АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2016 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та діючої в її інтересах захисника ОСОБА_7 , кримінальне провадження № 0000004 за апеляційною скаргою прокурора Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 січня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, із вищою освітою, розлучену, маючу на утриманні одну малолітню дитину, працюючу начальником відділу культури, національностей та релігій Кіцманської районної державної адміністрації, раніше не судиму, -
виправдано по обвинуваченню у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.
На підставі ч.4 ст. 74 КК України ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України, оскільки на час розгляду справи вона не вважалася суспільно-небезпечною і кримінальне провадження щодо неї в цій частині закрито.
Вирішено долю судових витрат по справі.
Органами досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачувалась у наступному.

Так, будучи начальником відділу культури, національностей та релігій Кіцманської РДА, будучи службовою особою, діючи умисно, протиправно, переслідуючи мету розтрати бюджетних коштів шляхом
Провадження №11-кп/794/76/16 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8
Категорія ч. 2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_9

зловживання своїм службовим становищем і вчинення службового підроблення, вчинила розтрату бюджетних коштів в сумі 131060 гривень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України, при слідуючих обставинах.
Так, на підставі акту обстеження стану вікон у будівлях закладів культури, проведеного комісією Кіцманської РДА, до складу якої, як секретар, входила ОСОБА_6 , 28.11.2014 року останньою було видано накази №№ 68, 69,70 про затвердження кошторисної документації на капітальний ремонт в будівлях закладів культури, а саме: - у Кіцманській музичній школі ім. Івасюка, що по вул. Червоноармійській, 7 - на загальну суму 124 452 гривні, у районному будинку народної творчості та дозвілля, що по вул. Незалежності, 42 - на загальну суму 137 617 гривень, у Кіцманській художній школі, що по вул. Шевченка, 4 - на загальну суму 510 40 гривень.
12.12.2014 року відділом культури, національностей та релігій Кіцманської РДА в особі начальника вказаного відділу ОСОБА_6 (замовник) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_10 (підрядник) було укладено договір підряду №111, із терміном дії до 31.12.2014 року, згідно якого остання зобов`язалась провести роботу по капітальному ремонту в будівлі по АДРЕСА_2 , а ОСОБА_6 , як замовник прийняти і повністю профінансувати вартість виконаних робіт. Вартість робіт доручених підряднику за вказаним договором, із урахуванням внесених до нього змін, додаткової угоди №2 від 12.12.2014 року становила 131 060 гривень.
Однак, в період часу з 12.12.2014 року по 15.12.2014 року, ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що будь-яких робіт згідно договору підряду в будівлі по АДРЕСА_2 , на загальну вартість 131 060 гривень не виконано,зловживаючи своїм службовим становищем, шляхом службового підроблення офіційних документів, внесла, видала завідомо неправдиві документи, а саме, підписала, засвідчила гербовою печаткою вказаного вище відділу і видала акт приймання виконаних підрядних робіт за грудень 2014 року № 28-02-1-1 типової форми КБ-2в робіт та також видала довідку вартості виконаних будівельних робіт від грудня 2014 року « 28-02-1-1 типової форми № КБ-3 на загальну суму131060 гривень.
В подальшому Тощук, зловживаючи своїм службовим становищем та достовірно знаючи, що будь-які роботи по вищевказаному договорі підряду від 12.12.2014 року № 111 не виконані, з метою розтрати бюджетних коштів, а востаннє - 02.03.2015 року підписала платіжне доручення № 3, яке засвідчила вказаний платіжний документ гербовою печаткою свого відділу, на підставі якого фізичній особі-підприємцю ОСОБА_10 було перераховано на розрахунковий рахунок вказані вище кошти.
Крім цього, ОСОБА_6 обвинувачується і у тому, що з метою реалізації свого злочинного протиправного умислу, спрямованого на розтрату бюджетних коштів, будучи начальником відділу культури, національностей та релігій Кіцманської РДА, вчинила службове підроблення, яке виразилось у внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, їх видачі, за таких обставин.
Так, ОСОБА_6 , будучи начальником відділу культури, національностей та релігій Кіцманської РДА, будучи службовою особою, на підставі акту обстеження стану вікон від 23.10.2014 року у будівлях закладів культури, проведеного комісією Кіцманської РДА, до складу якої, як секретар, входила ОСОБА_6 , 28.11.2014 року останньою було видано накази №№ 68, 69,70 про затвердження кошторисної документації на капітальний ремонт в будівлях закладів культури, а саме: - у Кіцманській музичній школі ім. Івасюка, що по вул. Червоноармійській, 7 - на загальну суму 124452 гривні, у районному будинку народної творчості та дозвілля, що по вул. Незалежності, 42 - на загальну суму 137617 гривень, у Кіцманській художній школі, що по вул. Шевченка, 4 - на загальну суму 51040 гривень.
12.12.2014 року відділом культури, національностей та релігій Кіцманської РДА в особі начальника вказаного відділу ОСОБА_6 (замовник) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_10 (підрядник) було укладено окремі договори за № 110,111, 112 із терміном дії до 31.12.2014 року по зазначеним вище умовах.
