Справа № 462/1014/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/406/16 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2016 року м.Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської обалсті ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м.Львова від 04 лютого 2016 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, мешканця АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч.2 ст.389 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Залізничного районного суду м.Львова від 04 лютого 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначено йому покарання 1 рік 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України засудженому ОСОБА_7 приєднано невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 09 лютого 2015 та остаточно за сукупністю вироків обрано останньому покарання у виді 1 року 6 місяців 18 днів обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 був засуджений 09 лютого 2015 року Шевченківським районним судом м.Львова за ч.1 ст.185 КК України до 150 годин громадських робіт. Даний вирок вступив в законну силу. В подальшому ОСОБА_7 будучи належним чином проінформованим та ознайомленим про умови та порядок відбування зазначеного покарання, з метою ухилення від відбування покарання, умисно, з 05 травня 2015 року не з`являвся для виконання громадських робіт в ЛКП «Левандівка» на вул. Широкій, 86б у м. Львові.

Таким чином обвинувачений ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, не повідомивши про поважність причини своєї неявки, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 389 КК України.
На вказаний вирок прокурор подав апеляційну скаргу, просить оскаржуваний вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст.ст.71, 72 КК України приєднати ОСОБА_7 не відбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 09.02.2015 року та призначити остаточне покарання у виді 1 року 6 місяців 14 днів обмеження волі.

Прокурор на підтримання своїх апеляційних вимог зазначає, що вказаний вирок є незаконним та винесений з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, а також у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Прокурор вважає, що при прийнятті рішення суд не дотримався вимог ч.2 ст.65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання і безпідставно застосував до засудженого ОСОБА_7 положення ст.75 КК України, звільнивши його фактично від відбування покарання, визначеного за сукупністю вироків, при цьому останньому за вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 09.02.2015 року було призначено покарання, яке належало відбути реально. Також, прокурор звертає увагу, що призначаючи покарання за сукупністю вироків, суд неправильно вирахував невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 09.02.2015 року.

При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав вимогу та доводи його апеляційної скарги.

Обвинувачений заперечив вимоги апеляції.

Заслухавши доповідача, прокурора та обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково виходячи з наступного.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обгрунтованим.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій не оспорюється в апеляційній скарзі, які, на думку колегії суддів, вірно кваліфіковано за ч.2 ст.389 КК України.

Колегія суддів вважає, що слід погодитися із доводами прокурора про те, що місцевий суд, призначаючи покарання обвинуваченому, не дотримався вимог ч.2 ст.65 КК України, безпідставно застосував до ОСОБА_7 ст.75 КК України, звільнивши його фактично від відбування покарання, визначеного за сукупністю вироків, хоча, за попереднім вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 09 лютого 2015 року йому було призначено покарання, яке належало відбувати реально.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що вирок Залізничного районного суду м.Львова від 04 лютого 2016 року в частині призначення покарання ОСОБА_7 підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність з постановленням в цій частині нового вироку.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст.389 КК України колегія суддів враховує те, що ОСОБА_7 вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю, а відтак є підстави йому обрати менш суворе за видом покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 389 КК України, у виді арешту.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Залізничного районного суду м.Львова від 04 лютого 2016 року відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати та постановити у цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.389 КК України у вигляді 3 місяців арешту.

На підставі ст.71 КК України, з врахуванням правил ст.72 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 09 лютого 2015 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 місяців 10 днів арешту.

Початок строку відбування покарання для ОСОБА_7 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги упродовж трьох місяців з моменту його проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3