Справа № 755/1940/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" жовтня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
На розгляді у Дніпровського районного суду м. Києва перебуває дане провадження.
На виконання вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, судом на обговорення учасників кримінального провадження було поставлено питання доцільності продовження тримання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 під вартою.
У судовому засіданні прокурор вважав за можливе продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , оскільки підстави для зміни мір запобіжних заходів відсутні, враховуючи наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, характеризуючі особистості обвинувачених дані не змінилися.
Сторона захисту у судовому засіданні проти продовження строку тримання обвинувачених під вартою з огляду на відсутність передумов визначених ст..ст. 177, 178, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, 199 КПК України та вважали за доцільне визначити останнім альтернативний захід забезпечення кримінального провадження.
Тож, суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали провадження, приходить до наступного.
Згідно ст. 331 КПК України, під час судового розгляду вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
З бази автоматизованого документообігу суду Д-3, а саме судових рішень слідчих суддів слідує, що запобіжні заходи цим обвинуваченим у вигляді тримання під вартою було обрано, враховуючи наявність ризиків регламентованих ч. 1 ст. 177 КПК України, та даних про їх особи, з урахуванням того, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам.
Так, згідно даних обвинувального акта ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець міста Києва, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 16.10.2009 Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців; 10.09.2010 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 07.07.2014 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі; 22.12.2014 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; звільнився 11.11.2015 по відбуттю строку покарання.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , українець, громадянин України, уродженцець м. Києва, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий: 01.10.2003 Апеляційним судом Київської області за ч. З ст. 185 КК України до З років 9 місяців позбавлення волі; 09.02.2007 Макарівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 10.10.2011 Бородянським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 187, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі; звільнився 17.09.2015 по відбуттю строку покарання.
В подальшому, судовими рішеннями обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , було загалом продовжено строк тримання під вартою по цей час.
Частинами 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування/продовження заходів забезпечення кримінального провадження (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.
Однак, у супереч положень ст. 132 КПК України, у судовому засіданні сторонами не було надано до суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що встановлені слідчим суддею ризики та обставини визначені п.п.1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу обвинуваченим у вигляді тримання під вартою, на даний час, втратили свою актуальність, а особи останніх перестали бути суспільно небезпечними.
В свою чергу, суд вважає, що обраний відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке їм інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Окрім наявної обгрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на більш м`який.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.
За таких обставин, суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - взяття під варту (тримання під вартою), не відпали, альтернативні запобіжні заходи не взмозі гарантувати належну поведінку обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а тому дію останнього слід продовжити на два місяці, а саме до 29 грудня 2016 року.
Щодо питання запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 , то суд у цій ситуації, його не розглядає так, як визначений судовим рішенням строк його дій на цей час не закінчився, однак звертає увагу захисту на можливість звернення до суду з клопотання про його зміну у порядку ст.ст. 201, 331 КПК України.
Керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 176-178, 183, 193-194, 196, 205, 315, 369-372, 376 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою вважати продовженими, кожному окремо, до 29 грудня 2016 року.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 08 год. 00 хв. 04.11.2016.

С у д д я : ОСОБА_1