Справа № 159/2537/16-к
Провадження № 1-кп/159/160/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2016 року м. Ковель

Колегія суддів Ковельського міськрайонного суду Волинської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_10

малолітнього потерпілого ОСОБА_9 ,

законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_11 ОСОБА_12 ,

малолітнього потерпілого ОСОБА_11

представника служби у справах дітей виконкому Ковельської міської ради ОСОБА_13 ,

представника сектору превенції ювенальної поліції відділу Ковельського ВП ОСОБА_14

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковель обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000712 від 14 квітня 2016 року стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Червоний Лиман Донецької області, громадянина України, тимчасово безробітного, без місця реєстрації та постійного місця проживання, такого, що має не зняті і не погашені судимості: вироком Турійського районного суду Волинської області від 14 листопада 2007 року визнано винним і засуджено за ч.2 ст. 186, ч.3 ст.357 КК України, із застосуванням ст.70 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки; вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 березня 2008 року визнано винним і засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України призначено покарання у видів 5 років 1 місяця позбавлення волі; вироком Любомльського районного суду Волинської області від 26 березня 2015 року визнано винним і засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, ст.76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; 22 квітня 2016 року ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, на підставі ч.2 ст.78 КК України та направлено для відбуття покарання у виді 3 років позбавлення волі; обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 153 КК України,
в с т а н о в и в :
В період з другої половини лютого 2016 року по першу половину березня 2016 року, в денний час, обвинувачений ОСОБА_8 , не перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у приміщенні колишнього кафе, розташованого на території стадіону «Локомотив» по вул. Сагайдачного,5в в м. Ковель Волинської області, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись злочинним умислом, спрямованим на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом, з метою задурманення свідомості, попередження опору його злочинному посяганню та приведення потерпілих у безпорадний стан, пригостив малолітніх ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , алкоголем та погрожуючи застосувати фізичне насильство, примусив малолітніх вдихати випари універсального клею. Після цього обвинувачений ОСОБА_8 , замахуючись на малолітніх потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_9 руками, висловлюючи погрози застосування фізичного насильства у випадку непокори, а також застосовуючи насильство, використовуючи безпорадний стан малолітнього потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , примусив малолітнього потерпілого до вступу з ним в орогенітальний статевий контакт. Після цього, керуючись злочинним умислом направленим на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом, обвинувачений ОСОБА_8 повторно, використовуючи безпорадний стан малолітнього потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , погрожуючи фізичною розправою у випадку непокори, а також, застосовуючи фізичне насильство, нахилив голову потерпілого та примусив малолітнього потерпілого до вступу з ним в орогенітальний статевий контакт.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_8 , які виразилися у насильницькому задоволенні статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, погрозами застосування фізичного насильства та з використанням безпорадного стану потерпілих осіб, вчиненому повторно та щодо малолітніх, містять склад кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 153 КК України.
Будучи допитаним у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 153 КК України не визнав. Показав, що влітку 2014 року познайомився з малолітнім потерпілим ОСОБА_11 , який разом з іншими дітьми відпочивав на території школи №2 в м. Ковель та попрохав в нього цигарок. Він познайомився з потерпілим, пригостив потерпілого ОСОБА_11 цигарками, після чого вони час від часу зустрічались та спілкувались, коли потерпілий гуляв на території школи. Двічі приходив до ОСОБА_11 в гості, ладив йому взуття. Однак після неприємного інциденту з матір`ю потерпілого, припинив спілкуватися з потерпілим і відновив спілкування лише цієї зими, коли зустрів потерпілих на стадіоні «Локомотив» в м. Ковелі. Познайомився з потерпілим ОСОБА_9 . Час від часу зустрічався з малолітніми потерпілими, коли перебував в м. Ковель. Пригощав потерпілих цигарками та пивом, однак забороняв потерпілим вдихати випари клею, якого потерпілим ніколи не купував. Час від час давав потерпілим гроші, різними сумами, в залежності від свого майнового стану. Одного разу дав потерпілим по 500 грн. кожному. Підтримував стосунки з потерпілими, оскільки не має власної сім`ї, тому робив невеликі подарунки потерпілим та проявляв невдоволення тим, що вони вдихають випари клею. Саме метою позбавити малолітніх потерпілих негативних звичок палити та вдихати випари клею, пояснює свої часті дзвінки до малолітніх потерпілих. Не заперечив тієї обставини, що час від часу ночував у приміщенні бувшого бару на території стадіону «Локомотив» у кімнаті, яку описували потерпілі, а також підтвердив, що у його присутності, на території стадіону потерпілі нюхали випари клею. Показав, що дійсно, мали місце випадки, коли він разом з ОСОБА_15 забирав дітей, у тому числі малолітніх потерпілих, зі школи. Однак погано пам`ятає обставини вказаних подій, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння. Категорично заперечує випадки орогенітального статевого контакту з малолітніми потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , а факт зізнання свідкам у вчиненні кримінального правопорушення пояснює застосування останніми щодо нього психологічного тиску.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 153 КК України доводиться показаннями малолітніх потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , показаннями свідків, матеріалами кримінального провадження.

