Справа № 180/1303/16-к
УХВАЛА
10 серпня 2016 р. м.Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

при розгляді у відкритому судовому засіданні в м.Марганець в залі суду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання, підтримане його захисником ОСОБА_8 про заміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Клопотання обґрунтував тим, що протягом місяця йому необхідно пройти обстеження та підтвердити інвалідність. В іншому випадку, група буде знята і він буде позбавлений можливості отримувати необхідну соціальну допомогу по інвалідності.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання ОСОБА_5 з тих підстав, що обвинуваченим та його захисником не надано ніяких документів на підтвердження обставин, зазначених у клопотанні, і крім того, ризики, передбачені ст.177 КПК України не зникли, а саме: обвинувачений ОСОБА_10 , перебуваючи на свободі, може ухилитися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні

Потерпілий ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання ОСОБА_10 .

Обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_11 висловили думку про необхідність заміни обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід.

З`ясувавши думки учасників судового провадження, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 з таких підстав.

27 липня 2016 року під час підготовчого судового засідання суд розглянув та відмовив у задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про обрання ним запобіжного заходу, не пов`язаного з тримання під вартою, та продовжив їм строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 вересня 2016 року з тих підстав, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Суд оцінив імовірну можливість продовження обвинуваченими протиправної поведінки у подальшому, а також те, що вони, перебуваючи на свободі, можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні.

У зв`язку з тим, що за два тижні ситуація не змінилася, ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зникли, суд не вважає за можливе змінити міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 .

Окрім того, стороною захисту в підготовчому судовому засіданні надано Форму індивідуальної програми реабілітації ОСОБА_12 , від 25.08.2015 року, в якій зазначено групу інвалідності ІІІ, а також термін її дії з 01.08.2015 р. до 01.08.2016 року. Тобто, твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що йому потрібно підтвердити свою групу інвалідності до початку вересня 2016 року нічим не підтверджена.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.177, 369, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1