Справа № 173/729/16-к
Номер провадження 1-кп/173/92/2016
УХВАЛА
підготовчого судового засідання
05 травня 2016 р.

Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області

У складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001280, 0001687 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України

В С Т А Н О В И В:
В провадження Верхньодніпровського районного суду надійшли затверджені обвинувальні акти та додані до них документи у відношенні ОСОБА_5 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, які судом були об`єднані в одне кримінальне провадження №173/729/16-к; 1-кп/173/92/2016

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту. Заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, так як ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, раніше судимий, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, вчиняти інші злочини.
Обвинувачений та захисник не заперечують проти призначення судового розгляду по даному кримінальному провадженню. Проти клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу заперечують та просять змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд приходить до наступних висновків.
Дане кримінальне провадження підсудне Верхньодніпровському районному суду Дніпропетровської області.
В той же час, відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст.291 КПК України та містити відомості зазначені в ч.2 цієї статті.

Відповідно до ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі) не здатні повною мірою реалізувати свої права.

Забезпечення обвинуваченому права на захист згідно ст.129 Конституції України є основною засадою судочинства та відповідно до п.13 ч.1 ст.7 КПК України є однією з основних засад кримінального провадження. В силу положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, правозастосовної практики Європейського суду з прав людини, законодавчих приписів ст.20,24 КПК України суд повинен забезпечити реалізацію конституційного права обвинуваченого на захист.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, згідно виписки з акта огляду МСЕК від 06.02.2012 року ОСОБА_5 встановлена ІІІ група інвалідності у зв`язку з «тотальним більмом роговиці, розхідною косоокістю правого ока. Короткозорістю слабого ступеню лівого ока», внаслідок чого ОСОБА_5 за станом здоров`я не здатний реалізувати свої права. Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в процесі проведення з обвинуваченим слідчих дій, з метою отримання доказів його винуватості, на досудовому слідстві право обвинуваченого на захист було порушено. Відповідно до ст.ст.84,86 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, докази визнаються допустимими, якщо вони отримані в порядку, встановленому КПК України.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та законами України. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння як порушення права на захист.

Порушення вимог закону, в даному випадку, щодо обов`язкової участі захисника при проведенні з ОСОБА_5 слідчих дій є підставою для визнання недопустимими доказів, що були зібрані під час виконання таких дій.

Згідно ст.373 КПК України за результатами розгляду кримінального провадження, судом ухвалюється виправдувальний або обвинувальний вирок. Приймаючи одне з зазначених рішень, відповідно до ч.3 ст.374 КПК України суд повинен мотивувати чи доведене обвинувачення, яке пред`явлене особі, чи ні. Отже, лише відповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України дасть можливість в подальшому суду поза будь яких сумнівів прийняте одне з передбачених ст.373 КПК України рішень.
Зазначені обставини свідчать про грубе порушення органами досудового розслідування вимог КПК України, які безумовно перешкоджають розгляду кримінального провадження по суті в ході судового розгляду, а тому суд приходить до висновку про невідповідність обвинувальних актів відносно ОСОБА_5 вимогам ст.291 КПК України і вважає за необхідне повернути обвинувальні акти у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 прокурору для усунення вищезазначених недоліків.
Що стосується питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд виходячи з того, що ОСОБА_5 є інвалідом ІІІ групи, має постійне місце проживання, одержує пенсію по інвалідності, а також приймаючи до уваги те, що потерпіла ОСОБА_7 надала заяву про те, що не має до обвинуваченого ніяких претензій, приходить до висновку, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 можливо обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.
Керуючись ст. 291, 314, 331 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Обвинувальні акти по кримінальному провадженню № 0001280, 0001687 відносно ОСОБА_5 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України повернути прокурору Верхньодніпровського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області для усунення виявлених недоліків.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 строком на два місяці.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області в 7-денний строк з дня проголошення, в частині повернення обвинувального акту, в частині обрання запобіжного заходу обвинуваченому ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1