УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №286/762/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 164, ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2016 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
-за ч. 1 ст. 164 КК України на 1 (один) рік обмеження волі.
-за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання 3 (три) роки позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Овруцького районного суду від 29.11.2010 року та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 залишено особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання обвинуваченого.
Речові докази: пляшки з горілкою та вином залишено власнику, копії виконавчого провадження залишено в матеріалах кримінального провадження.
в с т а н о в и л а:
Згідно вироку, ОСОБА_7 від спільного проживання з ОСОБА_8 має неповнолітню дитину сина ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Згідно рішення Овруцького районного суду Житомирської області (виконавчий лист № 286/55/14?ц від 24.10.2014 року), ОСОБА_7 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_8 на утримання сина ОСОБА_9 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно до його повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.01.2014 року. Однак, ОСОБА_7 всупереч вимогам Сімейного кодексу України, а саме ст. 180 (батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття), ст. 181 ч. 3 (за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі), ст. 191 ч. 1 (аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову) та ст. 195 ч. 4 (розмір заборгованості за аліменти обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом), в період з 09.01.2014 року по 01.01.2016 року, будучи працездатним та маючи добрий стан здоров`я, аліменти не сплачує, отримує доходи працюючи без оформлення трудових угод не повідомляючи про це державну виконавчу службу Овруцького районного управління юстиції, тим самим приховує заробітки (доходи), що підлягають обліку при відрахуванні аліментів, тобто злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів, що виразилось в несплаті аліментів на користь ОСОБА_8 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_9 протягом тривалого часу. За період з 09.01.2014 року по 01.01.2016 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів в сумі 9362,55 грн.
Крім цього, 15.01.2016 року, близько 20 год. 00 хв., по АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , повторно, з метою таємного викрадення чужого майна (крадіжки), з корисливих спонукань, скориставшись тимчасовою відсутністю власників та сторонніх осіб, пройшов до подвір`я господарства за місцем проживання ОСОБА_10 , яке розташоване за вищевказаною адресою, де підійшов до веранди літньої кухні та рукою розбив скло вікна, після чого через утворений отвір проник до її приміщення. В подальшому, ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні веранди, підійшов до вікна літньої кухні, де таким само чином розбив скло вікна і через утворений отвір проник до кімнати. Знаходячись у приміщенні літньої кухні, ОСОБА_7 пройшов до комори, де виявив та таємно викрав належні ОСОБА_10 пластикову пляшку ємністю 5 літрів і пластикову пляшку ємністю 2 літри наповнені горілкою «Nemiroff», вартістю 780 грн., якими (пляшками з горілкою) ОСОБА_7 в подальшому розпорядився на власний розсуд.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , оспорює фактичні обставини кримінального провадження, вказує на суворість призначеного йому покарання.
Вважає, що вирок суду щодо нього є незаконним, а тому він підлягає скасуванню, оскільки він не мав наміру ухилятись від сплати аліментів так як до 14.03.2014 року він перебував у місцях позбавлення волі, а після умовно-дострокового звільнення не зміг знайти роботи.
Зазначає, що він працював неофіційно, періодично, почасово у приватних підприємців, за що отримував незначні кошти. Куди платити аліменти і скільки його ніхто не повідомляв, нікуди не викликав та не роз`яснював наслідки не сплати аліментів. Коштів, які він отримував від неофіційної роботи йому не вистачало для свого проживання, але він по можливості старався надавати матеріальну допомогу на утримання свого сина.
Вважає, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.
Також, вказує, що 15.01.2016 року він не вчиняв крадіжки горілки «Nemiroff», вартістю 780 грн., а лише викрав самогон та домашнє вино.
Просить вирок суду щодо нього скасувати та ухвалити виправдувальний вирок або вирок не пов`язаний з позбавленням волі.
В запереченні прокурор просить вирок щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення. Вважає, що вирок суду є законним та ухвалений з додержанням вимог процесуального законодавства.
Заслухавши доповідача, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У мотивувальній частині вироку, згідно до ч.3 ст. 374 КПК України, суд зобов`язаний зазначити докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Однак, суд першої інстанції, постановляючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 , вказаних вимог Закону не дотримався.
В суді першої інстанції був допитаний ОСОБА_7 , який по епізоду крадіжки пояснив, що викрав з помешкання ОСОБА_10 три пластикові пляшки з рідиною, як він припускав з горілкою та домашнім вином, оскільки цих напоїв не встиг скуштувати.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 пояснив, що викрав «самогон» та домашнє вино, які були налиті у пластикові пляшки і не погодився з твердженнями суду про крадіжку горілки «Nemiroff».
Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки горілки «Nemiroff» , вартістю 780 грн. з помешкання ОСОБА_10 суд першої інстанції фактично не обґрунтував належним чином, а лише формально перерахував назви процесуальних дій проведених у кримінальному провадженні: «протоколи огляду від 16.01.2016 р. за місцем проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_10 » не зазначивши, які обставини, що підлягають доказуванню вони підтверджують.
Вивчення матеріалів кримінального провадження колегією суддів засвідчило, що зазначені докази жодним чином не спростовують твердження обвинуваченого про знаходження в пластиковій тарі горілки домашнього виробництва, яка не має матеріальної цінності, оскільки вилучена з промислового обороту та за зберігання і виготовлення якої передбачено відповідальність.
Не спростовують твердження обвинуваченого і довідка суб`єкта підприємницької діяльності про вартість стандартної пляшки горілки 1,75 літра, оскільки зазначений документ, в силу вимог ч.2 ст. 242 КПК України, яка зобов`язує орган досудового розслідування для визначення розміру матеріальних збитків звернутись до експерта, не можна визнати належним та допустимим доказом, що підтверджує знаходження у вилученій пластиковій тарі алкогольного напою торгової марки «Nemiroff».
Фактично як вбачається зі змісту вироку суд першої інстанції побудував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_7 по епізоду крадіжки на недопустимих та неналежних доказах та показаннях обвинуваченого, який хоча і не заперечував факт проникнення до житла, однак в суді лише припускав, що викрав горілку.
Зазначені порушення кримінального процесуального Закону не можуть бути залишені судом апеляційної інстанції поза увагою, оскільки є істотними, оскільки могли перешкодити суду прийняти законне і обґрунтоване рішення.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції не може бути визнаний законним та обґрунтованим, а тому він підлягає скасуванню.
Враховуючи, що клопотань про дослідження доказів з підстав визначених в ч. 3 ст. 404 КПК України учасники провадження не заявляли, суд апеляційної інстанції не в змозі самостійно прийняти кінцеве рішення по справі по суті обвинувачення та перевірити доводи обвинуваченого про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а тому колегія суддів вважає за необхідне призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції.
Суду першої інстанції під час нового судового розгляду необхідно врахувати наведене, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі докази по справі, надати їм належну оцінку та прийняти законне і обґрунтоване рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.
На підставі наведеного, керуючись ч.6 ст. 9, ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 06 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Судді: