Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області
Справа № 1-12/12
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

"13" лютого 2012 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Тарнавський М. В.

при секретарі Шустер О. О.,

з участю прокурора Новаківського О.Г.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільника справу про обвинувачення:

ОСОБА_2, 19 червня 1986 року

народження, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1,

одруженого, не працюючого, інваліда 1-ї групи, на утриманні

двоє неповнолітніх дітей, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2

Хмільницького району, вул. Сідельнікова,63 Вінницької

області, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, -

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2011 року біля 22 години по вул. Сідельнікова в с. Пустовійти Хмільницького району Вінницької області, підсудній ОСОБА_2 перебуваючи в стані алкогольного спяніння, головою наніс удар в область обличчя ОСОБА_3, який від отриманого удару, втративши рівновагу впав на землю, після чого ОСОБА_2 наніс останньому ще два удари в область обличчя, спричинивши ОСОБА_3, відповідно до висновку експерта №427 від 24 грудня 2011 року середньої важкості тілесні ушкодження.

Свою вину у вчиненні вказаного злочину підсудній ОСОБА_2 визнав повністю і показав, що 20 липня 2011 року приблизно в 16:00 годин, коли він проходив по вул. Сідельнікова с. Пустовійти, то біля будинку №66, він зустрів своїх знайомих, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які також проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2. Вищевказані особи сиділи на колодах та розмовляли. Він підійшов до них та запропонував їм випити горілки, яка в нього була із собою. На його пропозицію ОСОБА_3 погодився, а ОСОБА_4 відмовився, мотивуючи це тим, що йому потрібно сідати за кермо автомобіля. Далі вони вжили вказану горілку. Далі вони пішли у двох із ОСОБА_3 в інший магазин, щоб купити продукти харчування, вказаний магазин розташований на вулиці Сідельнікова. В магазині ОСОБА_5 придбав пляшку води та кілька банок консервації. Далі вони у двох пішли на дерев'яну лавочку, яка розташована навпроти вказаного магазину, де й розпивати вищевказану горілку. Коли вони вживали горілку, то до них підійшов ОСОБА_6, останньому вони запропонували випити з ними горілки на, що він погодився. Випивши кілька стопок горілки ОСОБА_6 десь пішов і ми знову залишились у двох із ОСОБА_3 В ході розмови із останнім в них виникла суперечка, але через що він вже не пам'ятає, але йому здається, через те, що вони вжили багато спиртного. Вході даної суперечки він наніс ОСОБА_3 удар головою в область обличчя, а саме: перенісся, в результаті чого останній впав на землю, далі він наніс йому кілька ударів ногою також в область обличчя, в результаті вказаних ударів у ОСОБА_3 з рота почала йти кров та він став поступово втрачати свідомість. ОСОБА_2 став підіймати ОСОБА_3 на ноги, але він самостійно не міг стояти, тоді він став його вести додому. По дорозі він зайшов разом із ОСОБА_3 до ОСОБА_4, який проживає неподалік біля ОСОБА_3, в нього в дома також був ОСОБА_6. Далі він хлопцям розповів, про те, що кілька хвилин тому наніс удар головою ОСОБА_3 від чого той в пав на землю, та ще кілька разів вдарив його ногою. Далі він сказав ОСОБА_4, щоб той завіз ОСОБА_3 в лікарню, так як він на той час вже був майже без свідомості, але ОСОБА_4 відмовився мотивуючи це тим, що ОСОБА_3 п'яний і може в автомобілі пустити блювотні маси, а також, що у нього була на лиці кров. Потім він разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_4 повели ОСОБА_3 до нього додому. Коли були в нього вдома ,то зателефонували в швидку медичну допомогу с. Уланів, але вона до них не приїхала, так як в подальшому вияснилось водій ШМД не знайшов потрібної адреси і повернувся в с. Уланів. Після чого він разом із вищевказаними хлопцями поїхали на швидку допомогу с. Уланів, та приїхавши до будинку ОСОБА_3 забрали його в лікарню.

Крім повного визнання своє вини самим підсуднім ОСОБА_2, його вина у вчиненні вказаного злочину доведена повністю матеріалами кримінальної справи.

Суд відповідно до ст. 299 КПК України, визнає недоцільним досліджувати докази стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, так як ОСОБА_2 повністю визнав свою вину і просить застосувати спрощений порядок дослідження доказів, підсудній та інші учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин і суд переконаний у добровільності та істинності їх позиції.

Суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_2 необхідно кваліфікувати за ст.122 ч.1 КК України, так як він спричинив потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Вибираючи вид та міру кримінального покарання пудсудному ОСОБА_2 суд враховує, що він повністю визнав свою вину, щиросердечно розкаюється у вчиненому, має постійне місце проживання та сімю, має на вихованні 2-х неповнолітніх дітей і являється інвалідом 1-ї групи, потребуючи постійного лікування, повністю відшкодував потерпілому заподіяну матеріальну шкоду, позитивно характеризується по місцю проживання, потерпілий просить суворо його не карати, а тому вважає можливим його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства.

Керуючись ст. ст. 237-343 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним за ст.122 ч.1 КК України і призначити покарання 1(один) рік позбавлення волі.

В силу ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на іспитовий строк один рік, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу щодо ОСОБА_2, залишити у вигляді підписки про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_7.