Номер провадження: 11-кп/785/978/16
Номер справи місцевого суду: 504/4009/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.08.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

та прокурора ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора Одеської області ОСОБА_10 на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 18.04.2016 року, яким:

ОСОБА_11 , який: народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Олександрівка Комінтернівського району Одеської області, є громадянином України, має середню освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 146 КК України і призначено покарання: за ч. 1 ст. 125 КК України - сто шістдесят годин громадських робіт; за ч. 2 ст. 146 КК України - чотири роки позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено чотири роки позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на один рік і шість місяців;
ОСОБА_6 , який: народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Олександрівка Комінтернівського району Одеської області, є громадянином України, має середньо-технічну освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично проживає по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України з призначенням покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на один рік і шість місяців;
ОСОБА_7 , який: народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Олександрівка Комінтернівського району Одеської області, є громадянином України, має середню освіту, одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично проживає по АДРЕСА_3 , не має судимості відповідно до ст. 89 КК України,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України з призначенням покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на один рік і шість місяців, -
встановив:
Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 визнано винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

09.08.2015 року, близько 01 год., ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та інша особа, діючи спільно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на автомобілі «М2140» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), під керуванням ОСОБА_7 , прибули до будинку АДРЕСА_2 , де проживали ОСОБА_12 і ОСОБА_13 та запропонували ОСОБА_12 провести з ними спільно час, але вона відмовилась.
Після цього, обвинувачені та інша особа, діючи за попередньою домовленістю між собою, застосувавши насилля, позбавили волі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , утримуючи в одній із кімнат будинку ОСОБА_13 , позбавивши їх можливості вільно пересуватися протягом більше години.
ОСОБА_11 , з метою досягнення спільного умислу, але виходячи за межі попередньої домовленості з іншими особами, наніс кілька ударів руками ОСОБА_13 , спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді садна на спинці носа знизу, в поперековій області праворуч, в правій сідничної області, на задній поверхні основної фаланги 3-го пальця правої кисті, на спині праворуч, на грудях праворуч (два) осередковий крововилив в склері правого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Близько 02 год. обвинувачені та інша особа, продовжуючи свої умисні дії, застосовуючи фізичну силу до ОСОБА_13 та погрожуючи йому фізичною розправою, змусили його вийти із будинку та залізти у багажне відділення автомобіля «M2140» і закрили його там, позбавивши свободи.
Після цього, вони змусили ОСОБА_12 сісти з ними в автомобіль, на якому стали їздити по селу.
Приблизно о 02 год. 40 хв. вони виїхали за межі села і зупинились біля водоймища, де обвинувачені та інша особа дозволили ОСОБА_13 вийти з багажного відсіку автомобіля, продовжуючи утримувати його та ОСОБА_12 у вказаному місці до 04 год., позбавляючи їх волі.
09.08.2015 року, близько 04 год. обвинувачені та інша особа, діючи спільно, погрожуючи застосуванням фізичного насилля, змусили ОСОБА_13 та ОСОБА_12 залізти в багажне відділення автомобіля «M2140», закрили їх там, після чого у відвезли до місця проживання і відпустили.
В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Одеської області ОСОБА_10 зазначив, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню через істотні порушення кримінально-процесуального законодавства.

На думку прокурора, обвинувальний акт у кримінальному провадженні не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки у ньому відсутнє формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, що є підставою для скасування вироку і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Окрім того, зазначивши у мотивувальній частині вироку обставини незаконного проникнення до житла потерпілих, суд не звернув увагу на те, що цим діям обвинувачений не дана належна правова кваліфікація.

За таких підстав прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вислухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 , які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Відповідно до приписів ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою - формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Зазначених вимог кримінального процесуального закону, під час судового розгляду обвинувального акту та при постановленні вироку, суд першої інстанції не дотримався, оскільки не звернув уваги на порушення вимог КПК України при зверненні прокурора з обвинувальним актом до суду, які унеможливлювали ухвалення місцевим судом обвинувального вироку на підставі обвинувального акту у даному кримінальному провадженні.

У відповідності до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта.

Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні та у випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд, відповідно до приписів п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт прокурору.

Відповідно до припису п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Відповідно до приписів п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В обвинувальному акті стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 викладені лише анкетні данні обвинувачених, фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрювався останній на стадії досудового розслідування та правова кваліфікація кримінального правопорушення (т. 3, а.с. 2-6).
Разом з цим, зазначені відомості, у відповідності до положень ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, тому ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , за цим обвинувальним актом, фактично мають статус підозрюваних.
Зазначивши у обвинувальному акті фразу «Формулювання обвинувачення», слідчий навів не формулювання обвинувачення, а кваліфікуючі ознаки статей 125 та 146 КК України.
З урахуванням того, що в обвинувальному акті, після викладення фактичних обставин справи, не наводиться формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, апеляційний суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , за передбаченою законом процедурою висунуте не було, оскільки воно, всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, не міститься в обвинувальному акті.

Суд першої інстанції на вказані недоліки обвинувального акту уваги не звернув і за відсутності пред`явленого у встановленому законом порядку обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , ухвалив щодо них вирок, що є неприпустимим та суперечить принципу верховенства права, закріпленому в ст. 8 КПК України та практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті закону, підлягає обов`язковому застосуванню.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Окрім того, Суд зазначає, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 року у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 01.03.2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Незважаючи на факт невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, суд першої інстанції при виконанні положень ст. 314 КПК України на вищезазначені порушення вимог закону уваги не звернув, розглянув обвинувальний акт та ухвалив обвинувальний вирок.

Наведені порушення, шляхом позбавлення гарантованих Конституцією України та КПК України прав учасників кримінального провадження та недотримання визначеної законом процедури судочинства, на думку колегії суддів, перешкоджали розгляду обвинувального акту по суті та унеможливлювали за результатами такого судового розгляду ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, а тому з урахуванням положень ст.ст. 2, 7, 9, 412, 415 КПК України, апеляційний суд визнає вказані порушення істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду справи, неухильно дотримуючись вимог КПК України, суду першої інстанції, у відповідності до положень закону та з урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, необхідно виконати вимоги ст. 314 КПК України та прийняти за результатами попереднього розгляду законне і обґрунтоване рішення, вмотивувавши його належним чином.

Доводи прокурора стосовно того, що суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність належної правової кваліфікації дій обвинувачених, пов`язаних з незаконним проникненням до житла потерпілих, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, оскільки, відповідно до приписів ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, але з обвинувального акту видно, що обвинувачення за незаконне проникнення у житло не висувалось, прокурор додаткове обвинувачення також не висував, отже суд першої інстанції не мав підстав «звертати увагу на відсутність належної правової кваліфікації дій обвинувачених».

Отже, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:
Апеляційну першого заступника прокурора Одеської області ОСОБА_10 , - задовольнити частково.

Вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 18.04.2016 року стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції обвинувального акту стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , зі стадії підготовчого судового засідання, в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4