Справа № 1-223/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2011 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Підкурганного В.В.

при секретарі - Грищенко І.В.

з участю прокурора - Штогуна М.С.,

потерпілого - ОСОБА_1

захисника - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вишгороді кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, має дитину, не працюючого, раніше судимого вироком Вишгородського районного суду Київської області від 22 червня 2011 року за частиною 3 статті 185 КК України до чотирьох років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі статті 75 КК України, у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України, судовим слідством

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2011 року, близько 11 год. 00 хв. підсудний ОСОБА_3, перебуваючи біля напівзруйнованої будівлі по вул. Фастова у с. Демидів Вишгородського району Київської області, під час вживання алкогольних напоїв разом із потерпілим по справі громадянином ОСОБА_1, вирішив відкрито викрасти особисте майно потерпілого.

Для цього, умисно, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства підсудний, наніс декілька ударів по обличчю потерпілому, від яких останній впав на землю.

Після цього з метою доведення свого злочинного умислу до кінця ОСОБА_3 наніс декілька ударів рукою по тілу потерпілого, зірвав з нього золотий ланцюжок з підвіскою вартістю 1507 грн. 52 коп., а також витягнув з кишені потерпілого мобільний телефон «Нокіа 1280» вартістю 287 грн. із сім-картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 30 грн.

Своїми злочинними діями підсудний завдав матеріальних збитків потерпілому у розмірі 1824 грн. 52 коп.

Після вчиненого, підсудний пішов додому, залишивши потерпілого на місці скоєння злочину, а пізніше, відкрито викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 28 липня 2011 року № 45/Д-2011 своїми насильницькими діями підсудний ОСОБА_3 наніс потерпілому ОСОБА_1 легкі тілесні ушкодження (а.с. 58-59).

Відповідно до вимог статті 299 КІІК України, впевнившись у добровільності та істинності позиції підсудного, роз'яснивши йому положення статті 299 КПК України, вислухавши думку прокурора., потерпілого, захисника, які не заперечували щодо обмеженого розгляду матеріалів справи, суд вважає за необхідне провести обмежене дослідження доказів по справі шляхом допиту підсудного, дослідження характеризуючих даних щодо нього, оскільки ним не оспорюється кваліфікація його дій та доведеність вини.

Підсудний ОСОБА_3 щодо зазначеного не заперечував.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого злочину, підтвердив вищезазначені, встановлені судом обставини, в скоєному покаявся та просив суворо не карати.

Покази підсудного ОСОБА_3 під час досудового слідства і в судовому засіданні логічні та послідовні, а тому не викликають сумніву суду у правильності розуміння ним змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Винність підсудного суд вважає доведеною.

Умисні дії підсудного щодо відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, органом досудового слідства правильно кваліфіковані за частиною 2 статті 186 КК України.

При призначенні покарання, відповідно до вимог статті 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного.

Злочин, що вчинив ОСОБА_3 є тяжким, він раніше судимий, за місцем проживання підсудний характеризуються позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Крім того, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину є обставиною, яка пом'якшує вину підсудного.

Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння.

Зважаючи на те, що підсудний не розкаявся у вчиненні злочину, вчинив новий злочин, суд приходить до висновку про можливість виправлення підсудного лише в умовах його ізоляції від суспільства і вважає за доцільне призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Цивільний позов по справі не заявлявся, судові витрати по справ - відсутні.

Питання про речові докази вирішується судом згідно вимог статті 81 КПК України, договір від 11.06.2011 №107-11041285 між ОСОБА_4 та ломбардом «Скарбниця» має залишитися при справі.

Керуючись статтями 321, 323, 324 КГІК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до частини 4 статті 70 КК України часткового приєднати не відбуте покарання призначене ОСОБА_3 згідно вироку Вишгородського районного суду Київської області від 22 червня 2011 року та остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у вигляді 4 (чотирьох) років 5 (п'яти) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому рахувати із 12 червня 2011 року, зарахувавши у період відбування покарання час перебування під вартою.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою та утримувати у Київському слідчому ізоляторі №13 Державного департаменту У країни з питань виконання покарань в Києві та Київській області.

Речові докази по справі, а саме договір від П.06.2011 №107-11041285 між ОСОБА_4 та ломбардом «Скарбниця» - залишити при справі.

Вирок протягом 15 діб може з моменту проголошення може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляції через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя