12.07.2016

УХВАЛА

Іменем України

12 липня 2016 року м.Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого, погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів, в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0003837 від 30.05.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання слідчого, 28.03.2014 року до Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області надійшла заява від гр. ОСОБА_5 , про те, що гр. ОСОБА_6 підробила підпис її матері ОСОБА_7 у заповіті на ім`я ОСОБА_6 , у зв`язку з чим, гр. ОСОБА_6 протиправно заволоділа грошовими коштами гр. ОСОБА_7 .

За даним фактом 28.03.2014 року розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України у кримінальному провадженні №0002550 від 28.03.2014.

В ході досудового розслідування, встановлено, що гр. ОСОБА_5 є донькою гр. ОСОБА_7 , що підтверджується наявною в матеріалах кримінального провадження копією свідоцтва про народження гр. ОСОБА_5 . Відповідно до наявної в матеріалах провадження копії свідоцтва про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_7 померла. Відповідно до наявних в матеріалах провадження копій медичних документів незадовго до смерті гр. ОСОБА_7 хворіла рядом тяжких захворювань, зокрема онкологічним захворюванням (рак) шлунка. Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.12.2012 року гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_7 здійснили продаж громадянці ОСОБА_8 своїх часток квартири АДРЕСА_1 , в якій раніше були зареєстровані та проживали. Відповідно до умов договору, продавці повинні були повністю звільнити квартиру до 01 лютого 2013 року. Вказаний правочин було підписано в ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_2 та посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 . Після продажу своєї частки квартири гр. ОСОБА_7 15.12.2012 року уклала договір про надання послуг з ПП « ОСОБА_10 », що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідно до акту наданих послуг від 19.12.2012 року за договором від 15.12.2012 року ПП « ОСОБА_10 » було надано гр. ОСОБА_7 посередницькі, інформаційні, консультаційні та експертні послуги з пошуку однокімнатної квартири, загальною площею 28,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 , яку гр. ОСОБА_7 відповідно до договору про наміри від 19.12.2012 року зобов`язувалася придбати. 22.12.2012 року гр. ОСОБА_7 купила у гр. ОСОБА_11 квартиру АДРЕСА_5 . Правочин було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12 . В цей же день 19.12.2012 року в офісі приватного нотаріуса ОСОБА_12 гр. ОСОБА_7 видала довіреність на імя гр. ОСОБА_6 , якою уповноважила останню бути представником в установах, підприємствах та організаціях, а також органах державної влади місцевого самоврядування з питань постановки та зняття з реєстраційного обліку, оформлення та реєстрації права власності на будь-яке майно, надання послуг зв`язку, водопостачання, газопостачання, опалення, користування електроенергією.

26.12.2012 року гр. ОСОБА_7 уклала заповіт, в якому зробила розпорядження про те, що у випадку її смерті, квартиру АДРЕСА_6 заповідає ОСОБА_6 . Заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13 за адресою проживання гр. ОСОБА_7 АДРЕСА_7 , у зв`язку з її хворобою. Однак, як вказує заявник, гр. ОСОБА_5 , ознайомившись з текстом заповіту запевнила, що почерк та підпис від імені її матері гр. ОСОБА_7 в заповіті гр. ОСОБА_7 не належить, а зроблено сторонньою особою.

18.01.2013 року гр. ОСОБА_6 звернулася із заявою про прийняття спадщини за заповітом гр. ОСОБА_7 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13 , за результатами чого 06.08.2013 року отримала свідоцтво про право на спадщину, отримавши таким чином у власність квартиру АДРЕСА_6 . Як зазначає свідок ОСОБА_14 , 17.10.2013 року гр. ОСОБА_15 продала вказану квартиру гр. ОСОБА_16 , а правочин було посвідчено тим же приватним нотаріусом, що здійснював посвідчення заповіту - ОСОБА_13 .

Як зазначає свідок ОСОБА_14 , гр. ОСОБА_5 на протязі періоду часу з січня по грудень 2013 року постійно проживала в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , однак в грудні 2013 року була примусово виставлена з квартири гр. ОСОБА_15 та невідомими особами.

Таким чином, як вказує заявник, гр. ОСОБА_6 здійснила підробку заповіту, виданого на її ім`я від імені гр. ОСОБА_7 , надалі шляхом використання зазначеного підробленого документу, вступила в спадщину і протиправно набула у власність квартиру АДРЕСА_6 , яку надалі, шляхом використання завідомо підроблених документів продала, чим заподіяла гр. ОСОБА_5 ,яка є спадкоємицею померлої гр. ОСОБА_7 за законом, матеріальну школу у великих розмірах.

В ході досудового розслідування було встановлено, що посвідчення заповіту від 26.12.2012 року здійснювалося за місцем мешкання померлої ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_7 . З метою перевірки вказаної інформації, виникла необхідність здійснити витребування документів, які містять в собі інформацію про нотаріальні дії, а також осіб, які їх вчиняли на протязі дня 26.12.2012 року у приватного нотаріуса та приватним нотаріусом ОСОБА_13 , якою було здійснено посвідчення заповіту.

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи №323-п від 08.12.2014 рукописні записи у заповіті від 26.12.2012 року від імені ОСОБА_7 виконаного не нею, а іншою особою.

17.02.2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 358 КК України за фактом використання завідомо підробленого документу заповіту.

30.05.2016 внесено відомості до ЄРДР за №0003837 за ознаками ч.2 ст.190 КК України за фактом заволодіння шахрайським шляхом квартирою АДРЕСА_6 .

Таким чином, в ході досудового розслідування вбачається за необхідне здійснити тимчасовий доступ до інформації, що становить охоронювану законом таємницю (таємниця вчинення нотаріальних дій), а саме доступу до документів, щодо посвідчення заповіту від імені ОСОБА_7 .

В ході досудового розслідування для допиту в якості свідка викликано приватного нотаріуса ОСОБА_13 , якою здійснювалося посвідчення заповіту з метою допиту про обставини вчинення нотаріальної дії. Не зважаючи на те, що слідчим суддею попередньо було надано доступ до інформації щодо вказаної процесуальної дії, ОСОБА_13 від надання показань відмовилася аргументуючи відмову положеннями ст. 8 ЗУ «Про нотаріат». Однак, інформація, яка відома приватному нотаріусу має істотне значення для досудового розслідування.

Враховуючи викладене, слідчий просив клопотання задовольнити.

Розглянувши клопотання слідчого, вивчивши надані до клопотання матеріали, заслухавши думку слідчого, який просив клопотання задовольнити, вважаю необхідним в задоволенні клопотання слідчого відмовити, з наступних підстав.

Згідно ст. 163 КПК України, слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі, або документи:

1)перебувають, або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

2)самі по собі, або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;

3)не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Згідно ст. 160 КПК України, в клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів крім іншого, зазначаються, речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати, значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні, можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

В своєму клопотанні, слідчий не обґрунтовує наявність підстав для зобов`язання приватного нотаріуса ОСОБА_13 розкрити таємницю вчинення нотаріальної дії посвідчення заповіту від 26.12.2012 укладеного від імені ОСОБА_7 .

Клопотання про тимчасовий доступ до інформації, шляхом зобов`язання вказаного приватного нотаріуса розкрити таємницю вчинення нотаріальної дії посвідчення заповіту від 26.12.2012 укладеного від імені ОСОБА_7 , не відповідає вимогам п.3 ч.3 ст.132 КПК України, зокрема в регулятивній частині клопотання слідчим не вказано, яке може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

Відповідно ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого є не обґрунтованим, не повним та не відповідає вимогам ст. 160 КПК України, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.159,160, 163,164 КПК України, -

УХВАЛИВ :

В клопотанні старшого слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів, в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0003837 від 30.05.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: