ухвала
03 червня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 11 травня 2016 року щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

У касаційній скарзі порушується питання про перевірку вищевказаного судового рішення щодо ОСОБА_5 судом касаційної інстанції.

Проте, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам ст. 427 КПК України.

Так, на порушення ч. 4 ст. 427 КПК України до касаційної скарги ОСОБА_4 не додано оформлених належним чином документів, що підтверджують її повноваження на захист інтересів засудженого ОСОБА_5 у суді касаційної інстанції, які передбачені ст. 50 КПК України.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі має бути зазначено судове рішення, що оскаржується, обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із посиланням на те, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, а також вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

При цьому, касаційна скарга ОСОБА_4 є суперечливою за змістом. Зокрема, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК України ОСОБА_4 зазначає, що скарга подана на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 11 травня 2016 року, при цьому у вимогах до суду касаційної інстанції вказує, що оскаржуваними є як вищевказана ухвала, так і вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 03 грудня 2015 року щодо ОСОБА_5 . Одночасно, ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Тобто із касаційної скарги ОСОБА_4 не убачається конкретно, які судові рішення мають бути предметом перевірки суду касаційної інстанції та яке рішення, передбачене ст. 436 КПК України, суд має ухвалити за наслідками розгляду касаційної скарги.

Окрім того, згідно зі ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень можуть бути лише істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого,при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 - 414 КПК України.

Разом з тим, у скарзі ОСОБА_4 формально посилається на порушення вимог кримінального процесуального закону, не вказуючи належних доводів на підтвердження цього. Зокрема, ОСОБА_4 не зазначає про наявність таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, та могли б бути безумовними підставами для зміни або скасування оскаржуваного судового рішення щодо ОСОБА_5 судом касаційної інстанції.

Також у скарзі ОСОБА_4 посилається на неповнотусудового розгляду, що в силу вимог ст. 438 КПК України, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Одночасно, обґрунтування незаконності вироку Білозерського районного суду Херсонської області від 03 грудня 2015 року щодо ОСОБА_5 у касаційній скарзі не наведено.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі слід зазначити чи бажає особа, яка подала касаційну скаргу, брати участь у касаційному розгляді, чого ОСОБА_4 не зробила.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 11 травня 2016 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху та надати для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3