АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/868/16 Справа № 205/2320/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ( приймає участь в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2016 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , не погодившись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, просить скасувати її повністю як незаконну і необґрунтовану у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року за № 838-VIII, та постановити нову ухвалу, якою у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 30 липня 1999 року по 28 листопада 2002 року за вироком Апеляційного суду м. Києва від 06 червня 2002 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, відмовляючи у зарахуванні засудженому ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, неправильно розтлумачив положення статті 72 КК України та зміст Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», які не передбачають жодних обмежень для застосування його положень тільки на осіб, засуджених до позбавлення волі на певний строк, а і поширюються на осіб, засуджених до довічного позбавлення волі.
Вважає, що обмеження у застосуванні положень Закону до засуджених до довічного позбавлення волі це також запровадження дискримінаційних підходів, що визнається порушенням Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, застосування положень цього Закону суттєво впливає на обсяг реалізації засудженим своїх прав, оскільки встановлені правила зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання мають істотне значення для визначення відбутого засудженим строку покарання для звернення із клопотанням про помилування.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2016 року захиснику ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання за вироком Апеляційного суду м. Києва від 06 червня 2002 року.
В обґрунтування ухвали судом зазначено, що правила, закріплені у ст.72 КК України, поширюються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання, тоді як довічне позбавлення волі до переліку таких покарань не відноситься.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили їх задовольнити, прокурора, яка просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з клопотання, захисник ОСОБА_7 просить зарахувати засудженому ОСОБА_8 до довічного позбавлення волі строк попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі вимог ч. 5 ст. 72 КК України із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26 листопада 2015 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КПК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Пунктом 2 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26 листопада 2015 року передбачено, що він підлягає застосуванню до всіх осіб, щодо яких на момент набрання цим Законом чинності набрав чинності обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуте повністю.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні вищевказаного клопотання захисника, оскільки правила, закріплені у ст.72 КК України, розповсюджуються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання. Довічне позбавлення волі до переліку таких покарань не відносяться. Не застосовуються ці правила й у випадку заміни засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі внаслідок акта про помилування.
Доводи захисника щодо відсутності обмежень у застосуванні ст.72 КК України до засуджених до довічного позбавлення волі на думку колегії суддів не відповідають змісту цієї норми, оскільки у ч.5 ст.72 КК України зазначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення відбувається у разі засудження до позбавлення волі. У разі ж призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування відбувається шляхом переведення визначеного відповідно до пункту 1 цієї частини строку позбавлення волі в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного частиною першою цієї статті, вимоги якої також не поширюються на осіб, засуджених до довічного позбавлення волі.
З урахуванням викладеного, відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , а тому ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2016 року щодо ОСОБА_8 підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 405,407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2016 року залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2016 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4