Однак,12.12.2014 року ОСОБА_6 , будучи начальником відділу культури, національностей та релігій Кіцманської РДА, діючи умисно, переслідуючи мету вчинення службового підроблення та достовірно знаючи, про те, що будь-які роботи від 12.12.2014 року № 110 по капітальному ремонту в будівлі музичної школи ім. В. Івасюка, що по АДРЕСА_3 не виконано, будівельні вироби не виготовлені і не встановлені, в період часу з 12.12.2014 року по 15.12.2014 року, у акті приймання виконаних підрядних робіт за грудень 2014 року № 26-02-1-1 форми КБ-2 в, а також у довідці про вартість виконаних будівельних робіт і витрат за грудень 2014 року № 26-02-1-1 форми КБ-Зв, поставила власноручно свій підпис та відтиск офіційної печатки вищевказаного відділу і тим самим засвідчила документ, що містить недостовірну інформацію про виконання робіт підприємцем ОСОБА_10 , придбання і встановлення будівельних виробів на суму 111572 грн. 44 коп., які на час службового підроблення вказаного офіційного документу, підрядником виконані не були.
Поряд з цим 12.12.2014 року, ОСОБА_6 , переслідуючи мету вчинення службового підроблення і, достовірно знаючи, що будь-які роботи по договору від 12.12.2014 року № 112 по капітальному ремонту в приміщенні художньої школи по АДРЕСА_4 , не виконано, будівельні вироби не виготовлені і не встановлені, в період часу з 12-15 грудня 2014 року, у акті приймання виконаних підрядних робіт за грудень 2014 року № 27-02-1-1 форми КБ-2в, а також у довідці про вартість виконаних будівельних робіт і витрат за грудень 2014 року № 27-02-1-1 форми КБ-Зв, поставила власноручно свій підпис та відтиск офіційної печатки вищевказаного відділу і тим самим засвідчила документ, що містить недостовірну інформацію про виконання робіт підприємцем ОСОБА_10 , чим підтвердила придбання і встановлення будівельних виробів останньою на суму 48332 грн. 99 коп. та виконання інших робіт, які на час службового підроблення офіційного документу, підрядником виконанні не були.
Крім цього, ОСОБА_6 , діючи умисно, переслідуючи мету розтрати бюджетних коштів, шляхом вчинення службового підроблення та достовірно знаючи, про те, що будь-які роботи відповідно до договору від 12.12.2014 року № 111по капітальному ремонту в будівлі будинку народної творчості та дозвілля, що по АДРЕСА_2 не виконано, будівельні вироби не виготовлені і не встановлені, в період часу з 12.12.2014 року по 15.12.2014 року, у акті приймання виконаних підрядних робіт за грудень 2014 року № 28-02-1-1 форми КБ-2в, а також у довідці про вартість виконаних будівельних робіт і витрат за грудень 2014 року № 28-02-1-1 форми КБ-Зв, поставила власноручно свій підпис та відтиск офіційної печатки вищевказаного відділу і тим самим засвідчила документи, надавши їм статусу офіційного, які містять недостовірну інформацію про виконання робіт підприємцем ОСОБА_10 , придбання і встановлення будівельних виробів на суму 131060 гривень, які підрядником виконанні не були.
В подальшому ОСОБА_6 в період часу з 15 грудня 2015 року до 03 березня 2015 року вищевказані акти приймання виконаних підрядних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт і витрат за грудень 2014 року неодноразово передавала до управління Державної казначейської служби України у Кіцманському районі разом з іншими документами для проведення оплати коштів підприємцю ОСОБА_10 , чим вчинила видачу неправдивих документів.
Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується в тому що, будучи службовою особою вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 366 КК України, тобто складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів за кваліфікуючими ознаками: видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.
На вказаний вирок суду першої інстанції прокурор Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просила:
1.Вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11.01.2016 щодо ОСОБА_6 скасувати у зв`язку з
невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
2.Ухвалити новий вирок, яким визнати винною ОСОБА_6 у вчиненні
кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191 та ч. 1 ст. 366
України та призначити їй покарання:
- за ч. 2 ст. 191 КК України у виді 2-х (двох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями строком 1 рік 6 місяців.
- за ч. 1 ст. 366 КК України - штраф в розмірі 100 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями строком 1рік.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 2-х (двох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з
організаційно-розпорядчими функціями строком 1 рік 6 місяців.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь НДЕКЦ МВС України в Чернівецькій області витрати на проведення наступних експертиз:
- комплексної криміналістичної експертизи від 29.04.2015 № 968-К, 969-К, вартістю 1477 грн. 28 коп.
- додаткової комплексної криміналістичної експертизи від 30.04.2015 № 1006-К, 1007-К, вартістю 1477 грн. 28 коп.
Речові докази: 5 віконних блоків з металопластикового профілю із
склопакетами в зборі - залишити в районному будинку народної творчості та
дозвілля.
При цьому остання посилалася на те, що вказаний вирок районного суду не ґрунтується на законі і про наявність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення свідчить наступне.
