Справа №463/2949/15-к
Провадження №1-кп/463/25/16
В И Р О К
іменем України
13 червня 2016 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.12.2012 року за №0000105 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , уродженки м. Баку республіки Азербайджан, громадянки України, вірменки, з вищою освітою, працюючої на посаді головного бухгалтера Львівського обласного клінічного діагностичного центру, одруженої, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимої; зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,- за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.366, ч.4 ст.358 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:
обвинувачена ОСОБА_4 , у вересні 1996 року, з метою поступлення у 1996/97 навчальному році у якості слухача на заочну форму навчання факультету «Менеджмент та підприємництво» Міжгалузевого інституту підвищення кваліфікації та перепідготовки керівних працівників і спеціалістів народного господарства Державного Університету «Львівська політехніка», достовірно знаючи, що вона не закінчувала повний курс Бакінського фінансово-кредитного технікуму м. Баку республіки Азербайджан за спеціальністю бухгалтер «Бухгалтерський облік», підробила офіційний документ- виписку із трудової книжки ИТ-1 № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , власноручно внесла в неї неправдиві відомості про те, що до поступлення на завод ЖБК №2 закінчила повний курс БФК технікуму за спеціальністю «бухгалтерський облік» та отримала диплом НОМЕР_3 від 04.07.1986 року, завірила печаткою госпрозрахункового відділення Львівського обласного клінічного діагностичного центру та підписала її від імені начальника відділу кадрів ОСОБА_7 .

Таким чином скоїла злочин передбачений ч.1 ст.358 КК України.

Крім цього, обвинувачена ОСОБА_4 , у вересні 1996 року, з метою поступлення у 1996/97 навчальному році у якості слухача на заочну форму навчання факультету «Менеджмент та підприємництво» Міжгалузевого інституту підвищення кваліфікації та перепідготовки керівних працівників і спеціалістів народного господарства Державного Університету «Львівська політехніка», достовірно знаючи, що вона не закінчувала повний курс Бакінського фінансово-кредитного технікуму м. Баку республіки Азербайджан за спеціальністю бухгалтер «Бухгалтерський облік», використала завідомо підроблену виписку із трудової книжки ИТ-1 № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 в яку внесені неправдиві відомості про те, що обвинувачена до поступлення на завод ЖБК №2 закінчила повний курс БФК технікуму за спеціальністю «бухгалтерський облік» та отримала диплом НОМЕР_3 від 04.07.1986 року. Внаслідок цього, наказом від 01.10.1996 року № 58/1 ОСОБА_4 була зарахована слухачем заочної форми навчання факультету «Менеджмент та підприємництво» Міжгалузевого інституту підвищення кваліфікації та перепідготовки керівних працівників і спеціалістів народного господарства Державного Університету «Львівська політехніка», який закінчила в 2000 році та отримала диплом ЛК НОМЕР_4 .

Таким чином скоїла злочин передбачений ч.4 ст.358 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена вину у вказаних злочинах не визнала, суду показала, що дійсно працюючи на посаді головного бухгалтера госпрозрахункового відділення Львівського обласного діагностичного центру у вересні 1996 року вона вирішила здобути вищу освіту у Міжгалузевому інституті підвищення кваліфікації та перепідготовки керівних працівників і спеціалістів народного господарства Державного Університету «Львівська політехніка». Для цього нею було подано всі необхідні документи та у відповідності до наказу її було зараховано слухачем заочної форми навчання. Вказала, що виписку з трудової книжки, як і копію диплому про закінчення повного курсу Бакінського фінансово-кредитного технікуму м. Баку республіки Азербайджан за спеціальністю бухгалтер «Бухгалтерський облік», вона не виготовляла та не подавала в навчальний заклад, і такої необхідності не було, оскільки на той час вона вже мала закінчений медичний коледж і це давало їй право для поступлення в вищий навчальний заклад. Крім цього, на її переконання вказані документи потрапили в її особову справу внаслідок зловживання та за сприяння головного лікаря діагностичного центру, з яким у них склалися напружені відносини. А тому просить її виправдати у інкримінованих злочинах.

