АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1624/16 Справа № 204/13/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю :

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро матеріали судового провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 та засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2016 року про відмову в зарахуванні строку попереднього ув`язнення до строку покарання,-

встановила:
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2016 року було відмовлено в задоволенні засудженій ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КПК України.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції послався на те, що згідно вироку Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року з 30 жовтня 2013 року рахується саме строк покарання ОСОБА_8 .. При цьому у данному вироку не зазначений період попереднього ув`язнення, а тому до компетенції Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська не відноситься внесення змін до резолютивної частини вироку Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді та постановити нову ухвалу, якою строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 зарахувати за вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року, а саме з 28 жовтня 2013 року по 11 червня 2014 року.

В обґрунтування доводів апеляції захисник посилається на те, що місцевий суд при вивченні клопотання не в повному обсязі дослідив необхідні матеріали, внаслідок чого не зарахував відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строк, який, на думку автора апеляції, мав бути зарахований. Зазначається, що після набрання вироком законної сили, вона з 28 жовтня 2013 року по 11 червня 2014 року за вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року перебувала в умовах слідчого ізолятора.

Також не погоджуючись з ухваленим рішенням, засуджена ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді та постановити нову ухвалу, якою строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 зарахувати за вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року, а саме з 28 жовтня 2013 року по 11 червня 2014 року.

В обґрунтування доводів апеляції засуджена посилається на те, що місцевий суд при вивченні клопотання не в повному обсязі дослідив необхідні матеріали, внаслідок чого не зарахував відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строк, який, на думку автора апеляції, мав бути зарахований. Зазначається, що після набрання вироком законної сили, вона з 28 жовтня 2013 року по 11 червня 2014 року за вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року перебувала в умовах слідчого ізолятора.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та засудженої, які підтримали вимоги апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши надані матеріали за скаргою та матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційних скарг не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як слідує з матеріалів провадження, в своїй апеляційній скарзі захисник та засуджена ставлять питання про зарахування в строк покарання знаходження її в слідчому ізоляторі після вступу вироку в законну силу до етапування у виправну колонію.
Однак, ці доводи апеляцйних скарг захисника та засудженої є безпідставними.
Як встановлено в ході апеляційного розгляду ОСОБА_8 було засуджено вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 жовтня 2012 року за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.
30 жовтня 2013 року ОСОБА_8 була затримана Петриківським РВ ГУМВС України у Дніпропетровській області на підставі вироку Баглійського районного суду м. Дніпропедзержинська Дніпропетровської області від 30 жовтня 2010 року, який набрав законної сили 10 вересня 2013 року, для відбуття покарання.
З 01 листопада 2013 року ОСОБА_8 знаходилась у Дніпропетровській установі виконання покарань Управління Державної пенітенціарної Служби України у Дніпропетровській області № 4 у зв`язку з проведенням рослідування по кримінальному провадженню № 0000965.
13 березня 2014 року ОСОБА_8 була засуджена вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області, який набрав законної сили 10 червня 2014 року.
Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 січня 2016 року ОСОБА_8 було зараховано строк попереднього ув`язнення у строк покарання з 25 жовтня 2010 року по 27 грудня 2011 року за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровсої області від 30 жовтня 2012 року.

Так, розглядаючи клопотання засудженої та приймаючи за ним рішення, суд першої інстанції керувався вимогами ч. 5 ст. 72 КК України та положеннями Закону України «Про попереднє увязнення» від 30 червня 1993 року.

Зокрема, частина 1 вищевказаного закону передбачає, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Отже, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в строк покарання зараховується строк попереднього увязнення з моменту затримання особи до моменту набрання вироком законної сили.

Таким чином, тримання засудженого в слідчому ізоляторі після набрання вироком законної сили не підлягає зарахуванню у строк покарання по передбаченим ч. 5 ст. 72 КК України правилам.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 та засудженої ОСОБА_8 потрібно відмовити оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі обєктивно зясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
ухвалила:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та засудженої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ __________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4