Так, вважає, що строк виконання договорів, укладених між замовником в особі ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_10 про проведення капітального ремонту в закладах культури становив до кінця грудня 2014 року або ж повне виконання зобов`язань, про що було підписано акт приймання виконаних підрядних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт і витрати. А тому стверджує, що у сторін не було підстав для укладення будь-яких додаткових угод для продовження строку дії попередніх договорів, адже зобов`язання за ними стосовно проведення ремонтних робіт вже були виконані.
Також вказує, що додаткові угоди, на які посилався у вироку суд, а також акти приймання передачі матеріальних цінностей на відповідальне зберігання, які були підписані між замовником, тобто начальником вищевказаного відділу ( ОСОБА_6 ) та підрядником (ФОП ОСОБА_10 ), під час ревізії не надавались.
При проведенні працівниками МДФІ контрольних обмірів у закладах культури було встановлено, що одинарні віконні блоки з
металопластику та дверні блоки не були виготовлені, про що було складено відповідний акт.
При приведенні повторно 20.03.2015 року контрольних обмірів оплачених підрядних робіт було встановлено, що в художній та музичній школах роботи вже виконані (в музичній школі з 11.03.2015 по 13.03.2015, в художній школі з 17.03.2015 по 18.03.2015), а роботи з капітального ремонту (заміна, виготовлення та встановлення вікон та дверей) згідно договору № 111 від 12.12.2014року в районному будинку народної творчості залишались так і не виконаними.
Тому вважає, що не знайшов свого підтвердження той факт,
що ФОП ОСОБА_10 здійснено виконання основного обсягу підрядних робіт за договорам № 110, 111, 112 від 12.12.2014 на загальну суму
290987,58 грн. (297874,99 грн.-6887,41 грн.). Тобто стверджує, що на
момент здійснення ОСОБА_6 оплати грошових коштів ФОП ОСОБА_10
(04.03.2015) жодних робіт, які були передбачені вказаними договорами від
12.12.2014 виконано не було.
Крім цього, вважає, що ОСОБА_6 усвідомлювала той факт, що на підставі підписаних нею актів приймання виконаних підрядних робіт та довідок про вартість виконаних будівельних робіт і витрат за грудень 2014 року буде здійснено перерахунок бюджетних коштів ФОП ОСОБА_10 за фактично невиконані роботи.
Також посилається і на те, що звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України на підставі ч. 4 ст. 74 КК України та закриття кримінального провадження не відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку із тим, що судом застосовано закон,
який не підлягає застосуванню. Адже згідно вищевказаної норми закону передбачається лише звільнення особи від покарання і застосування згаданої статті КК України не є підставою для закриття кримінального провадження.
Крім цього зауважує, що всупереч ст. 100 КПК України, під час ухвалення вироку, судом не було вирішено долю речових доказів, які були надані стороною обвинувачення під час судового розгляду, а також згідно ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_6 підлягають стягненню на користь держави в особі НДЕКЦ МВС України у Чернівецькій області витрати на залучення експерта, а саме, при проведенні комплексної криміналістичної експертизи від 29.04.2015 № 968-К, 969-К, вартістю 1477 грн. 28 коп. та додаткової комплексної
криміналістичної експертизи від 30.04.2015 року 1006-К, 1007-К, вартістю
1477 грн. 28 коп.
На подану прокурором ОСОБА_5 апеляційну скаргу, адвокат ОСОБА_11 , діюча в інтересах ОСОБА_6 , подала заперечення, де вона вважає, що районний суд вірно прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України, а також те що у суда були всі підстави для звільнення останньої від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 366 КК України на підставі пом`якшуючих обставин.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляцію, ОСОБА_6 та діючу в її інтересах адвоката ОСОБА_7 , які просили залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляцію прокурора без задоволення, допитавши ОСОБА_6 , розглянувши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляції, судова колегія вважає, що апеляція прокурора задоволенню не підлягає, на підставі наступного.
Висновок суду першої інстанції щодо недоведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України та звільненні останньої від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 366 КК України із закриттям провадження, повністю доведена в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Так, районний суд повно, об`єктивно і всебічно дослідивши обставини справи, прийшов до обґрунтованого висновку про невинуватість ОСОБА_6 за ст. 191 ч.2 КК України і навів у вироку мотиви прийняття такого рішення.
Зокрема, експертними звітами № № 26-1647-14, 26-1648-14, 26-1649-14 від 26.11.2014 року (т.1, а. с. 131,132,133) щодо розгляду частини проектної документації, на капітальні ремонти у будівлях закладів культури було підтверджено загальну кошторисну вартість будівництва у поточних цінах станом на 2014 рік, а саме, у музичній школі ім. В. Івасюка, що по вул. Червоноармійській, 7 у м. Кіцмань 129,448 тис. грн., в будинку народної творчості та дозвілля, що по АДРЕСА_2 -142,993 тис. грн. та в приміщенні художньої школи, що по вул. Шевченка, 4 , у м. Кіцмань - 53,926 тис. гривень.