Будучи допитаним у ході судового розгляду малолітній потерпілий ОСОБА_11 показав, що приблизно у 2014 році, гуляючи на території залізничної лікарні в м. Ковель, він познайомився з обвинуваченим ОСОБА_8 . Незважаючи на різницю у віці, обвинувачений підтримував знайомство з ним та його неповнолітніми друзями. Невдовзі він познайомив обвинуваченого зі своїм однокласником ОСОБА_9 . Разом з обвинуваченим вони часто гуляли. Будь-якої агресії від обвинуваченого ОСОБА_8 вони не відчували, навпаки, обвинувачений неодноразово давав їх гроші, пригощав фруктами. Приблизно восени обвинувачений показав їм кімнатку в приміщенні бувшого бару, розташованого на стадіоні «Локомотив». Ця кімната являла собою занедбане приміщення, вхід до якого був через вікно. У кімнаті знаходились старі поламані меблі та старий матрас. Обвинувачений знав скільки йому років та скільки років потерпілому ОСОБА_9 , оскільки вони розповідали про себе, знав де вони навчаються. Крім цього обвинувачений розповідав про себе. Маючи їх номери мобільних телефонів, обвинувачений постійно, деколи кілька разів на день, телефонував потерпілим, запрошував їх на стадіон випити пива. Згодом обвинувачений почав примушувати його та ОСОБА_9 нюхати клей. Клей обвинувачений придбавав сам, на Привокзальному ринку в м. Ковель. Наприкінці лютого початку березня 2016 року, перебуваючи в кімнаті колишнього бару на території стадіону «Локомотив», обвинувачений в черговий раз пригостив його та ОСОБА_9 пивом, а також примусив нюхати клей. Заставляючи їх з ОСОБА_9 нюхати клей, він ставав агресивним, коли потерпілі відмовлялись, погрожував їм. Після того, як потерпілі сп`яніли, він став примушувати потерпілих до оральногенітального статевого акту. Опиратися обвинувачсеному вони з ОСОБА_16 не мали змоги. Зокрема він, після вживання пива та клею, почував себе зовсім знесиленим, крутилася голова. Він не міг підвестися, а тим більше вилізти у вікно єдиний вихід з кімнати. Спочатку обвинувачений відвів у сторону, за шкафчик, потерпілого ОСОБА_9 . Потім повів його. Обвинувачений оголив статевий орган і примушував потерпілого його торкатись, після чого, застосовуючи погрози та силу, пригнув його голову та здійснив орогенітальний статевий контакт. Після вказаного випадку обвинувачений ще кілька разів примушував його та ОСОБА_9 до орогенітального акту, попередньо заставляючи їх вживати пиво та нюхати клей. Відмовитись від зустрічі з ним вони з ОСОБА_9 не могли, оскілки обвинувачений ОСОБА_8 залякував їх, погрожував закопати, розповісти їх батькам та повідомити в поліцію про те, що потерпілі нібито вкрали в нього 7000 грн., хоча насправді такого не було. В один з днів квітня, під час спілкування із знайомими хлопцями, старшими за нього за віком, останні почули, що він «нанюханий» і почали розпитувати навіщо він це робить. Під час розмови з ними він розповів про обвинуваченого, про те, що він спонукає його та ОСОБА_9 вживати алкогольні напої, примушує нюхати клей, а також розповів про статеве насильство, якому вони піддались.

