АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1926/16 Головуючий І-ої інстанції
Справа № 639/4154/16-к ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.307 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 23 червня 2016 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 23 червня 2016 року
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Харкова, громадянину України, українцю, з середньо-технічною освітою, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 24.06.1996 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 81 КК України ( в ред. 1960 року) до 3 років позбавлення волі;

- 22.01.2001 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 81 КК України ( в ред. 1960 року) до 9 місяців позбавлення волі;

- 14.04.2003 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки;

- 28.04.2005 року Краснокутським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 309, ст.71 ,ст.72 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі;

- 13.03.2008 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 307, ст.69, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 15.06.2012 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі, 24.09.2015 року звільненому умовно-достроково,-
відмовлено у задоволенні клопотання про застосування до нього вимог Закону України «Про амністію у 2014 році» щодо вироку Дзержинського районного суду м.Харкова від 24.06.1996 року.
Мотивуючи своє рішення, суд в ухвалі зазначив, що ОСОБА_8 має чотири не зняті та не погашені у встановленому порядку судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, до яких відповідно до ст.12 КК України віднесені злочини, передбачені ч.2 ст.81, ч.3 ст.81 КК України (в ред.. 1960р.) та ч.2 ст.307 КК України, а тому відповідно до п. «в» ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» ОСОБА_8 не є особою, до якої можливе застосування амністії.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу, застосувати Закон України «Про амністію у 2014 році» та зняти з нього судимість за вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 24.06.1996 року. Засуджений вважає, що суд необґрунтовано зазначив в ухвалі, що злочин, передбачений ч.2 ст.81 КК України (в ред.1960р.) є тяжким. Також зазначає, що суд не перевірив його характеристику за місцем проживання та відбування покарання, дані щодо стану його здоров`я, а саме те, що він хворіє на туберкульоз. Крім того, як вказує засуджений, суд не врахував, що на його утриманні перебуває малолітній син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та мати ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є пенсіонеркою та за станом здоров`я потребує постійного піклування, а ОСОБА_8 є єдиним годувальником для своєї родини. Також засуджений просить врахувати, що після постановлення вироку минуло більше 20 років, Кримінальний кодекс України в ред.1960р. не діє з 2001 року, а його Перехідні положення до нього застосовувались, з огляду на що засуджений вказує, що він не просить звільнити його від відбування покарання, а просить шляхом застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» зняти судимість за зазначеним вище вироком.
Заслухавши доповідь судді, засудженого, який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, прокурора, який вважав ухвалу суду законною, а апеляційну скаргу засудженого необґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Перелік випадків, коли амністія не застосовується, закріплено у ст.4 Закону України «Про застосування амністії в України» і у ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році». Згідно п. «в» ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії. Вказані вимоги закону були дотримані судом при розгляді клопотання ОСОБА_8 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році».

Встановлені судом першої інстанції обставини, що ОСОБА_8 має три судимості за вчинення умисних тяжких злочинів (а саме злочинів, передбачених ч.3 ст.81 КК України (в ред.1960р., ч.2 ст.307 КК України) об`єктивно підтверджені матеріалами особової справи засудженого, а тому суд обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_8 не є особою, до якої можливе застосування амністії в силу вимог п. «в» ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні».
Разом з тим, доводи засудженого ОСОБА_8 , що суд необґрунтовано вказав, що злочин, передбачений ч.2 ст.81 КК України (в ред.1960р.) є тяжким, заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ч.1 ст.7-1 КК України (в ред.1960р.) тяжкими злочинами визнаються перелічені в частині другій цієї статті умисні діяння, що являють підвищену суспільну небезпеку. Злочин, передбачений ч.2 ст.81 КК України (в ред.1960р.) до зазначеного переліку, згідно з ч.2 ст.7-1 КК України (в ред.1960р.), не входить. Однак суд помилково вказав на те, що даний злочин є тяжким, а тому така вказівка підлягає виключенню з мотивувальної частини ухвали.
Доводи засудженого про зняття з нього судимості за вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 24.06.1996 року шляхом застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія не застосовується до осіб, визначених статтею 4 цього Закону.

Отже, застосування амністії полягає в повному або частковому звільненні особи від відбування покарання, а тому питання про зняття судимості за вироком не підлягає вирішенню при застосуванні амністії, як про це ставить питання засуджений в апеляційній скарзі. При цьому засуджений у судовому засіданні підтвердив, що вже відбув покарання за вказаним вироком.
Враховуючи, що засудженим не наведено переконливих доводів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин щодо неможливості застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році», апеляційна скарга засудженого в цій частині задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 23 червня 2016 року змінити: виключити з мотивувальної частини ухвали вказівку суду на те, що злочин, передбачений ч.2 ст.81 КК України ( в ред.1960р.) є тяжким.

В решті ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 23 червня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування відносно нього вимог Закону України «Про амністію у 2014 році» залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, - у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5