Не зважаючи на те, що обвинувачена свою вину у вказаних злочинах заперечила, її винуватість у скоєному доведена наступними доказами.

Як вбачається з копії наказу №58/1 від 01.10.1996 року Міжгалузевого інституту підвищення кваліфікації та перепідготовки керівних працівників і спеціалістів народного господарства Державного Університету «Львівська політехніка» та додатку №3-б до цього наказу, копії наказу №57-4/2-10 від 24.04.2000 року (а.с.145-148 том 2), з 01.10.1996 року ОСОБА_6 ) була зарахована на заочну форму навчання факультету «Менеджмент та підприємництво» Міжгалузевого інституту підвищення кваліфікації та перепідготовки керівних працівників і спеціалістів народного господарства Державного Університету «Львівська політехніка», та закінчила навчання 24.10.2000 року отримавши диплом ЛК НОМЕР_4 .

Згідно свідоцтва про одруження (а.с.170 том 3) ОСОБА_6 внаслідок укладення шлюбу 14.02.1998 року змінила дівоче прізвище « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

Як вбачається з протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 18.01.2013 року (а.с.33-38 том 2), працівник Личаківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_10 на підставі ухвали слідчого судді від 26.12.2012 року та доручення слідчого від 27.12.2012 року (а.с.29-32), в присутності представника НУ «Львівська політехніка» та понятих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , провів огляд та вилучення особової справи ОСОБА_6 . При цьому, згідно опису від 18.12.2013 року, серед інших документів, в особовій справі знаходилися копія диплому НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 про те, що вона в 1986 році закінчила Бакінський ФКТ, та виписку з трудової книжки на одному аркуші на її ім`я завірена печаткою ГВ ЛОДЦ та скріплена підписом від імені начальника відділу кадрів ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні 18.03.2016 року показав, що за дорученням слідчого, на підставі ухвали слідчого судді, здійснював вилучення особової справи обвинуваченої із НУ «Львівська політехніка». Вилучення відбувалося в присутності двох понятих та представника навчального закладу. Всі документи, які знаходилися в цій особовій справі були описані та зазначені в протоколі.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 суду показали, що в 2012 році під час проведення слідчих дій, пов`язаних із вилученням особової справи обвинуваченої у НУ «Львівська політехніка» вони були залучені в якості понятих. Вказали, що бачили, як з архіву було принесено матеріали особової справи, які в подальшому слідчий описав та вилучив. При цьому свідок ОСОБА_11 ствердив, що особисто переглядав усі документи, що вилучалися, перелік таких відповідав здійсненому описові. В ході вилучення було зроблено копії документів особової справи, які залишені в навчальному закладі.

З оглянутої в судовому засіданні особової справи студентського відділу факультету «економіки та менеджменту» Міжгалузевого інституту підвищення кваліфікації та перепідготовки керівних працівників і спеціалістів народного господарства Державного Університету «Львівська політехніка» заведеної на студентку ОСОБА_6 вбачається, що серед документів, які стали підставою для зарахування студентки на навчання наявні виписка з трудової книжки ИТ-1 № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , яка містить відомості про те, що до поступлення на завод ЖБК №2 ОСОБА_6 закінчила повний курс БФК технікуму за спеціальністю «бухгалтерський облік» та отримала диплом НОМЕР_3 від 04.07.1986 року, яка заповнена вручну, скріплена печаткою госпрозрахункового відділення Львівського обласного клінічного діагностичного центру та містить підпис від імені начальника відділу кадрів ОСОБА_7 а також копія диплому НОМЕР_5 , реєстраційний № НОМЕР_6 від 04.07.1986 року м. Баку, виданого на ім`я ОСОБА_6 про те, що вона в 1984 році поступила та в 1986 році завершила повний курс навчання в Бакінському фінансово-кредитному технікумі м. Баку.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що станом на 1996 рік він працював на посаді заступника директора Міжгалузевого інституту підвищення кваліфікації та перепідготовки керівних працівників і спеціалістів народного господарства Державного Університету «Львівська політехніка». Вказав, що на той час були встановлені вимоги для надання абітурієнтами документів для поступлення, серед яких обов`язковими документами були довідка з місця праці або витяг з трудової книжки.

