Справа № 282/549/16
Провадження № 1-кп/282/64/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 липня 2016 року
смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі судових засідань: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

представника потерпілого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000146 від 06.05.2016 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новий Любар Любарського району Житомирської області та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, розлученого, військовослужбовця (солдат) військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , на утриманні троє неповнолітніх дітей, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
29 лютого 2016 року близько 18 години ОСОБА_4 , разом із ОСОБА_6 , після спільного вживання алкогольних напоїв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вирішили таємно викрасти заставку водонапірної споруди, яка знаходиться на території Любарського лісництва ДП «Бердичівське лісове господарство» розташованого в урочищі «Чернече».

З цією метою вони на гужовому транспорті поїхали до місця проживання ОСОБА_7 , що в с. Юрівка Любарського району де ОСОБА_6 , запропонував їй спільно вчинити вказаний злочин. На дану пропозицію вона погодилась.

Цього ж дня, близько 19 години ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел із ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , на гужовому транспорті, шляхом вільного доступу заїхали на територію Любарського лісництва та підійшли до водонапірної споруди, розміщеної неподалік від адміністративного приміщення.

В цей час, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із вказаними особами, шляхом демонтажу, вручну розкомплектували водонапірну споруду та таємно викрали чуже майно, яке належить ДП «Бердичівське лісове господарство», а саме: заставку водонапірної споруди вартістю 2 415 гривень 36 копійок, що є складовою водонапірної споруди, після чого з місця вчинення злочину зникли.

Дії ОСОБА_4 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненої за попередньою змовою групою осіб органами досудового розслідування кваліфіковані правильно, за ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 , свою вину у вчиненому визнав повністю та підтвердив обставини викладені у матеріалах справи.

Крім особистого визнання вини обвинуваченим, його вина у скоєному також повністю стверджується зібраними по справі доказами.

Представник потерпілого ОСОБА_5 , у судовому засіданні підтвердила обставини, зазначені в обвинувальному акті та додала, що шкоду ним не відшкодовано.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ст. 349 КПК України показами обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, і вважає доведеним пред`явлене обвинувачення, а тому, суд при дослідженні доказів обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 та вивченням документів, які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд, з`ясував правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду зміст цих обставин, з`ясував, чи немає сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив учасникам розгляду, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, а тому обирає його в межах санкції ч. 2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з тим, приймаючи до уваги обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, обставини, які обтяжують покарання: вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, то суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без відбування покарання, а тому його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75,76 КК України.

Судових витрат по даному кримінальному провадженню не має.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів по справі вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368-371, 373-374, 376, 395, 532 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 рік, якщо він протягом цього строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності зі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 у період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання та роботи, а також періодично з`являтися туди для реєстрації.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Речові докази: гужова повозка із кобилою, яка під розписку повернута ОСОБА_8 залишити останній. Металева заставка з містка меліоративного каналу, яка зберігається в Любарському ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області за адресою смт. Любар, вул. Черняхівського, 7 Житомирської області повернути власнику.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Любарський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1