Справа № 465/4518/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/395/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження
16 березня 2016 року суддя Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_2 перевіривши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 13 січня 2016 року,
В С Т А Н О В И Л А:
вироком Франківського районного суду м. Львова від 13 січня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України (за сукупністю злочинів) шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за цим вироком та за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 22 червня 2015 року , яким ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.186 КК України до 4-ох років позбавлення волі, остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в які просить вирок Франківського районного суду м. Львова від 13 січня 2016 року скасувати та ухвалити новий, яким його виправдати. В обґрунтування посилається на те, що жодних доказів його причетності до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінують не представлено стороною обвинувачення, зокрема предмету злочину, тобто куртки якою він нібито заволодів, знайдено так і не було.

Даний вирок винесений із встановленням спрощеної процедури дослідження та перевірки доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як вбачається із вироку від 13.01.2016 року, обвинуваченому ОСОБА_3 було роз`яснено зміст ч. 3 ст. 349 КПК України, зокрема і щодо позбавлення його в такому випадку права на оскарження обставин які ніким не оспорювалися.

Відповідно до ч.1 ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Таким чином, керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя приходить до висновку, що апелянту слід відмовити у відкритті провадження за його апеляційною скаргою, оскільки така подана на судове рішення, виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 392, 399 КПК України,

У Х В А Л И Л А:
у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 13 січня 2016 року відмовити.

Копію апеляційної скарги направити апелянту разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Суддя ОСОБА_2