Єдиний унікальний номер 243/22/13-к
Номер провадження 11-кп/775/227/2016

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати по розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючий ОСОБА_1

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретар ОСОБА_4

прокурор ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_7

6 вересня 2016 року у м. Бахмуті розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщені Апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу прокурора на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 лютого 2013 року, яким, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, раніше неодноразово судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ст. 187 ч. 2 КК України визнано невинуватим та виправдано.

Тим же вироком засуджено ОСОБА_8 за ст.. 187 ч. 4, 121 ч. 2 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією усього його майна та ОСОБА_9 -о за ст.. 187 ч. 4, 121 ч. 2 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією усього його майна.

ВСТАНОВИЛА:

У вироку зазначено, що згідно обвинувального акту, органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 20 серпня 2011 р. приблизно в 20 год 50 хв. він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно з корисливих мотивів вступив у попередню злочинну змову з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , спрямовану на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами ОСОБА_10 .

У цей же день 20 серпня 2011 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, здійснюючи свої наміри ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 за попередньої змовою прийшли до двору будинку АДРЕСА_3 . ОСОБА_7 залишився стояти на вулиці біля воріт вказаного домоволодіння, щоб у разі небезпеки попередити ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , а ОСОБА_9 і ОСОБА_8 пройшли на територію двору, де застосувавши, насильство небезпечне для життя і здоров`я, скоїли напад на ОСОБА_10 1926 року народження. В ході нападу ОСОБА_8 біля ганку будинку завдав ОСОБА_10 не менше двох ударів кулаком в обличчя, від яких ОСОБА_10 впав на землю. Після цього ОСОБА_9 та ОСОБА_8 зажадали, щоб ОСОБА_10 передав належні йому гроші. Отримавши від останнього відмову в переданні грошових коштів, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , прагнучи придушити волю потерпілого ОСОБА_10 до опору, стали спільно наносити йому удари руками і ногами по голові, в область грудної клітки, обох рук та ніг, вимагаючи щоб ОСОБА_10 вказав, місце, де зберігаються гроші. Після цього ОСОБА_9 та ОСОБА_8 затягли в будинок потерпілого ОСОБА_10 , де продовжили наносити ОСОБА_10 удари руками і ногами в область голови, грудної клітини, області обох рук і ніг.

При цьому своїми спільними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , завдавши не менше 53-х ударів руками і ногами потерпілому ОСОБА_10 , заподіяли йому садна передньої поверхні грудної клітини зліва, синці передньої поверхні грудної клітини зліва і справа, двосторонні переломи ребер: зліва-4-5-го по середньо-ключичній лінії, 6-7-8 за передній пахвовій лінії, праворуч-6-7-го по середньо-ключичній лінії, 8-го по переднє-пахвовій, 8-9-го по лінії лопатки; в області 6-7-8-9-го ребер справа, 6-7-го ребер зліва розриви пристінковий плеври, розриви легенів, двосторонній гемоторакс праворуч об`ємом 500 мл. крові, ліворуч - об`ємом 1000 мл крові, пневмоторакс зліва, забиті рани скроневої області справа, на нижньому повіці правого ока і на правій вушній раковині, садна тім`яної області справа, зліва і в центрі, лобової області зліва, щічної області справа, області ліктьового суглоба, області колінних суглобів, синці очей, перенісся, носа в центрі, лівої щоки, області правого плечового суглоба, області правого ліктьового суглоба, правого передпліччя, лівого плеча, лівого передпліччя, лівої кисті, лівої вушної раковини, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння, вийшовши за рамки раніше досягнутої з ОСОБА_7 домовленості на спільне вчинення злочину.

Перебуваючи в приміщенні спальної кімнати будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 , заволоділи грошовими коштами, що належать ОСОБА_10 , в сумі 500 гривень. Потім ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 і ОСОБА_7 з місця злочину зникли, а викраденими грошовими коштами розпорядилися на свій розсуд, заподіявши тим самим ОСОБА_10 матеріальний збиток на вказану в суму.

За вищенаведеним обвинуваченням, суд першої інстанції у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 187 ч. 2 КК України визнав його невинуватим та ухвалив виправдувальний вирок.

В апеляційній скарзі прокурор просив скасувати виправдувальний вирок, так як суд неправильно встановив фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення і ухвалив виправдувальний вирок у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 .. При апеляційному розгляді просив дослідити докази та ухвалити новий вирок, яким обвинуваченого визнати винним у вчинені злочину та призначити покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити, захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.. 412 КПК України судове рішення у будь якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, що з вересня 2014 року приміщення Апеляційного суду Донецької області було захоплено незаконними збройними формуваннями і було повернуто до апеляційного суду 18 січня 2016 року.

В апеляційній скарзі прокурора на судове рішення у відношенні ОСОБА_7 ставиться питання про скасування виправдувального вироку та ухвалити обвинувальний вирок, яким призначити покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Колегія суддів вважає, що відносно ОСОБА_7 не можливо перевірити перебіг судового засідання і дати належну правову оцінку його діям в інкримінованому кримінальному правопорушенні, у зв`язку з відсутністю технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню та призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Таким чином колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню та призначення нового судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405, 407, 412, 415, 419 Кримінально - процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 лютого 2013 року у відношенні ОСОБА_7 , визнаного виправданим у обвинуваченні за ст.. 187 ч. 2 КК України скасувати та призначити новий судовий розгляд, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - задовольнити частково.

Судді