Договорами за № 110,111,112 від 12.12.2014 року (т.1, а. с. 134-135,160-161,184-185), укладених між відділом культури (Замовник) та ПП ОСОБА_10 (Підрядник ) з урахуванням Додаткових угод №№1,2,3 від 12.12.2014 року(т.1, а. с.136, 162,186) підтверджено вартість робіт, а саме, в приміщеннях, що по вул. Червоноармійській, 7 у м. Кіцмань 118,482 тис. грн., що по вул. Незалежності, 42, у м. Кіцмань -131,060 тис. грн. та що по вул. Шевченка, 4 , у м. Кіцмань 43 332,99 тис. гривень, а також строки виконання робіт закінчення грудня або до повного виконання зобов`язань .

Крім цього, додатковими угодами №№4,5,6 від 27.02.2015 року (т.1, а. с. 137,163,187), якими визначено вищезазначену вартість вказаних робіт, також підтверджено і продовження дії вказаних договорів до 31.12.2015 року.

Гарантійними листами ПП ОСОБА_10 від 27.02.2015 року (т.1, а. с. 138,164,188 ) підтверджено гарантування останньою завершення виконання робіт до 31.03.2015 року, передбачених вищевказаними додатковими угодами від 27.02.2015 року відповідно до перелічених вище договорів від 12.12.2014 року.

Наказами №№ 68,69,70 від 28.11.2014 року (т.1, а.с.139,179,199) підтверджено затвердження ОСОБА_6 , як начальником відділу культури, кошторисної документації на капітальний ремонт у зазначених вище закладах культури. Вказане підтверджується складанням дефектних актів (т.1, а. с. 140; 167; 202), зведеними кошторисними розрахунками № 28 (т.1, а. с.141-142; 165-166; 200-201 ) локальними кошторисами (т.1, а. с. 150-153; 169-171; 191-194), проектами на капітальний ремонт (т.1, 155; 168; 204 ), відомостями матеріалів та конструкцій (т.1, а. с.147-149; 172-173; 189-190), деклараціями про початок виконання будівельних робіт (т.1 а.с. 144-146; 176-178; 196-198), актами приймання виконаних підрядних робіт за грудень 2014 року (т.1, а. с. 156-158; 180-182; 205-208), довідками про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року (т.1, а.с.159; 183; 209).

Вищевказані докази, спростовують доводи прокурора щодо безпідставності укладення будь-яких додаткових угод для продовження строку дії попередніх договорів, а також і ті, що жодних робіт, передбачених вищевказаними договорами виконано не було.
Показаннями свідків, допитаних у суді першої інстанції було підтверджено наступне, зокрема:

-Свідок ОСОБА_12 , засвідчувала істинність того, що у грудні 2014 року надійшли документи на заміну вікон. У березні 2015 року була проведена заміна вікон і щоб не втратити кошти вона здійснила реєстрацію документів, зареєструвавши їх у казначействі, однак оплати не було здійснено. Вікна були виготовлені, але не встановлені через погодні умови та щоб не був зірваний навчальний процес і зберігалися на складі у виробника. Оплату було проведено 04.03.2015 року, тобто після повторної реєстрації у казначействі;

-свідком ОСОБА_10 наведені докази того, що вікна були виготовлені у грудні 2014 року і зберігалися на складі, а саме, частина у художній школі через відсутність там умов зберігання. Акти підписувались по факту виготовлення вікон. Вікна встановлювались у березні 2015 року і на вікнах зазначалась дата встановлення, а не виготовлення;

- свідок ОСОБА_13 засвідчив вірогідність того, що у березні 2015 року він зі своїм братом здійснював заміну вікон у закладах культури. Вікна завозили з виробництва, а частина була у художній школі.

