В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.07.2016 Справа №607/5447/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000250 від 27 квітня 2016 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ішків, Козівського району, Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 02 червня 1993 року Тернопільським районним судом за ч.3 ст. 81 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки;

- 03 жовтня 1996 року Тернопільським районним судом за ч.3 ст. 140, 208, 42 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією майна;

- 30 січня 1997 року Тернопільським міським судом за ч.2 ст. 140 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік та 6 місяців. Згідно ч.3 ст.42 КК України приєднано 2 роки 6 місяців до вироку Тернопільського районного суду 03.10.1996 року.

- 20 серпня 2001 року Тернопільським районним судом за ч.2 ст. 140 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією майна;

- 06 травня 2005 року Тернопільським міським судом за ч.2 ст.190 КК України до покарання у вигляді штрафу в сумі 1700 гривень;

- 05 березня 2007 року Тернопільським міським судом за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.162 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки та 6 місяців;

- 06 вересня 2006 року Козівським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.162, ч.2 ст. 190, ч.1 ст.70 КК України 2001 року, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки та 6 місяців;

- 08 лютого 2007 року Тернопільським міським судом за ч.3 ст. 185 КК України 2001 року до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. Згідно ч.4 ст.70 КК України до призначеного покарання приєднано покарання згідно вироку Козівського районного суду Тернопільської області від 06 вересня 2006 року, всього до відбуття покарання 4 роки 6 місяців. Звільнений 12 серпня 2010 року умовно - достроково, невідбутий термін 4 місяці,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:
29 вересня 2015 року близько 15.40 год. обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи в кімнаті квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, таємно викрав зі столу мобільний телефон марки «Nokia» моделі «2650», червоного кольору вартістю 250 гривень із пакетом оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 25 гривень, належні ОСОБА_5 та мобільний телефон марки «Nokia» моделі «6700», чорного кольору вартістю 1700 гривень із пакетом оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 25 гривень, належні ОСОБА_6 .

Із викраденим майном ОСОБА_3 , з місця вчинення злочину втік, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_5 на суму 275 гривень та ОСОБА_6 на суму 1 725 гривень.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та в судовому засіданні вказав, що приблизно в кінці вересня на початку жовтня 2015 року він перебував в квартирі свого знайомого, зокрема АДРЕСА_2 . Там вони вжили невелику кількість алкоголю після чого, він помітивши на столі два мобільні телефони марки «Nokia», переконавшись що за ним ніхто не спостерігає, викрав вказані мобільні телефони, після чого вийшов з квартири. В подальшому він продав вказані мобільні телефони в м. Києві. Просить врахувати його щире каяття, повне відшкодування шкоди потерпілим та просить його суворо не карати та не позбавляти волі.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його позитивні характеристики за місцем проживання, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення, Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене суд, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без його ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання в межах санкції частини статті обвинувачення у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

Також суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 у період дії іспитового строку на нього слід покласти передбачені п.п. 2 4 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Згідно п.п. 2 4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий ОСОБА_1