Як вбачається з Положення про експериментальний прийом в Державний університет «Львівська політехніка» для навчання на спецфакультетах міжгалузевого інституту підвищення кваліфікації та перепідготовки керівних працівників і спеціалістів народного господарства, затверджених ректором 10.10.1994 року, та які були чинні станом на вересень 1996 року, серед документів, які подавалися на навчання було передбачено серед іншого витяг з трудової книжки, а також диплом про середню спеціальну освіту або кваліфікацію молодшого спеціаліста.

Із відповіді директора Азербайджанського фінансово-економічного коледжу (а.с.60-61 том 2) вбачається, що ОСОБА_6 студенткою Бакінського фінансово-кредитного технікуму не являлася. В 1984 році на денне відділення за кваліфікацією «бухгалтерський облік» було прийнято ОСОБА_14 , яка закінчила навчання в 1987 році та отримала диплом НОМЕР_3 , реєстраційний № НОМЕР_6 .

Як вбачається із висновку судової почеркознавчої експертизи від 06.05.2014 року №6/283 (а.с.164-166 том 2) та висновку почеркознавчої експертизи від 21.02.2014 року №6/139 (а.с.82-84 том 2), рукописний текст у витязі з трудової книжки серії НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підпис від імені ОСОБА_7 у витязі з трудової книжки серії НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_6 виконаний ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 05.11.2015 року, суду показала, що станом на 1996 рік вона працювала на посаді начальника відділу кадрів госпрозрахункового відділення Львівського обласного діагностичного центру, і в її посадові обов`язки входило готування та завіряння на вимогу працівників витягів з їх трудових книжок. Однак, оглянувши в судовому засіданні витяг з трудової книжки серії НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_6 , свідок вказала, що даний витяг з трудової книжки вона не готувала, такий заповнений не її почерком, навпроти її прізвища стоїть не її підпис.

Допитаний в судовому засіданні 18.03.2016 року свідок ОСОБА_16 , суду показав, що станом на 1996 рік він працював на посаді завідуючого відділення Львівського обласного діагностичного центру. Ствердив, що доступ до печатки установи мали на той час всі працівники центру, в тому числі і обвинувачена в силу виконання своїх обов`язків .

Також свідок ОСОБА_17 суду показав, що працює у Львівському обласному діагностичному центрі з 1988 року на посаді заступника головного лікаря. Йому відомо, що в 1996 році обвинувачена працювала в центрі на посаді головного бухгалтера, та на той час в силу виконання своїх обов`язків мала доступ до службової печатки.

Як вбачається із копії трудової книжки обвинуваченої (а.с.181т.3) дійсно з 01.12.1993 року вона була переведена на посаду головного бухгалтера госпрозрахункового відділення Львівського обласного діагностичного центру.

Свідок ОСОБА_18 суду показала, що на даний час працює на посаді начальника відділу кадрів Львівського обласного діагностичного центру. В 2012 році до неї прийшла обвинувачена, та попросила видати їй копії дипломів із особової справи. Вона видала дві копії, однак з яких ксерокопія диплому про закінчення вищої освіти, а інша - надрукована на друкарській машинці та засвідчувала здобуття середньої спеціальної освіти. Вона просила обвинувачену повернути копії дипломів, однак через деякий час, коли вона зайшла до обвинуваченої в кабінет та знову попросила повернути копії дипломів, обвинувачена подерла їх та викинула у сміттєве відро.

