Єдиний унікальний номер 243/1751/16-к Номер провадження 11-кп/775/921/2016

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Бахмут

в складі:

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника потерпілих ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянула в відкритому судовому засіданні апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 червня 2016 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ворожба, Білопільського району, Сумської області, громадянина України, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. В силу ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням на два року, якщо на протягом встановленого судом строку він не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: - не виїжджати за межи України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції; - повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; - періодично з`являтися для реєстрації до кримінально виконавчої інспекції.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_11 у відшкодування моральної шкоди 18000 грн.(вісімнадцять тисяч грн.)

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_10 у відшкодування моральної шкоди 18000 грн.(вісімнадцять тисяч грн.)

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь КЛПЗ «Міська лікарня ім. В.І. Леніна» витрати лікарні у сумі - 7960,32грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «Уніка» на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 38461,45грн., моральну шкоду в сумі 1500грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «Уніка» на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 10684,95грн. моральну шкоду в сумі 1500грн.

ВСТАНОВИЛА:

Обвинуваченим ОСОБА_9 було скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ст.286 ч.2 КК України, за наступних обставин.

16.10.2015року близько 12 години 30 хвилин водій ОСОБА_9 , керуючи на підставі посвідчення водія НОМЕР_1 від 16.04.2008р. та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21053 ЗНГ», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухався по правій смузі проїжджої частини вул. Донська в напрямку вул. Сучасна м. Слов`янськ.

Наближаючись до Т-образного перехрестя вул. Донська та вул. Сучасна м. Слов`янська, водій ОСОБА_9 , всупереч вимог п.16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001р., згідно з яких:

п.16.11. на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху;

діючи необережно - проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, не переконавшись, що на нерегульованій ділянці проїжджої частини вулиці немає транспортних засобів чи інших учасників дорожнього руху, для яких може бути створена перешкода або небезпека, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу транспортному засобу, що наближався по перехрещення проїзних частин вулиць, в результаті чого скоїв зіткнення передньою лівою частиною автомобіля марки «ВАЗ 21053 ЗНГ» з правою боковою частиною мопеда марки «VIPER ZS50», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перевозив в якості пасажира ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 які рухалися у напрямку від вул. Свободи по вул. Сучасній до автодороги «Київ- Харків-Довжанськ».

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної події:

- ОСОБА_11 заподіяно сполучена травма голови та кінцівок, черепно-мозкова травма, рвано-забита рана правої тім`яної області, садна на шкірі обличчя та голови, перелом склепіння черепу, правобічна субдуральна гематома, забій головного мозку легкого ступеню, рвано-забита рана правої ступні, закритий перелом 11 плюсневої кістки правої ступні, множинні садна кистей, нижніх кінцівок, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння.

- ОСОБА_10 заподіяно забиті рани правої гомілки, відкритий уламковий перелом обох кісток правої гомілки в середньої третині зі зміщенням, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння.

Допущені водієм ОСОБА_9 порушення вимог п.16.11 Правил дорожнього руху України, знаходились в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків.

В апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_11 ставиться питання про призначення ОСОБА_9 покарання без застосування ст..75,76 КК України та скасування вироку в частині збільшення суми відшкодування моральної шкоди до 198500 грн. Апелянт вказує на те що, призначене обвинуваченому покарання є надмірно м`яким і таким, що не відповідає ступені тяжкості злочину та його особі. Посилається на те, що призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд лише врахував, що він раніше не судимий і позитивно характеризується та не врахував його думку про призначення ОСОБА_9 суворого покарання, ту обставину, що ОСОБА_9 не визнавав своєї вини та не розкаявся в скоєному. Крім цього, зазначає, що стягнутий на його користь розмір моральної шкоди в сумі 18000 грн. є низьким і не відповідає глибині фізичних та душевних страждань, які ним понесені.

В апеляційній скарзі потерпілої ОСОБА_10 ставиться питання про призначення ОСОБА_9 покарання без застосування ст..75,76 КК України та скасування вироку в частині збільшення суми відшкодування моральної шкоди до 198500 грн. Апелянт вказує на те що, призначене обвинуваченому покарання є надмірно м`яким і таким, що не відповідає ступені тяжкості злочину та його особі. Посилається на те, що призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд лише врахував, що він раніше не судимий і позитивно характеризується за місцем роботи та не врахував її думку про призначення ОСОБА_9 суворого покарання, ту обставину, що ОСОБА_9 не визнавав своєї вини та не розкаявся в скоєному. Крім цього, зазначає, що стягнутий на її користь розмірі моральної шкоди в сумі 18000 грн. є низьким не відповідає глибині фізичних та душевних страждань, які нею понесені.

Заслухавши доповідача, представника потерпілих, який підтримав доводи апеляційних скарг, прокурора, який вважав необхідним збільшити розмір відшкодування моральної шкоди обвинуваченого і захисника, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що вони підлягають частковому задоволенню, вирок суду скасуванню в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання і розміру стягнутої моральної шкоди із ухваленням нового вироку за таких підстав.

Фактичні обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення та кваліфікація його дій апелянтами не оскаржуються.

Як вбачається з положень ст. 409 КПК України, підставою для скасування вироку, зокрема, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке згідно зі ст. 413 КПК України, може бути у виді застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо однакового і правильного застосування положень статті 75 КК України, які містяться в абз. 2 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання», рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

При застосуванні ст..75 КК України судом належним чином не враховано те, що скоєний злочин відповідно до ст..12 КК України відноситься до категорії тяжких, а також наслідки злочину, тривале лікування потерпілих та визнання їх інвалідами.

Висновки суду щодо необхідності звільнення від відбування покарання з випробуванням ґрунтуються лише на матеріалах, що характеризують особу обвинуваченого, а саме на тому, що обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони.

Суд першої інстанції не навів в своєму рішенні обґрунтованих доводів, які б свідчили про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 без його ізоляції від суспільства, а саме звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.420 КПК України колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок в частині звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання і розміру стягнутої моральної шкоди і ухвалити свій вирок.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

При призначенні покарання ОСОБА_9 , згідно до ст. 65 КК України, суд першої інстанції вірно призначив покарання у вигляді 4 років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, з огляду на обставини кримінального правопорушення і особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, не вжив заходів до відшкодування шкоди.

Таке призначене ОСОБА_9 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 23,1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка її завдала, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, смертю фізичної особи, може бути відшкодована одноразово або шляхом щомісячних платежів.

Так згідно з ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 4 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналізуючи фактичні обставини справи колегія суддів приходить до висновку про те, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди, у розмірі 18 000 грн., стягнутий з обвинуваченого на користь потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 кожному, не відповідає обсягу фізичних та моральних страждань, що мали місце внаслідок події ДТП.

Отже, виходячи з зазначених обставин, колегія суддів, бере до уваги конкретні обставини кримінального провадження, наслідки, що наступили, тяжкість тілесних ушкоджень, завданих потерпілим, характер і тривалість фізичних і моральних страждань, істотність вимушених змін в їх життєвих стосунках, тривалість лікування, визнання інвалідами. За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити цивільні позови потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 та стягнути з ОСОБА_9 на користь кожного потерпілого по 70000 грн.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 129, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 червня 2016 року відносно ОСОБА_9 скасувати в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст..75 КК України і розміру моральної шкоди, стягнутої на користь потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ст..286 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_11 у відшкодування моральної шкоди 70000 грн.(сімдесят тисяч грн.)

Стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_10 у відшкодування моральної шкоди 70000 грн.(сімдесят тисяч грн.)

В іншій частині вирок відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

На вирок сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня проголошення цього вироку.

Судді: