№1-кп/0202/247/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілої - ОСОБА_5 ,
представника потерпілої - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження № 0000301 від 12.01.2016 року відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у смт Іларіонове, Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, освіта середньо-спеціальна, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 10.08.2015 року Індустріальний районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 164 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання строком на один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України;

- 14 вересня 2015 року Індустріальний районним судом м. Дніпропетровська, за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
обвинуваченого за ч. 3 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_8 з 11.09.2015 відповідно до наказу ФОП ОСОБА_5 №бн від 11.09.2015 року був прийнятий на посаду продавця господарчих товарів на склад К-1 Контейнер який розташований на території торгового майданчику ТОВ «СТОЇК» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Донецьке Шосе, 124г, та відповідно до договору №59 від 01.09.2015 року, укладеним між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , останній був особою у якого було у ввіданні майно ФОП ОСОБА_5 та матеріально відповідальним за збереження ввіреного йому майна, таким чином був фактично допущений роботодавцем до виконання покладених на нього обов`язків продавця та матеріально відповідальної особи.

Перед прийомом на посаду продавця господарчих товарів ФОП ОСОБА_5 за участю бухгалтера ОСОБА_9 та ОСОБА_8 проведено інвентаризація торгової точки склад К-1 Контейнер, який розташований на території торгового майданчику ТОВ «СТОЇК» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Донецьке Шосе, 124г.

Під час перебування на посаді продавця господарчих товарів в період з 11.09.2015 року по 01.01.2016 року у ОСОБА_8 виник злочинний намір, направлений на привласнення майна - будівельних матеріалів, яке було у його ввіданні шляхом його продажу покупцям та привласненні грошових коштів, отриманих від його продажу, а також передачу майна іншим реалізаторам ринку для його продажу та отриманні від цього коштів від останніх.

Так, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на привласнення майна, яке було у його ввіданні, з корисливих мотивів, повторно з початку жовтня 2015 року по 19 грудня 2015 року, точної дати під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, реалізуючи злочинний умисел, продавав будівельні матеріали, які були у його ввіданні та за які він ніс матеріальну відповідальність покупцям, а грошові кошти, отримані за продаж товару привласнював собі на власні потреби, а також віддавав будівельні матеріали іншим реалізаторам ринку для його продажу та отримані від останніх грошові кошти до каси не вносив, привласнював собі на власні потреби.

05.01.2016 року в присутності ОСОБА_8 була проведена інвентаризація майна на складі К-1 Контейнер, який розташований на території торгового майданчику ТОВ «СТОЇК» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Донецьке Шосе, 124г, на якому останній працював, згідно якої виявлена нестача товару на суму 83500, 20 грн.

ОСОБА_8 в період з 11.09.2015 року по 01.01.2016 року був особою у якої відповідно до чинного законодавства було у ввіданні майно потерпілої - ФОП ОСОБА_5 . Документально підтверджується нестача встановлена при проведенні інвентаризації по склад К-1 Контейнер у матеріально відповідальної особи продавця ОСОБА_8 станом на 05.01.2016 року в розмірі 83500, 20 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, не визнав в повному обсязі та пояснив, що дійсно з кінця літа працював у потерпілої ОСОБА_5 на ринку біля Донецького шосе, спочатку вантажником, а потім продавцем-консультантом. Також показав, що приходив на роботу, відкривав контейнер, торгував, усе записував, а гроші здавав, також розписувався у видаткових накладних про постачання товару. Ключі від контейнеру були й у інших людей. 19.12.2015 р. ОСОБА_8 захворів та не вийшов на роботу, після чого вже на початку 2016 року прийшов за місцем роботи де провели інвентаризацію з потерпілою. Ані грошових коштів ані товару ввіреного йому він не привласнював.
Потерпіла ОСОБА_5 допитана у судовому засідання пояснила, що вона є власником торгового контейнеру на ринку біля Донецького шосе, де здійснює продаж будівельних матеріалів. ОСОБА_8 в кінці літа 2015 року працював у неї вантажником, а через два тижня вона перевела його на посаду продавця-консультанта. Вони разом зробили інвентаризацію та обвинувачений приступив до роботи. Звітність велась у бухгалтера, обвинувачений здавав кожен день суму грошей та перелік проданих товарів. Ключі від контейнеру були тільки в неї та обвинуваченого. Жодних повідомлень про незаконне проникнення чи пошкодження контейнеру до неї від ОСОБА_8 не надходило. 19.12.2015 року ОСОБА_8 не прийшов на роботу, на телефон не відповідав та потерпіла заявила в поліцію. 26.12.2015 року перерахували усе в контейнері та виявили недостачу, а 05.01.2016 року провели перерахунок товару в контейнері за участю ОСОБА_8 . Сума недостачі становила 83500,20 грн. Вказану суму просила стягнути з обвинуваченого, а також просила стягнути 10 000 грн. моральної шкоди, завданої у зв`язку з душевними стражданнями спричиненими злочинними діями обвинуваченого.
Не зважаючи на повне невизнання провини, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України підтверджується іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:
-протоколом огляду місця події(предмета) від 08.02.2016 року та фото таблицею до нього, відповідно до якого було оглянуте торгівельне приміщення, яке розташоване на території ТОВ «Стоік» за адресою: АДРЕСА_2 ;
-наказом від 11.09.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_5 та ОСОБА_8 було наказано 11.09.2015 року провести інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей на контейнерах №9,10,19;
-наказом від 05.01.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_5 та ОСОБА_8 було наказано 05.01.2016 року провести інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей на контейнерах № НОМЕР_1 ;
-наказом ЧП ОСОБА_5 від 01.09.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_8 було прийнято на посаду вантажника;
-наказом ЧП ОСОБА_5 від 11.09.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_8 було прийнято на посаду продавця-комірника з повною матеріальною відповідальністю;
-договором № 59 по повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 01.09.2015, укладеним між ЧП ОСОБА_5 в особі ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , відповідно до якого ОСОБА_8 приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності довіреними йому матеріальних цінностех;
-актом проведення інвентаризації по склад К-1 Контейнер, на підставі наказу від 11.09.2015 року, відповідно до якого по опису рахується товару на суму 66229,2 грн;
-актом проведення інвентаризації по склад К-1 Контейнер, на підставі наказу від 05.01.2016 року, відповідно до якого по опису рахується товару на суму 160 762,63 гривні, згідно опису фактична наявність товару на суму 77 262,43 гривні та всього за інвентаризацією недостача товару складає 83 500,20 гривень;
-актами приймання-передачі грошових коштів продавцем ОСОБА_8 за період вересень-грудень 2015 року відповідно до яких ОСОБА_8 здано в касу готівкою 132 617,10 гривень.
- видатковими накладними, накладними, товарними чеками, рахунками-фактури за вересень-грудень 2015 року про закупівлю товарів ЧП ОСОБА_5 ;
-розпискою ОСОБА_8 від 02.01.2016 р. наданій ОСОБА_5 про зобов`язання повернути 80 000 гривень, якими він заволодів шахрайським шляхом;
- документами бухгалтерського обліку ЧП ОСОБА_5 , за період з 11.09.2015 ріку по 24.12.2015 року, а саме: відомості аналітичного обліку вартості товарів на складах, звіт про рух товарів на складах;
-висновком судово-економічної експертизи №1691/1692-16 від 23.04.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_8 в період з 11.09.2015 року по 01.01.2016 року був особою у якої відповідно до чинного законодавства було майно потерпілої ФОП ОСОБА_5 у віддані. Документально підтверджується нестача встановлена при проведенні інвентаризації по склад К-1 Контейнер - у матеріально відповідальної особи продавець - ОСОБА_8 станом на 05.01.2016 року на підставі наданого на дослідження наказу б/н від 05.01.2016 року, в розмірі 83 500,20 грн. (сума без ПДВ).
Аналізуючи об`єктивно з`ясовані обставини, підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.191 КК України знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується поза розумним сумнівом, комплексом, достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.

До невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини суд відноситься критично оскільки його покази спростовуються дослідженими доказами по справі та такі покази суд розцінює як один із способів захисту від пред`явленого йому обвинувачення та його бажання уникнути відповідальності. При цьому в суду не має підстав критично ставитись до показів потерпілої, яка жодних підстав обмовляти обвинуваченого не має та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази.

Таким чином суд встановив, що дії ОСОБА_8 органами досудового розслідування по ч. 3 ст. 191 КК України кваліфіковані вірно, оскільки він своїми умисними діями, які виразились у привласненні чужого майна яке перебувало у його віддані, вчиненому повторно, вчинив злочин передбачений ч. 3 ст. 191 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_8 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, те, що він не працює, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Також суд приймає до уваги рецидив, як обставину яка обтяжує покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, оскільки обвинувачений вчинив злочин маючи непогашену судимість за скоєння умисного злочину за ст. 164 КК України.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті. Саме таке покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Оскільки ОСОБА_8 скоїв злочин в період іспитового строку, при призначенні йому остаточного покарання суд відповідно до положень ч. 3 ст. 78 КК України застосовує положення ч. 1 ст. 71 КК України, обираючи принцип часткового приєднання не відбутої частини покарання.
Витрати, пов`язані з залученням експертів в кримінальному провадженні, підлягають стягненню з обвинуваченого відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з статтею 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Так, потерпілою документально підтверджені збитки, завданої злочином на загальну суму 83500,20 грн.

Отже позовні вимоги ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню та сума 83500,20 грн. підлягає стягненню з обвинуваченого.

Щодо вимог потерпілої про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи обставини справи, характер та обсяг душевних страждань потерпілої по справі, яку вона зазнала у зв`язку зі втратою майна та враховуючи її вік, майновий стан, тяжкість вимушених змін у житті, суд визначає розмір заподіяної їй моральної шкоди 5 000 грн. У зв`язку з тим, що межі відшкодування моральної шкоди законом не встановленні, і у будь-якому випадку ця шкода є оціночною, суд задовольняючи стягнення зазначеної суми курується принципом розумності, зваженості і справедливості.
Керуючись ст.ст.366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України та призначити йому покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 3 роки.

У відповідності з ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково (у вигляді 6 місяців позбавлення волі) приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2015 року, остаточно призначивши ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення судово-економічної експертизи у розмірі 4404,00 грн.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_8 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_3 ) 83500,20 грн. матеріальної шкоди та 5000 моральної шкоди завданої злочином.
В задоволенні іншої частини позову - відмовити.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1