Показаннями ОСОБА_6 , наданих нею як у суді першої так і апеляційної інстанції було підтверджено те, що 15 грудня 2014 року по усіх договорах були виготовлені дверні та віконні блоки, але провести демонтаж старих блоків та монтаж виготовлених було неможливо через щільний графік роботи і через зимовий період. Частина виготовлених блоків знаходилась у художній школі, а решта у ПП ОСОБА_10 згідно актів приймання-передачі матеріальних цінностей на зберігання. Крім цього, по кожному з договорів приватним підприємцем ОСОБА_10 були надані гарантійні листи від 27.02.2015 року про завершення всіх робіт до 31.03.2015 року. Також вказувала, що виділенні кошти на капітальний ремонт необхідно було використати до кінця року, в іншому випадку вони були б втрачені, тому й вона і підписала акти приймання виконаних робіт 15 грудня 2014 року. На час підписання вказаних актів дверні та віконні блоки були виготовленні, невиконані залишались монтажні роботи.

Таким чином, колегія суддів не може погодитися із посиланнями прокурора в апеляції на те, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду і що судом не взято до уваги докази, які б істотно могли вплинули на його висновки.
Крім цього, суб"єктивна сторона за ст. 191 ч.2 КК України характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано виправдав ОСОБА_6 за ст. 191 ч.2 КК України, оскільки органами досудового слідства не було надано жодних доказів щодо умислу в діях останньої.
Посилання апелянта на те, що всупереч вимогам ст. 100 КПК України, під час ухвалення вироку, судом не було вирішено долю речових доказів, які були надані стороною обвинувачення під час судового розгляду, а також і на те, що згідно ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_6 підлягають стягнення на користь держави в особі НДЕКЦ МВС України у Чернівецькій області за залучення експерта, апеляційним судом не можуть бути взяті до уваги.

Так відповідно до вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є предмети, які були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
ОСОБА_6 судом першої інстанції за ст. 191 ч.2 КК України було виправдано.
Тому речові докази у кримінальному провадженню використовуються по призначенню.
Крім цього, посилання апелянта в апеляції на те, що згідно ст. 124 КПК України з ОСОБА_6 підлягають стягнення на користь держави за витрати на залучення експерта є безпідставним, оскільки згідно вимог законодавства України, вказане стягнення здійснюється з обвинуваченого при ухваленні обвинувального вироку.
Що стосується звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 366 КК України, оскільки на час розгляду справи, остання не вважалась суспільно-небезпечною, то колегія суддів вважає, що воно є правильним.
Так, згідно чинного законодавства України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно- небезпечного діяння, яке містить склад передбаченого КК України злочину, тобто наступні елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.
Як було встановлено у суді першої інстанції, органами досудового розслідування, ОСОБА_6 обвинувачувалась у тому, що своїми діями, остання вчинила службове підроблення, яке виразилося у видачі нею, як службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів і у внесенні до них завідомо неправдивих відомостей,
Тобто об`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення полягала у службовому підробленні шляхом видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів та внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.
Районним судом вірно було встановлено, що основний обсяг робіт у закладах культури на загальну суму 290 987,58 гривень був виконаний у грудні 2014 року, невиконаними залишались роботи по встановленню віконних та дверних блоків та демонтажу старих, що в сукупності становило незначний обсяг робіт.
Крім цього, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366 ч.1 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, збитки внаслідок його вчинення завдані не були, ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, по місцю роботи та проживання характеризується позитивно.
Тому суд першої істанції прийшов до правильного висновку, з чим і погоджується колегія суддів, про наявність підстав для закриття кримінального провадження щодо останньої та звільнення її від кримінальної відповідальності.
Посилання апелянта в апеляції на те, що звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України на підставі ч. 4 ст. 74 КК України та закриття кримінального провадження не відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність є безпідставним, оскільки суд першої інстанції останню винуватою не визнавав, покарання їй не призначав, а тому, враховуючи вищенаведене вірно звільнив її від кримінальної відповідальності та закрив провадження по справі.
Отже, колегія суддів вважає, що обставини справи судом першої інстанції були з`ясовані повно і об`єктивно. Будь-яких порушень норм кримінально-процесуального права, які б вплинули на законність і обґрунтованість судового рішення по даній справі допущено не було.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 - без змін.
Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_9

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3
Копія вірна суддя