н/п 1-кс/640/8183/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
користувача майна - ОСОБА_4 ,
Досудовим розслідуванням встановлено, 19.10.2016 року при дослідженні автомобіля марки MAZDA 626, д.н.з. НОМЕР_1 , 1991 року випуску, за заявою користувача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , експертом сектору КДТЗ відділу ІТЕТЕ НДЕКЦ при ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 111-А, виявлено, що номер кузова НОМЕР_2 замінений шляхом заміни панелі з номером кузова.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автомобіль «MAZDA 626», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 1991 року випуску перебуває у власності ОСОБА_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
19.10.2016 року в ході огляду місця події на майданчику огляду транспортних засобів НДЕКЦ при ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 111-а у ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , були вилучені автомобіль «MAZDA 626», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 1991 року випуску свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключі до зазначеного автомобіля. Автомобіль поставлено на спеціальний майданчик для тимчасово затриманих автотранспортних засобів ДП МВС України «Інформ ресурси» за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська 107.
Оскільки, автомобіль «MAZDA 626», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 1991 року випуску свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключі до зазначеного автомобілю зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, тобто відповідають критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст.167 КПК України, та у зв`язку з тим, що ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , ТЗ «MAZDA 626», д.н.з. НОМЕР_1 , замінений шляхом заміни панелі з номером кузова та відповідно до ст. 290 КК України, транспортний засіб автомобіль являється предметом злочину, тобто вказаний транспортний засіб відповідає критеріям, зазначеним у п.3 ч.2 ст.167 КПК України.
Слідчий, посилаючись на ч.ч. 1,2,3 ст.170, ч. 1 ст. 98, ч. 5 ст. 171 КПК України вказав, що у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту, а саме позбавлення осіб права на відчуження, розпорядження та/або користування, на зазначений транспортний засіб, ключі від нього та свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину (за ст. 290 КК України). Встановлені достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає наступним критеріям доказу: зберегли на собі його сліди; містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження; є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій; набуті кримінально протиправним шляхом, з метою збереження зазначених речових доказів, та використання їх під час досудового розслідування.
Також вказав, що враховуючи, що номер кузова зазначеного транспортного засобу змінені, то існують достатні підстави вважати, що його було угнано, тобто здобуто внаслідок кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК України, тобто є предметом вказаного кримінального правопорушення, зберегло його сліди та здобуто внаслідок зазначеного злочину.
Слідчий також зазначив, що з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також враховуючи, що вилучені автомобіль «MAZDA 626», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 1991 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключі до зазначеного автомобілю, мають бути використані у кримінальному провадженні в якості речових доказів, тому виникла необхідність в накладенні арешту на вказане майно, яке було вилучене 19.10.2016 року в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 111-А.
У судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив про його задоволення.
Користувач автомобілем «MAZDA 626», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 заперечував проти накладення арешту, вказав, що автомобіль був придбаний ним за генеральною довіреністю 18.10.2016, та просив передати автомобіль на його відповідальне зберігання.
Власник автомобіля «MAZDA 626», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся судом своєчасно та належним чином, проте в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Згідно Рапорту слідчого Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 від 25.10.2016, встановити місце знаходження ОСОБА_7 та повідомити його про дату та час судового засідання не виявилося можливим (а.с.27).
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України щодо терміну розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника автомобіля «MAZDA 626», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 .
Більш того, власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
19.10.2016 під час огляду місця події було вилучено речі та документи відповідно до протоколу огляду місця події від 19.10.2016 (а.с.12-13).
Вказану ухвалу отримано прокурором 21.10.2016 р. (а.с.22).
Клопотання про арешт майна подано до суду 24.10.2016 о 12-22 год. (а.с.2-5).
Відповідно до вимог ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.
Таким чином, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 172 КПК України, та дотримано вимоги закону щодо звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням про арешт майна після усунення недоліків.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця події, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучені відповідно до протоколу огляду місця події від 19.10.2016, речі та документи підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Постановою слідчого Київського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 20.10.2016, визнано як речові докази марки Mazda д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 (а.с.15).
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов"язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити власнику автомобіля «MAZDA 626», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 , відчуження, продаж та керування зазначеного автомобіля до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на вилучений, відповідно до протоколу огляду місця події від 19.10.2016, автомобіль «MAZDA 626», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 1991 року випуску, що належить ОСОБА_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборони його відчуження, продажу та керування, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Накласти арешт на вилучені, відповідно до протоколу огляду місця події від 19.10.2016, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключі до автомобілю «MAZDA 626», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Місцем зберігання автомобіля «MAZDA 626», д.н.з. НОМЕР_1 визначити спеціальний майданчик для тимчасово затриманих автотранспортних засобів ДП МВС України «Інформ ресурси» за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська 107.
Місцем зберігання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключів до автомобілю «MAZDA 626», д.н.з. НОМЕР_1 , визначити Київський ВП ГУ НП в Харківській області, згідно з Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1