Справа № 461/5148/16-к Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/632/16 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
прокурора ОСОБА_9 ,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 03 жовтня 2016 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 без визначення розміру застави,
в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 03 жовтня 2016 року задоволено клопотання начальника першого відділення слідчого відділу УСБ України у Львівській області ОСОБА_10 та продовжено

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю
м. Дрогобича Львівської області,
зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування на 60 днів без визначення застави.
Строк дії ухвали визначено до 01 грудня 2016 року.
Відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
На ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та задоволити клопотання про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та постановленою всупереч нормам процесуального права, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: в ухвалі слідчий суддя обґрунтовує ризики, передбачені ст. 177 КПК України тим, що підозрюваний чинив опір працівникам УСБ України у Львівській області при затриманні, проте ці обставини недоведені та є предметом досудового розслідування в межах іншого кримінального провадження; судом не враховано, що підозрюваний має постійне місце проживання з батьками та сестрою, відмінно характеризується за місцем проживання, навчання та настоятелем церкви, займається суспільно корисною працею та щодо нього не надходили жодні скарги. Судом не враховано, що за постійним місцем проживання ОСОБА_6 07 серпня 2016 року було проведено обшук та вилучено ряд речей, тому ризик знищити або сховати речі та документи, які мають істотне значення для кримінального провадження, є необґрунтованим. ОСОБА_6 раніше не судимий, є свідомим громадянином, був активним учасником «Революції гідності», тричі проходив службу в Добровольчому батальйоні ОУН в зоні проведення АТО і брав участь у бойових діях, раніше не притягувався до відповідальності. Дані обставини виключають ризик вчинення ним злочинних діянь. Покликання суду на те, що ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не минули, так як ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, порушує права, передбачені Конвенцією та суперечить практиці Європейського суду з прав людини. Обґрунтування наявності ризиків тяжкістю злочину суперечить практиці Європейського суду з прав людини. Судом відмовлено у задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт лише з покликанням на ст. 176 КПК України, однак саме таке трактування є свавільним позбавленням волі. У рішеннях Європейського суду вказано, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати несвавільним у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного законодавства недостатньо. Застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин. Також не взято до уваги стан здоров`я ОСОБА_6 та відсутність умов для отримання медичної допомоги. Ненадання належного медичного обслуговування може становити поводження, несумісне з гарантіями ст. 3 Конвенції.
Заслухавши доповідь судді, виступ захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність судового рішення, пояснення начальника першого відділення слідчого відділу УСБ України у Львівській області ОСОБА_10 про наявність заявлених ризиків та обставин, які перешкоджають завершенню досудового слідства, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали судового та кримінального провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

07 серпня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000063 внесені відомості щодо ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 258 КК України.

07 серпня 2016 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

07 серпня 2016 року відповідно до ст. 278 КПК України ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 258 КК України, а 28 вересня 2016 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 258, ч.1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду Львівської області від 09 серпня 2016 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід тримання під вартою без визначення розміру застави та визначено строк дії ухвали до 05 жовтня 2016 року включно.

Постановою від 29 вересня 2016 року заступника прокурора Львівської області ОСОБА_11 у кримінальному провадженні №0000063 строк досудового розслідування продовжено до шести місяців.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 03 жовтня 2016 року ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 01 грудня 2016 року.

Ухвала слідчого судді про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою постановлена з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Слідчий суддя дійшов обгрунтованого й правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, врахувавши при цьому наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів слідчий суддя оцінив у сукупності та навів у своєму рішенні обставини, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Правових підстав для зміни підозрюваному запобіжного заходу на домашній арешт (як про це просить апелянт) колегія суддів не вбачає і вважає, що продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження.

Доводи сторони захисту про незаконність та необгрунтованість судового рішення, недоведеність передбачених ст. 177 КПК України ризиків та відсутність обставин, які б свідчили про обґрунтованість підозри і про те, що заявлені ризики не зменшилися, неврахування судом особи підозрюваного, його стану здоров`я колегія суддів визнає безпідставними й до уваги не бере.
ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 258, ч.1 ст. 263 КК України, й в матеріалах кримінального провадження містяться дані, які дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні таких злочинів.

Прокурором доведено, що заявлені ризики не зменшились та існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Необхідність проведення значного обсягу слідчих дій, зважаючи на особливу складність кримінального провадження, значну кількість підозрюваних, перешкоджає завершенню досудового розслідування до 05 жовтня 2016 року.

Покликання сторони захисту на незадовільний стан здоров`я підозрюваного як на підставу застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів до уваги не бере.

Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора. Натомість з повідомлень начальника УВП (№19) ОСОБА_12 вбачається, що по даний час проводиться лікування підозрюваного ОСОБА_6 , останній отримав лікування згідно з рекомендаціями: антибактеріальна, протизапальна терапія, перев`язки в перев`язочній хірургічного відділу, консультований лікарем-хірургом, проведена рентгенографія лівого гомілково-ступневого суглобу; видимих структурних змін суглобу не виявлено; на даний час стан здоров`я ОСОБА_6 задовільний.

Наведене не дає підстав для висновку про ненадання ОСОБА_6 належного медичного обслуговування.

Твердження сторони захисту про міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, в тому числі наявність у нього батьків та сестри, не спростовують викладених в ухвалі висновків слідчого судді. Обґрунтована підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні за місцем свого проживання вогнепальної зброї, не дають переконання у тому, що зазначені соціальні фактори справляють стримуючу дію.

При розгляді клопотання слідчий суддя з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу, в тому числі дані про особу підозрюваного та його сімейний стан.

Констатація слідчим суддею на стадії досудового розслідування обґрунтованості підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (певних суспільно небезпечних діянь) не може розцінюватись як порушення принципу презумпції невинуватості.

Викладені в ухвалі висновки слідчого судді не суперечать правовим позиціям, висловленим у рішеннях Європейського суду з прав людини, на які покликається апелянт.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги й підстав для скасування ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 без визначення розміру заставине вбачає.

Разом з тим ухвала слідчого судді підлягає уточненню.
При апеляційному розгляді захисник ОСОБА_7 пояснила, що 30 вересня 2016 року нею було подане слідчому судді Галицького районного суду м. Львова клопотання про зміну підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт і це клопотання було розглянуте слідчим суддею одночасно з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Колегія суддів погоджується з такими доводами сторони захисту, оскільки розгляд в одному провадженні клопотання про продовження строку тримання під вартою та клопотання про зміну запобіжного заходу кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Крім цього в матеріалах судового провадження письмове клопотання захисника ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу, яке було предметом розгляду слідчим суддею, відсутнє.
Тому в порядку ст. 404 КПК України з резолютивної частини ухвали слідчого судді слід виключити вказівку про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про застосування (так зазначено в ухвалі) щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 03 жовтня 2016 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 без визначення розміру застави залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.
В порядку ст. 404 КПК України виключити з резолютивної частини ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 03 жовтня 2016 року вказівку про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4