АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 жовтня 2016 р. м. Чернівці
колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря
судових засідан ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000313 від 23.06.2015 року, щодо неповнолітнього

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сторожинець Чернівецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, учня 10-го класу Строжинецької загальноосвітньої школи № 1, не одруженого, раніше судимого: вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 13.02.2015 року за ч. 1 і ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 7 місяців, із застосуванням ст. 75 і 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік (покарання не відбув), -

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 115 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 15 серпня 2016 року,

за участю: прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , законних представників обвинуваченого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , представника служби в справах дітей Сторожинецької РДА ОСОБА_10 , -
В С ТА Н О В И Л А:
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15 серпня 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст. 185, а також ч.1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання:

Єдиний унікальний № 723/601/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_11 Провадження №11-кп/794/352/16 Доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 115 КК України
- за ч.3 ст. 185 КК України (кримінальне правопорушення вчинене до постановлення вироку Строжинецького районного суду Чернівецької області від 13 лютого 2015 року) у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Строжинецького районного суду Чернівецької області від 13 лютого 2015 року, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч. 1 ст. 115 КК України (кримінальне правопорушення вчинене після ухвалення вироку Строжинецьким районним судом Чернівецької області від 13 лютого 2015 року) у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років;

- за ч. 2 ст. 185 КК України (кримінальне правопорушення вчинене після ухвалення вироку Строжинецьким районним судом Чернівецької області від 13 лютого 2015 року) у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_5 за вказані кримінальні правопорушення покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

На підставі ч. 1, ч. 5 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання призначеного за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 визначено рахувати з моменту затримання, а саме: з 18 години 00 хвилин 28 грудня 2015 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_5 залишено тримання під вартою в Чернівецькому слідчому ізоляторі ВДДУ ПВП України в Чернівецькій області.

Стягнуто із ОСОБА_5 , на користь держави понесені судові витрати за проведені експертизи в розмірі 18670 (вісімнадцять тисяч шістсот сімдесят) гривень 39 копійок.

Вирішено долю речових доказів.

На вказаний вирок районного суду захисником ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , подано апеляційну скаргу, у якій вона, не заперечуючи кваліфікації дій свого підзахисного, доведеності його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, просить вирок районного суду, в частині призначеного покарання змінити у зв`язку з його невідповідністю тяжкості злочину та особі обвинуваченого та застосувати вимоги ст. 69 КК України, призначивши покарання більш м`яке, ніж передбачене санкцією статей.

Вказує на те, що судом не було враховано ряд обставин, які істотно могли б вплинути на призначене ОСОБА_5 покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, добровільне звернення із заявою про вчинення крадіжок, те, що він добровільно видав речі викрадені у потерпілих (усунув заподіяну шкоду), в рамках досудового розслідування по ч.1 ст. 115 КК України добровільно надав працівникам поліції особисті речі, потерпілі претензій матеріального характеру до обвинуваченого не мають, на даний момент та момент вчинення усіх кримінальних правопорушень був та є неповнолітньою особою, його позитивну характеристику та перебування на обліку у лікаря нарколога та психіатра.

Крім цього, вказує і на те, що при призначенні покарання суд першої інстанції не врахував стан здоров`я обвинуваченого, який виявляв змішаний розлад поведінки та емоцій.

Інших апеляційних скарг від учасників судового розгляду не надходило.

Згідно вироку районного суду, неповнолітній ОСОБА_5 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_12 (щодо якого винесено вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 22 березня 2016 року), переслідуючи мету особистого збагачення, шляхом відкриття металевої застібки дверей, 05 січня 2015 року о 24 годині 00 хвилин проник до приміщення гаража, ОСОБА_13 , звідки викрав майно останньої на загальну суму 1000 гривень.

Також, 22 червня 2015 року близько 04 години ранку в м. Сторожинець Чернівецької області на вулиці Видинівського ОСОБА_5 шляхом вільного доступу із салону належного ОСОБА_14 транспортного засобу «Форд транзит» д.н.з. НОМЕР_1 таємно викрав рибальський інвентар на загальну суму 1560 гривень.

Крім того, 03 серпня 2015 року в період часу між 20 та 21 годинами вечора в АДРЕСА_2 по місцю тимчасового проживання ОСОБА_15 , ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, бажаючи позбавити ОСОБА_15 життя, умисно наніс твердим тупим предметом багаторазові цілеспрямовані удари по різним частинам тіла, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження.

Смерть ОСОБА_15 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в період часу між 20 та 21 годинами внаслідок закритої тупої грудної клітки з чисельними двобічними подвійними переломами ребер та грудини, які призвели до травматичного розриву правого вушка серця, який ускладнився тампонадою серця кров`ю.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку суду, захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, та просила її задовольнити, посилаючись на обставини в ній зазначені, обвинуваченого ОСОБА_5 та його законних представників: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , представника служби в справах дітей Сторожинецької РДА ОСОБА_10 , які такої ж думки, міркування прокурора, який вважає, що вирок суду як законний слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу, як необґрунтовану - без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, надавши слово усім учасникам у дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 не підлягає до задоволення, а вирок районного суду зміні чи скасуванню.

Приходячи до такого висновку, колегія суддів виходить із наступного.

Оскільки учасниками судового провадження не оскаржується обсяг обвинувачення та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , колегія суддів, керуючись ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження зазначених висновків суду, а тому вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч 2 та ч.3 ст. 185, а також

ч. 1 ст. 115 КК України, а висновки районного суду з цих підстав обґрунтованим і такими, що відповідають фактичним обставинам кримінальних правопорушень.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_5 покарання, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого щодо невідповідності призначеного останньому покарання є необґрунтованими.

Статтею 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання повинно бути призначеним у межах установлених у санкції статті, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 103 КК України при призначенні покарання неповнолітньому, суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 КК України, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

У постанові пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» № 5 від 16 квітня 2004 року вказано, що при призначенні покарання неповнолітнім суди повинні суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, при цьому, позбавлення волі має застосовуватися до таких осіб тільки тоді, коли у суду є переконання, що застосування більш м`якого покарання не сприятиме виправленню засудженого.

Відповідно до ст. 102 КК України особам, які не досягли до вчинення злочину вісімнадцятирічного віку, покарання у виді позбавлення волі може бути призначене на строк від шести місяців до десяти років, а за особливо тяжкий злочин, поєднаний з умисним позбавленням життя людини до п`ятнадцяти років.

Районний суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 дотримався в повному обсязі зазначених вище вимог закону.

При обранні ОСОБА_5 саме такого виду та міри покарання районний суд, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, один з яких є особливо тяжким, а інші середньої тяжкості та тяжкий, особу винного, який раніше судимий, склад його сім`ї, те, що він проживає в незадовільних умовах з матір`ю, яка немає постійного місця роботи та утримує сім`ю тимчасовими заробітками.

Крім цього, врахував і те, що за місцем навчання у Сторожинецькому районному ліцеї характеризується, як особа схильна до правопорушень, пропуску занять, інші наявні в матеріалах кримінального провадження характеристики, які теж є негативними, а також те, що обвинувачений з 2007 року перебуває на ОСОБА_16 обліку у лікаря психіатра з діагнозом: змішаний розлад поведінки та емоцій.

Районний судом взято до уваги і те, що відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 450 від 08.10.2015 року ОСОБА_5 , на час вчинення крадіжок майна ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , а також на час проведення експертизи ознак хронічного психічного захворювання та ознак будь-якого

іншого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а виявляв змішаний розлад поведінки та емоцій, він міг віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними (т. 1, а.к.п. 149).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 24 від 05.01.2016 року на час вчинення вбивства, а також її проведення обвинувачений ОСОБА_5 ознак хронічного психічного захворювання та ознак будь-якого іншого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а виявляв змішаний розлад поведінки та емоцій, він міг віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними (т. 4, а.к.п. 223-225).

У вказаних висновках експертів було зазначено, що за своїм психічним станом ОСОБА_5 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обтяжуючих вину ОСОБА_5 обставин районним судом не встановлено, а до обставин, які пом`якшують покарання, у відповідності до ст. 66 КК України, було віднесено визнання вини, часткове добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення злочину неповнолітнім.

Не знайшли свого підтвердження доводи автора апеляційної скарги щодо неврахування ряду обставин, що пом`якшують покарання, оскільки районним судом при встановленні, як характеризуючи даних особи винного, так і пом`якшуючих вину обставин, та у своїй сукупності взято до уваги всі встановлені та наявні у кримінальному провадженні обставини.

Враховуючи наведене, а також проявляючи при цьому додаткову сумлінність, колегія суддів вважає, що саме таке, визначене районним судом покарання за кожне із кримінальних правопорушень, в даному конкретному випадку буде вважатися законним, обґрунтованим та справедливим.

Необґрунтованими є також доводи захисника щодо неврахування районним судом щирого каяття обвинуваченого у вчиненому, оскільки воно можливе лише тоді коли, винувата особа виявляє жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалася. Даних про таку оцінку ОСОБА_5 своїх дій у матеріалах провадження немає, а надані ним покази з приводу вчиненого, навпаки свідчать про не усвідомлення протиправності своєї поведінки у кожному випадку вчиненого ним кримінального правопорушення, а щодо вбивства останній вказує на те, що відчуває задоволення від вчинених дій.

Призначення ОСОБА_5 реальної міри покарання у виді позбавлення волі, по цьому кримінальному провадженні є необхідним та буде сприяти загальній меті покарання зважаючи на встановлені по справі несприятливі обставини.

Зокрема, враховуючи попередню поведінку ОСОБА_5 , який вже раніше притягався до кримінальної відповідальності та після звільнення його від відбування покарання з випробуванням в період іспитового строку знову вчинив середньої тяжкості та особливо тяжкий злочин, дає підстави вважати, що застосування до нього таких м`яких правових заходів впливу не сприяє та не забезпечує виправлення такого неповнолітнього.

Додатково врахувавши умови життя неповнолітнього ОСОБА_5 , його виховання, характеристику його за місцем навчання, попередню поведінку, а також поведінку після вчиненого в ході досудового розслідування та судового розгляду, його ставлення до кримінальних правопорушень, те що ОСОБА_5 усвідомив фактичну сторону вчиненого, бажав заподіяти смерть іншій людині, що

у своїй сукупності свідчить про стійку антисоціальну, негативну спрямованість останнього, схильність до вчинення правопорушень.

Крім цього, колегія суддів не може залишити поза увагою і той факт, що неповнолітній обвинувачений посягнув на найбільшу соціальну цінність життя людини, спосіб, яким він позбавив життя потерпілого, застосовуючи при цьому сокиру та наносячи багаточисельні цілеспрямовані удари по різним частинам тіла, після досягнення бажаного результату закурив а потім залишив сигарету на тілі загиблого.

Також колегією суддів враховано і наданий апеляційному суду Звіт про неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , зі змісту якого вбачається, що згідно наказу служби у справах дітей від 17.09.2014 року № 216 неповнолітній обвинувачений був поставлений на облік служби у справах дітей, як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах. Неповнолітній проживав у неповній сім`ї з матір`ю ОСОБА_9 , з якою відсутні довірливі стосунки. Внаслідок недостатнього батьківського виховання в нього не сформовані моральні якості на відповідному рівні. Живе в складних життєвих умовах, які не сприяють сформуванню в дитини позитивних якостей.

Неповнолітній ОСОБА_5 перебуває на «Д» обліку: рецидивний бронхіт. ВСД по змішаному типу. Неповнолітній контактний, легко йде на спілкування, піддається впливу інших осіб. Відсутні дані про розумову відсталість неповнолітнього, та про очевидні ознаки розладів психіки та поведінки.

Наведені вище обставини, не дають підстав апеляційному суду для застосування вимог ст. 69 КК України, як того просить в апеляційній скарзі захисник, а обрання саме такого заходу впливу до неповнолітнього ОСОБА_5 у виді позбавлення волі буде виправданим спів розмірним не лише з обставинами і тяжкістю кримінальних правопорушень, але й з становищем та проблемами неповнолітнього, а також сприятиме суспільному інтересу.

Враховуючи відомості про особу обвинуваченого, обставини, що впливають на призначення покарання, судом також відзначені встановлені судово-психіатричними експертизами індивідуальні, характеризуючі та вольові особливості особи неповнолітнього ОСОБА_5 із врахуванням наведеного, з додержанням вимог ст. 65 та ст. 103 КК України обґрунтовано було зроблено висновок про можливість призначення реальної міри покарання, а також щодо тривалого строку позбавлення волі, проте межі визначено ближче до мінімальних, визначених ч.1 ст. 115 КК України.

Не допустив районний суд порушень і при визначенні остаточної міри покарання.

Інші вимоги наведені в апеляційній скарзі не дають підстав для зміни оскаржуваного судового рішення, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Істотних порушень кримінально процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його зміни або скасування, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 484 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 15 серпня 2016 року щодо ОСОБА_5 за ч. 2 і 3 ст. 185, ч. 1 ст. 115 КК України без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим який тримається під вартою, з моменту вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
копія вірна: суддя