Свідок ОСОБА_19 суду показав, що працює на посаді головного лікаря Львівського обласного діагностичного центру. В 2012 році працівниками обласного КРУ здійснювалася ревізія господарської діяльності діагностичного центру. Під час ознайомлення ревізорів із особовими справами працівників, було встановлено, що диплом про вищу освіту головного бухгалтера Пасеки Етері Баліяр гизи було видано на прізвище ОСОБА_6 . При цьому в особовій справі були лише документи про зміну прізвища внаслідок одруження, в той же час документів про зміну «по - батькові» не було. Начальник відділу кадрів ОСОБА_18 звернула увагу Пасеки на розбіжність у її документах в особовій справі та необхідність усунути таку, однак обвинувачена взяла копію диплому із матеріалів особової справи, на очах працівника відділу кадрів порвала її та викинула у смітник. В подальшому обвинуваченою представлено довідку із Львівської політехніки, з якої вбачалося, що з 1996 року по 2000 року вона там підвищувала кваліфікацію здобуваючи вищу освіту за професією бухгалтера, як ОСОБА_6 . При цьому було встановлено, що у вказаний навчальний заклад обвинувачена поступила як особа, що уже мала освіту, яку здобула в Бакінському фінансово-кредитному технікумі. Оскільки в центрі працювала ще одна особа ОСОБА_20 , щодо якої були відомості про закінчення цього ж навчального закладу, та в особових справах містилися копії диплому про здобуття цими особами освіти в одному навчальному закладі, які містили одинакові номери, було зроблено запит у вказаний навчальний заклад для перевірки наявних відомостей. Однак, із відповіді навчального закладу стало відомо, що обвинувачена в Бакінському фінансово-кредитному технікумі не навчалася, та диплом не отримувала.

Свідок ОСОБА_20 суду показала, що є сестрою обвинуваченої ОСОБА_4 , з якою разом навчалася в одному класі школи м. Баку. Вона швидше завершила навчання у 1984 році пішовши із 8-го класу та поступила на навчання у Бакінський фінансово-кредитний технікум, який закінчила в 1987 році. В той же час сестра продовжувала вчитися в школі до 1986 року, згодом переїхала у м. Львів де поступала на навчання у медичний коледж. Ствердила, що в Бакінському фінансово-кредитному технікумі сестра не навчалася, економічну освіту здобувала з 1996 по 2000 роки у Львівській політехніці.

Свідок ОСОБА_21 суду показав, що працює два роки з вересня 2013 року у Львівському обласному діагностичному центрі на посаді юрисконсульта. Про обставини складання та подання документів для навчання обвинуваченою до Львівської політехніки йому відомо лише із інформації, отриманої в ході судового розгляду даного кримінального провадження.

Свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_23 в судовому засіданні 02.12.2015 року показали, що станом на 2012 рік працювали на посаді ревізорів ДФІ у Львівській області та проводили фінансово-господарську перевірку Львівського обласного діагностичного центру. В ході такої вони переглядали особові справи працівників на предмет правильності нарахування та здійснення виплат заробітної плати. Однак, в силу спливу значного часу після перевірки обставин такої не пригадують, і чи в ході перевірки були встановлені якісь розбіжності у документах обвинуваченої також не пригадують.

З оглянутої в судовому засіданні трудової книжки та її копії, яка знаходиться в особовій справі обвинуваченої (а.с.180-187 том 3) вбачається, що запис про те, що до поступлення на завод ЖБК №2 ОСОБА_6 закінчила повний курс БФК технікуму за спеціальністю «бухгалтерський облік» та отримала диплом НОМЕР_3 від 04.07.1986 року, в трудовій книжці відсутній. Перший запис в трудовій книжці містить відомості про те, що до поступлення на завод ЖБК №2 трудового стажу не мала.