Будучи допитаним у ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_9 показав, що з обвинуваченим ОСОБА_8 його познайомив потерпілий ОСОБА_11 . Обвинувачений запросив їх з ОСОБА_11 на стадіон «Локомотв», розповідав що працює сторожем на вказаному стадіоні. Однак, на його думку, обвинувачений жив на стадіоні, оскільки приводив їх до кімнати, розташованій у старому приміщенні бару, що на території стадіону. Вхід до цієї кімнати був лише через вікно, у кімнаті були старі меблі, старий матрас. Дізнавшись номер його мобільного телефону, обвинувачений часто телефонував потерпілому, запрошував прийти до нього. Спочатку обвинувачений заохочував їх до зустрічей даючи йому та ОСОБА_11 гроші, фрукти, пригощав пивом. Пізніше він почав примушувати їх вдихати клей, вживати алкогольні напої. Обвинувачений сам навчив їх з ОСОБА_11 вдихати клей. Приблизно наприкінці лютого початку березня 2016 року, коли вони з ОСОБА_11 прийшли до обвинуваченого на стадіон, у приміщенні кімнати колишнього бару обвинувачений почав примушувати потерпілих вживати пиво та вдихати клей, а коли вони відмовились, почав їм погрожувати, докоряв, що він витратив на них багато грошей, а вони відмовляються вживати придбані для них алкогольні напої та клей. Після того, як потерпілі сп`яніли, обвинувачений став погрозами примушувати його до статевого акту, тягнув до себе за руку, оголив свій статевий орган. Опиратися обвинуваченому він не міг, оскільки відчував сильну слабкість, дуже крутилась голова. Обвинувачений силою нахилив його голову і вступив з ним орогенітальний статевий контакт. Втекти від обвинуваченого не було ніякої можливості через фізичний стан. Крім цього обвинувачений погрожував розправою, казав, що закопає. Після орогенітального контакту обвинувачений забрав потерпілого ОСОБА_17 . Після цього випадку вони з ОСОБА_11 пробували уникати зустрічей з обвинуваченим, однак той постійно телефонував, надсилав СМС повідомлення. Після вчинення орогенітального контакту обвинувачений припинив давати йому з ОСОБА_11 гроші, натомість почав погрожувати їм, що у разі відмови потерпілих від зустрічей з ним, він звинуватить їх у вчиненні злочинів, яких вони не вчиняли. Погрожував розправою. Всього обвинувачений тричі вступав з ним та з ОСОБА_11 в орогенітальний контакт, попередньо примусивши їх вживати алкогольні напої та вдихати клей.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №121 від 16 травня 2016 року у малолітнього потерпілого ОСОБА_11 ознак будь-якого психічного захворювання, а рівно тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності в період, що відноситься до часу вчинення проти нього правопорушення чи в даний час не виявлялося і не виявляється. Він міг і може сприймати важливі по справі обставини та давати по ним покази. З урахуванням виявлених у ОСОБА_11 індивідуально-психологічних та вікових особливостей, а також стану його розумового розвитку, він здатний правильно сприймати обставини вчинення по відношенню до нього дій та може давати щодо них правильні (об`єктивні) покази. У ОСОБА_11 таких індивідуально-психологічних особливостей, які суттєво впливають на його поведінку, схильність фантазувати, спотворювати факти і т.п., не виявлено. Показання неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 відповідають його віку та інтелектуальному розвитку. (арк. справи 73-74).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №120 від 17 травня 2016 року малолітній потерпілий ОСОБА_9 в період скоєння щодо нього протиправних дій виявляв ознаки гіперкінетичного розладу з порушенням активності і уваги, обтяженого гострою інтоксикацією психоактивними речовинами. З урахуванням індивідуально-психологічних та вікових особливостей ОСОБА_9 , а також рівня його розумового розвитку, він був здатний правильно сприймати обставини вчинених по відношенню до нього дій та може давати щодо них правильні (об`єктивні) покази. У ОСОБА_9 таких індивідуально-психологічних особливостей, які суттєво впливають на його поведінку, схильність фантазувати, спотворювати факти і т.п., не виявлено. Показання неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 відповідають його віку та інтелектуальному розвитку. В даний час ОСОБА_9 виявляє ознаки гіперкінетичного розладу з порушенням активності і уваги, котрий не спричинений скоєними щодо нього протиправними діями. (арк. справи 88-90).

