді особистого зобовязання, до вступу вироку в законну силу залишена без змін.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить помякшити покарання, призначене за вироком суду першої інстанції, та застосувати відносно нього ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Вважає покарання занадто суворим, оскільки судом не було враховано, що ініціатором конфлікту був сам потерпілий ОСОБА_11 , обізвавши його сепаратистом, що його сильно обурило, оскільки за 10 днів до даного конфлікту він вернувся із зони антитерорстичної операції, де виконував свій військовий обовязок.

Також стверджує, що судом при призначенні покарання не було взято до уваги ряд помякшуючих обставин, а саме те, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, раніше не був судимий, а також являється учасником АТО.

Окрім цього зазначає, що на даний час ним відшкодовано затрати на лікування потерпілого ОСОБА_11 в сумі 3247 та 247.80 грн.

Так, згідно вироку суду 17 травня 2015 року близько 17 год. 00 хв. між обвинуваченим ОСОБА_12 ОСОБА_13 та потерпілим ОСОБА_11 , які знаходились в приміщенні будинку культури, розташованого в центрі смт. Підволочиськ, виник словесний конфлікт, для вирішення якого вони вийшли на вулицю, на сходову клітку, неподалік від вхідних дверей приміщення будинку культури.

Перебуваючи на зазначеній сходовій клітці, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась в насильстві із заподіянням тілесних ушкоджень, ігноруючи існуючі елементарні правила поведінки, моральності і добропристойності, виражаючи явну неповагу до суспільства, зневажаючи громадський порядок, бажаючи утвердитись в очах своїх знайомих за рахунок приниження потерпілого, з яким він раніше не був знайомий, ОСОБА_10 умисно та безпричинно наніс потерпілому ОСОБА_11 удар кулаком правої руки в область носа, спричинивши перелом кісток носа, від якого останній, не втримавшись на ногах, впав на сходову клітку та вдарився головою об бетонну поверхню чотирикутної колони, розташованої на сходовій клітці, та поверхню сходової клітки тімяно скроневою ділянкою голови.

В результаті хуліганських дій обвинуваченого потерпілий отримав черепно-мозкову травму у виді синця правої тімяної ділянки, перелому кісток склепіння і основи черепа справа, крововиливів в над і під тверду та під павутину мозкові оболонки у правій тімяно-скроневій ділянці зі стисненням головного мозку і забоєм його речовини у правій скроневій частці та рани, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу і просить помякшити покарання за вироком суду, застосувавши ст.75 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, його захисника, яка також підтримала скаргу обвинуваченого, просить помякшити покарання та застосувати ст.75 КК України, прокурора, який заперечує проти скарги обвинуваченого і просить вирок суду залишити без змін, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_6 , в якому він просить врахувати, що він є учасником бойових дій та задовольнити його апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає.

Згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності норм матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні хуліганських дій та нанесенні необережного тяжкого тілесного ушкодження, за що він засуджений, обгрунтовані сукупністю належним чином оцінених доказів і в апеляційній скарзі не оспорювались.

Дії останнього кваліфіковані правильно, за ч.1 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, та за ч.1 ст.128 КК України як необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При обранні міри та виду покарання суд відповідно до ст.ст.50, 65-67 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відносяться до злочинів невеликої тяжкості, особу винного, який по місцю проживання характеризується позитивно, являється учасником бойових дій та вперше притягується до кримінальної відповідальності, його молодий вік, а також те, що він визнав свою вину та щиро розкаявся.

Окрім цього, судом першої інстанції також враховано думку потерпілого, який просив суворо покарати обвинуваченого, оскільки після нанесення йому ОСОБА_12 ОСОБА_13 побоїв останній не вживав та не вживає по цей час жодних заходів для відшкодування завданої йому матеріальної і моральної шкоди.

Твердження апелянта про те, що суд при призначенні йому покарання не в повній мірі врахував помякшуючі його вину обставини, на увагу не заслуговують, оскільки будь-які інші обставини, які могли б помякшити покарання обвинуваченому, окрім тих, що встановлені судом першої інстанції, в матеріалах справи відсутні та в апеляційній скарзі не наведені.

Що стосується відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_11 в сумі 3247 та 247.80 грн., про які зазначає у своїй скарзі обвинувачений, то вони не беруться до уваги судом в якості помякшуючої вину обставини.

Так, відповідно до позовних заяв прокурора прокуратури Підволочиського району Тернопільської області від 28 серпня 2015 року про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоровя на лікування потерпілого ОСОБА_11 внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_6 , кошти в сумі 247,89 та 3247 грн. були витрачені закладом охорони здоровя, що знаходиться у державній власності, тому були стягнуті з обвинуваченого і звернені в дохід держави, а не добровільно відшкодовані потерпілому в якості спричиненої йому матеріальної чи моральної шкоди.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 та зміни вироку суду, як про це просить останній.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Підволочиського районного суду Тернопільської обл. від 10 грудня 2015р. відносно ОСОБА_14 , засудженого за ч.1 ст.128, ч.1 ст.296 КК України, - без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2