Таким чином винуватість обвинуваченої у скоєному є доведена повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченої не правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 366 КК України, і такі слід правильно кваліфікувати за ч.1 ст.358 КК України, оскільки вона достовірно знаючи про те, що не закінчувала повний курс Бакінського фінансово-кредитного технікуму м. Баку республіки Азербайджан за спеціальністю бухгалтер «Бухгалтерський облік», з метою поступлення в якості слухача на заочну форму навчання факультету «Менеджмент та підприємництво» Міжгалузевого інституту підвищення кваліфікації та перепідготовки керівних працівників і спеціалістів народного господарства Державного Університету «Львівська політехніка», у вересні 1996 року підробила офіційний документ - виписку із трудової книжки ИТ-1 № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 шляхом її власноручного складання та підпису, завірення печаткою установи.

При цьому суд вважає, що органом досудового слідства безпідставно вмінено обвинуваченій скоєння злочину щодо підроблення офіційного документу, як службовою особою, оскільки вона на той час хоч і працювала на посаді головного бухгалтера госпрозрахункового відділення Львівського обласного діагностичного центру та являлася службовою особою, однак при скоєнні вказаного злочину діяла як фізична особа без використання свого службового становища, оскільки виготовлення витягу з трудової книжки не входило до її функціональних обов`язків, і таке підроблення вчинила в особистих цілях не пов`язаних з виконанням службових обов`язків.

Крім цього, правильно кваліфіковані дії обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.4 ст.358 КК України, оскільки вона достовірно знаючи про те, виписка із трудової книжки ИТ-1 № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 є підробленою, у вересні 1996 року, використала її для поступлення в якості слухача на заочну форму навчання факультету «Менеджмент та підприємництво» Міжгалузевого інституту підвищення кваліфікації та перепідготовки керівних працівників і спеціалістів народного господарства Державного Університету «Львівська політехніка».

Одночасно суд вважає, що дії обвинуваченої слід правильно кваліфікувати саме за ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України 2001 року, а не чинного на момент скоєння злочинів КК України 1960 року, оскільки санкції відповідних статей Закону про кримінальну відповідальність 2001 року за вчинення вказаних злочинів пом`якшує відповідальність обвинуваченої, а відтак має зворотну дію в часі.

При цьому суд вважає, що доводи обвинуваченої та захисту про те, що обвинувачена цю виписку не підробляла та не подавала для навчання у Львівську політехніку і вилучення особової справи обвинуваченої проведено з грубим порушенням вимог КПК України, а тому документи з неї не можуть бути належними та допустимими доказами, не заслуговують на увагу суду виходячи з наступних обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, органом досудового розслідування за заявою заступника головного лікаря ЛОКДЦ ОСОБА_24 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.12.2012 року за ч.4 ст.358 КК України, оскільки 14.03.2011 року ним спільно з головним лікарем ЛОДУ було отримано від ОСОБА_4 копію угоди №214 про оренду нежитлових приміщень від 01.01.2003 року та акт прийомки-передачі службових приміщень, переданих в оренду, в якому є рукою вписаний номер кабінету та виправлені площі в квадратних метрах, що на його думку свідчило про факт використання підробленого акту прийомки-передачі службових приміщень, переданих в оренду (станом на 25.11.2005 року) ТзОВ «Госпрозрахункове відділення».

В ході перевірки даного звернення, 10.12.2012 року слідчим було допитано головного лікаря ЛОДКЦ ОСОБА_19 , який повідомив інформацію про те, що ОСОБА_4 протиправно утримує службове приміщення ЛОДКЦ, та незаконно суміщає посади директора ТзОВ «Госпрозрахункове відділення» і одночасно головного бухгалтера Львівського обласного клінічного діагностичного центру. При цьому, за даними особової справи в неї значився диплом на прізвище ОСОБА_6 , в той час як згідно паспортних даних особа значилася як ОСОБА_4 , і що вона відмовилася надати диплом про базову бухгалтерську освіту.