Об`єктивність показань потерпілих підтвердили в судовому засіданні їх законні представники, вказавши, що у період часу з кінця лютого середини березня 2016 року спостерігали негативні зміни в поведінці своїх дітей, а законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_11 - ОСОБА_12 додатково зазначила, що у один з днів вказаного періоду її син прийшов додому у неадекватному стані, очевидно під дією алкогольних напоїв чи токсичних препаратів.

Відтак обставин, які б ставили під сумнів показання малолітніх потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , суд не вбачає.

Показання неповнолітніх потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_9 щодо обставин вчинення стосовно них обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, об`єктивно підтверджуються даними протоколу огляду місця події від 14 квітня 2016 року, а саме території стадіону «Локомотив» в м. Ковель, будівлі колишнього бару, розташованого на території стадіону, та її приміщень, які за описом відповідають показанням потерпілих. Згідно протоколу на підлозі однієї з кімнат виявлено пляшки з-під пива, а в прибудові бару тюбики з-під клею «88» (арк. справи 55-60).

Будучи допитаним у ході судового розгляду 22 липня 2016 року неповнолітній свідок ОСОБА_18 показав, що з потерпілим ОСОБА_11 в нього були дружні стосунки. В один з днів квітня, коли він з іншими хлопцями відпочивав на території школи № 13 до них підійшов ОСОБА_11 , який за всіма ознаками запах, поведінка, перебував під дією випарів клею. На їх питання ОСОБА_11 повідомив, що клей їм купує старший чоловік, розповів також про те, що вказаний чоловік силою примусив його до орогенітального контакту. Дізнавшись про це старші за віком хлопці вирішили затримати чоловіка, який вчиняв насильство стосовно ОСОБА_11 , запропонувавши ОСОБА_11 викликати обвинуваченого на зустріч. Погодившись на це ОСОБА_11 з його телефону зателефонував обвинуваченому і домовився про зустріч з ним на річці, біля відділення ДЮСШ «НІКА-СІЛЬМАШ». Разом з ОСОБА_11 він пішов на зустріч з обвинуваченим, а хлопці пішли по автомобіль. Після затримання обвинуваченого завезли до відділку поліції.

Допитаний у ході судового розгляду 22 липня 2016 року свідок ОСОБА_19 показав, що від знайомих хлопців дізнався про те, що обвинувачений ОСОБА_8 примушував потерпілого ОСОБА_11 вдихати клей, а також примусив вступати з ним в орогенітальний контакт.

Будучи допитаним у ході судового розгляду свідок ОСОБА_20 показав, що в один з днів квітня 2016 року від малолітніх потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_9 він дізнався про те, що обвинувачений примушував потерпілих вдихати клей, а також примусив потерпілих вступити з ним в орогенітальний контакт. Будучи обуреними діями обвинуваченого, вони з хлопцями вирішили припинити «педофільство» та відвести обвинуваченого в поліцію. З цією метою потерпілий ОСОБА_11 домовився з обвинуваченим про зустріч, а він разом з іншими хлопцями повідомив про те що сталось з потерпілими їх батькам, після чого разом з іншими хлопцями автомобілем поїхали до місця зустрічі потерпілого та обвинуваченого до ДЮСШ «НІКА-СІЛЬМАШ». Коли вони затримали обвинуваченого, той зізнався у тому, що мав статеві контакти з потерпілими.

