Справа № 738/1304/16-к
№ провадження 1-в/738/650/2016
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 року Менський районний суд
Чернiгiвської області
в складі:
судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2
за участю
прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в м. Мена клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
У червні 2016 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився.

Захисник засудженого в судовому засіданні клопотання ОСОБА_5 підтримав, просив його задовольнити.

Представники установи виконання покарань та спостережної комісії Менської РДА в судове засідання не прибули, але відповідно до вимог ст.539 ч.4 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання засудженого, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на те, що засуджений своє поведінкою не довів своє виправлення, крім того останній має діюче стягнення.

Заслухавши пояснення захисника засудженого, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Деснянського районного суду м. Києва від 16 березня 2016 року за ч.1 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 обчислюється з 25.12.2010 року. На підставі ст..72 КК України в строк покарання засудженому ОСОБА_5 зараховано термін попереднього ув`язнення та перебування під вартою з 25.12.2010 року по 20.02.2013 року, з 08.12.2013 року по 27.12.2013 року, з 28.04.2014 року по 13.05.2014 року, з 13.05.2014 по 16.03.2016 року включно з розрахунку, один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

На час розгляду клопотання засуджений відбув 3/4 частини призначеного судом покарання.

Проте суд враховує, що фактичне відбуття зазначеного в законі строку покарання це формалізована підстава для умовно-достроково звільнення. Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким орієнтує суди нижчих ланок на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення.

З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений відбуває покарання в Менській ВК №91 з 02.04.2013 року, де розпорядок дня виконує під контролем, за зберігання забороненого предмету має стягнення, яке на даний час є діючим, на виробництві установи не працевлаштований, заяв про працевлаштування не надавав, заохочень не має. Засуджений відвідує заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться в установі та відділенні, проте реагує на них байдуже, товариські відносини підтримує із засудженими різної спрямованості, до негативних вчинків засуджених ставиться байдуже. Передбачені законодавством вимоги персоналу колонії виконує під контролем.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, беззаперечне виконання законних вказівок адміністрації, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, наявність заохочень і відсутність стягнень, це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа постійно бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, прагне до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

Враховуючи особу засудженого, його поведінку, відсутність у нього заохочень та наявність діючого стягнення, та те, що він на виробництві установи не працевлаштований і бажання до праці не виявляє, суд приходить до висновку, що поведінка засудженого не свідчить про його виправлення, а тому у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 слід відмовити.

На пiдставi викладеного i керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд протягом 7 діб з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1