А тому, органом досудового розслідування на законних підставах проведено перевірку вказаних обставини і за ухвалою слідчого судді здійснювався огляд та виїмка особової справи обвинуваченої з НУ «Львівська політехніка», а в послідуючому обґрунтовано їй пред`явлено підозру у скоєнні вказаних злочинів.

Доводи обвинуваченої про те, що ця виписка з трудової книжки нею не складалася та не подавалася, і що така в незаконний спосіб була долучена до матеріалів особової справи спростовуються висновком судової почеркознавчої експертизи від 06.05.2014 року №6/283 (а.с.164-166 том 2) та висновком почеркознавчої експертизи від 21.02.2014 року №6/139 (а.с.82-84 том 2), а також показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 .

В частині обвинувачення у скоєнні злочинів ОСОБА_4 пов`язаних з підробкою та використанням копії диплому НОМЕР_5 , реєстраційний № НОМЕР_6 від 04.07.1986 року м. Баку, виданого на ім`я ОСОБА_6 про те, що вона в 1984 році поступила та в 1986 році завершила повний курс навчання в Бакінському фінансово-кредитному технікумі м. Баку, суд вважає, що органом досудового розслідування не доведено наявності складу кримінального правопорушення в діянні обвинуваченої з таких підстав.

Відповідно до ст.358 КК України особа несе відповідальність за підробку або використання офіційних документів, під якими слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

В даному випадку для поступлення у навчальний заклад особа повинна подавати оригінал диплому, і така форма як копія диплому у тому варіанті, який знаходиться в особовій справі не передбачена. При цьому суд враховує, що у своїй ухвалі від 09.06.2015 року апеляційний суд Львівської області також погоджувався із висновками суду першої інстанції в частині того, що виготовлена ОСОБА_9 копія диплому про закінчення нею ОСОБА_25 фінансово-кредитного технікуму не є офіційним документом, оскільки не містить характерних для офіційних документів ознак. А тому з врахуванням наведених обставин, суд вважає, що за вказаним обвинуваченням її слід виправдати.

Призначаючи покарання обвинуваченій, судом враховується ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання в ході судового слідства не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченій, суд враховує, що вона скоїла злочини невеликої тяжкості, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 1999 року та 2005 року народження.

А тому враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про те, що її виправленню і перевихованню сприятиме покарання у виді штрафу.

При цьому суд враховує, що з часу скоєння злочинів невеликої тяжкості, за які передбачено покарання у виді обмеження волі і до дня набрання вироком законної сили пройшло більше трьох років (п.2 ч.1 ст.49 КК України), а тому у відповідності до ч.5 ст.74 КК України її слід звільнити від покарання у зв`язку із закінчення строків давності.

Керуючись ст.ст.370, 373,374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати не винуватою та виправдати у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України по епізодах підроблення та використання копії диплому НОМЕР_5 , реєстраційний № НОМЕР_6 від 04.07.1986 року м. Баку, виданого на ім`я ОСОБА_6 про те, що вона в 1984 році поступила та в 1986 році завершила повний курс навчання в Бакінському фінансово-кредитному технікумі м. Баку, - за не доведеністю наявності в її діяннях складу кримінального правопорушення.

Пасеку ОСОБА_26 визнати винуватою у скоєнні злочинів передбачених ч.1 ст. 358 та ч.4 ст.358 КК України по епізодах підроблення та використання виписки із трудової книжки ИТ-1 № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 .

Обрати покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
Відповідно до положень ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ч.5 ст.74, п.2 ч.1 ст.49 КК України звільнити ОСОБА_4 від обраного покарання у зв`язку із закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь Державного бюджету України процесуальні витрати витрати пов`язані із залученням експертів в розмірі 980 гривень 10 копійок (дев`ятсот вісімдесят гривень десять копійок).

Речові докази: матеріали особової справи на ім`я ОСОБА_6 повернути НУ «Львівська політехніка».

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КК України, протягом 30 днів з дня їх проголошення до апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.

Суддя: ОСОБА_1