Допитаний у ході судового розгляду свідок ОСОБА_21 показав, що близько трьох місяців потому, навесні, від свого знайомого ОСОБА_22 дізнався про те, що обвинувачений ОСОБА_23 примушував малолітніх потерпілих вживати алкоголь, нюхати клей, а також примусив їх до орогенітальних контактів. Того ж дня, він разом з іншими хлопцями, під час зустрічі обвинуваченого з потерпілим ОСОБА_11 , затримали обвинуваченого. Обвинувачений зізнався їм про те, що дійсно мав статеві відносини з малолітніми потерпілими, просив не відвозити його в поліцію, пропонував за це гроші. Фізичного насильства до обвинуваченого ніхто не застосовував. Зізнання обвинуваченого він записав на мобільний телефон. Крім цього, на флешкартці з телефона обвинуваченого, вони виявили фотознімки потерпілих та інших дітей. Флешкарта залишалась у ОСОБА_24 .

Будучи допитаним у ході судового розгляду свідок ОСОБА_22 показав, що в один з днів, близько трьох місяців потому, приблизно о 16 годині він дізнався від ОСОБА_24 про те, що обвинувачений ОСОБА_8 примусив до статевих актів малолітніх потерпілих. Зібравшись разом з ОСОБА_21 , ОСОБА_24 та ОСОБА_20 почали думати як припинити злочинні дії ОСОБА_8 . У цей час до потерпілого ОСОБА_11 зателефонував обвинувачений. З огляду на це, запропонували потерпілому призначити обвинуваченому зустріч, що той і зробив. Про протиправні дії щодо їх дітей, вони повідомили батьків потерпілих, після чого поїхали затримувати обвинуваченого до ДЮСШ «НІКА-СІЛЬМАШ». Після затримання, фізичного насильства до ОСОБА_8 ніхто не застосовував. Той спочатку не зрозумів, у зв`язку з чим його затримали, кричав та виривався, а коли йому пояснили причину затримання, розповів, що дійсно кілька разів мав орогенітальний контакт з малолітніми потерпілими. Крім цього, в телефоні обвинуваченого вони виявили флешкарту, на якій були фото дітей, у тому числі потерпілих. Обвинуваченого доставили у відділ поліції.

Допитаний у ході судового розгляду свідок ОСОБА_24 показав, що близько трьох місяців потому, він зустрів малолітнього потерпілого ОСОБА_11 , який явно перебував «під дією клею». Під час розмови потерпілий розповів їм, що клей для нього придбаває обвинувачений ОСОБА_8 , а також розповів про те, що обвинувачений примусив його та ОСОБА_25 до орогенітального контакту. Зі слів потерпілих, про статеве насильство батькам вони не розповідали, оскільки було соромно. Розуміючи, що такі дії обвинуваченого не повинні залишатись безкарними, він разом з ОСОБА_21 , ОСОБА_20 та ОСОБА_22 вирішили затримати обвинуваченого та доставити його до поліції. Для реалізації задуманого попрохали ОСОБА_11 , що б той призначив зустріч обвинуваченому. Під час зустрічі потерпілого з ОСОБА_8 , останнього було затримано. Йому зв`язали руки та помістили на заднє сидіння автомобіля. Спочатку обвинувачений не зрозумів у зв`язку з чим його затримують, а коли йому пояснили, а також повідомили, що його зустрічі з потерпілими зафіксовано, зізнався у тому, що мав статеві зносини з малолітніми потерпілими. Прохав, щоб його не відвозили до поліції, пропонував за це гроші. Вони також забрали в обвинуваченого телефона, на ОСОБА_26 флешці якого виявили фото малолітніх потерпілих та інших дітей. Телефона одразу передали працівникам поліції. Вказану флешку він близько місяця носив з собою, щоб віддати слідчій, однак та так і знайшла часу, щоб забрати її і в подальшому він її загубив.

Допитаний у ході судового розгляду свідок ОСОБА_27 показав, що в квітні 2016 року в нього вдома, за адресою АДРЕСА_1 , проживав упродовж близько п`яти днів та допомагав по господарству обвинувачений ОСОБА_8 . До останнього приходили та телефонували діти. Він розпитував ОСОБА_8 про вказані візити та дзвінки, той відповів «хай не дзвонять».

Допитаний у ході судового розгляду свідок ОСОБА_15 показав, що ніде не працює, оскільки має на утриманні дитину-інваліда. Є власником автомобіля марки «Жигулі» білого кольору. Упродовж кількох років знає обвинуваченого ОСОБА_8 . Разом з ним неодноразово катався на власному автомобілю по місту. На пропозицію обвинуваченого ОСОБА_8 забирали з НВК №13 в м. Ковель дітей віком від 13-15 років. Що спонукало обвинуваченого спілкуватися з дітьми не знає.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину доводиться протоколом огляду предметів від 14 квітня 2016 року, а саме мобільного телефону марки «Nokia». Вилученого під час особистого обшуку обвинуваченого, з сім картою вставленою у вказаний мобільний телефон НОМЕР_1 . При огляді телефонної книги серед інших записів номерів є записи « НОМЕР_2 , НАЗАР - №». (арк.. справи 100); протоколом огляду предметів від 17 червня 2016 року, а саме диску з копією інформації наданої представником ТОВ «Лайфселл» на підставі ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 18 травня 2016 року про тимчасовий доступ до речей та документів. Під час огляду встановлено, що у період часу з 08 січня 2016 року по 30.03.2016 року до абонента № НОМЕР_3 (номер потерпілого ОСОБА_11 ) регулярно, непоодинокі випадки по кілька разів на день, телефонував абонент НОМЕР_1 (номер телефону обвинуваченого ОСОБА_28 ). Вхідні дзвінки від абонента № НОМЕР_3 відсутні. Наявні СМС повідомлення між абонентами. Також при огляді вхідних вихідних дзвінків абонента НОМЕР_1 встановлено, що до абонента № НОМЕР_4 (номер телефону потерпілого ОСОБА_9 ) у період з 12.02.2016 року по 12 квітня 2016 року регулярно телефонував абонент № НОМЕР_1 . Кількість дзвінків на день сягає від 2 до 21-го. Чисельність вхідних дзвінків значно менша за вихідні. Вихідні дзвінки вказаним абонентам з досліджуваного номеру НОМЕР_1 (номер телефону обвинуваченого ОСОБА_28 ) зафіксовані починаючи з періоду часу 07-08 год. по 00-01 год., найчастіше вихідні дзвінки в період 11-16 год. та в період 18-22 год. (арк.. справи 110-111).

Заперечуючи факт вчинення інкримінованого йому злочину, обвинувачений ОСОБА_8 покликається на ту обставину, що у період часу, протягом якого згідно обвинуваченого акту було вчинено інкриміновані йому злочини, він проживав в с. Луків, тобто поза межами міста Ковель.

Згідно інформації про вхідні та вихідні дзвінки на абонентський номер НОМЕР_1 (номер телефону обвинуваченого ОСОБА_28 ) за період часу з 01.01.2016 року по 13.04.2016 року, із зазначенням типу, дати, часу, тривалості дзвінків, ІМЕІ мобільного терміналу, азимуту трансляційних антен та адреси розташування базових станцій, у зоні покриття яких виходив на зв`язок абонент, що міститься на компакт диску CD-R PATRON, абонент НОМЕР_1 (номер телефону обвинуваченого ОСОБА_28 ) виходив на зв`язок у зоні покриття базових станцій поза межами м. Ковеля та Ковельського району, переважно в зоні покриття базової станції смт. Луків Ковельського району, вул. Б.Хмельницького у періоди з 21.09 год. 09 лютого 2016 року по 06.24 год. 16 лютого 2016 року, з 20.57 год. 02 березня 2016 року по 06.45 год. 06 березня 2016 року, з 16.04 год. 06 березня 2016 року по 12.24 год. 09 березня 2016 року, з 17.05. год. 09 березня 2016 року по 10.14 год. 15 березня 2016 року, з 20.42 год. 29 березня 2016 року по 08.47 год. 31 березня 2016 року, з 20.55 год. 31 березня 2016 року по 04.17 год. 01 квітня 2016 року, з 21.55 год. 01 квітня 2016 року по 09.26 год. 05 квітня 2016 року.

Тобто, згідно вказаної інформації, обвинувачений все ж залишав с. Луків, приїздив в м. Ковель і ночував в м. Ковель, коли не встигав на потяг, що підтвердив у ході судового розгляду сам обвинувачений.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується показаннями самого обвинуваченого даними ним у ході судового розгляду. Зокрема, у ході судового розгляду обвинувачений показав, що до спілкування з малолітніми його спонукали відсутність сім`ї, а кількість дзвінків, яка нерідко сягала понад десяти разів на день (наявні випадки 21,22 дзвінки на день), пояснював піклуванням за дітей, бажанням вмовити їх позбавитися негативних звичок паління та вдихати випари клею. У той же час, з показань обвинуваченого даних ним у ході судового розгляду убачається, що обвинувачений сам неодноразово придбавав для потерпілих цигарки, пиво, а крім цього, у його присутності, на території стадіону «Локомотив», потерпілі вдихали випари клею. Тож вказана обставина спростовує твердження обвинуваченого про те, що його інтерес до малолітніх потерпілих обмежувався лише піклуванням про їх здоров`я та розвиток.

Крім цього, з показань обвинуваченого ОСОБА_8 убачається, що останній був обізнаний стосовно віку малолітніх потерпілих, знав що їм по 13 років.

Згідно висновку експерта №122 від 17.05.2016 року малолітній ОСОБА_11 на березень 2016 року не досягнув статевої зрілості. (арк.. справи 68-69).

Згідно висновку експерта №116 від 13.05.2016 року малолітній ОСОБА_9 на березень 2016 року не досягнув статевої зрілості. (арк.. справи 82-83).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №122 від 12.05.2016 року у ОСОБА_8 виявлялися в період, що відноситься до часу вчинення інкримінованого йому правопорушення і виявляються в даний час ознаки легкої розумової відсталості (олігофренії в ст. легкої дебільності) з емоційно-вольовою нестійкістю. Ступінь змін зі сторони психіки не така, що позбавляла б його чи позбавляє в даний час можливості усвідомлювати свої дії/бездіяльність/ і керувати ними. Примінення примусових заходів медичного характеру він в даний час не потребує. (а.с.144-145).

Таким чином суд повно, усестороннє, об`єктивно аналізуючи зібрані у справі докази приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченого ОСОБА_8 органом досудового слідства кваліфіковані вірно за ч.3 ст. 153 КК України.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_8 , які виразились у насильницькому задоволенні статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, погрозами застосування фізичного насильства та з використанням безпорадного стану потерпілих осіб, вчиненому повторно та щодо малолітніх, містять склад кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 153 КК України.
При обранні покарання суд враховує суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та особу обвинуваченого у їх сукупності, зокрема ту обставину, що обвинувачений є інвалідом 2 групи з дитинства, а також ту обставину, що обвинувачений будучи засудженим вироком Любомльського районного суду за ст. 185 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі та звільненим від відбування покарання з іспитовим строком, вчинив злочин під час іспитового строку.

У той же час суд дійшов висновку, що ні у ході досудового слідства, ні у ході судового розгляду, не було доведено факту перебування обвинуваченого на час вчинення інкримінованих йому злочинів у стані алкогольного сп`яніння, а тому суд не може віднести до обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого таку обставину, як перебування його на час вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд не вбачає.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд відносить рецидив злочинів.

За наведених обставин, враховуючи факт вчинення обвинуваченим злочину під час іспитового строку, визначеного вироком Любомльського районного суду від 26.03.2015 року, призначене у межах санкції ч.3 ст. 153 КК України покарання у виді позбавлення волі буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно ст.100 КПК України.

Підстав для заміни чи скасування запобіжного заходу суд не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 373-375 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 153 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбуте покарання за вироком Любомльського районного суду Волинської області від 26 березня 2015 року шість місяців позбавлення волі, - остаточно визначити покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рахувати з 27 липня 2016 року, зарахувавши обвинуваченому у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 14 квітня 2016 року до набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.

Речові докази у справі: мобільний телефон марки «Nokiа 3120с-1с» ІМЕІ НОМЕР_5 , що зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Ковельського ВП ГУНП у Волинській області повернути обвинуваченому ОСОБА_8 ; сім-картку life № НОМЕР_1 та тюбик з під клею «88», що зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Ковельського ВП ГУНП у Волинській області знищити; компакт диск CD-R PATRON з відеозаписом, виданий ОСОБА_21 та компакт диск CD-R PATRON з копією інформації №14119ВК, наданої ТОВ «Лайфселл» - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому, потерпілим та прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3