У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.10.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , та захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород подання Ужгородської місцевої прокуратури про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт щодо засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -
ВСТАНОВИВ:
Керівник Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням, за яким ставить питання про прийняття відповідних мір для виконання вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.11.2015 р. у справі № 308/11907/15-к, відповідно до якого ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, призначено останньому покарання у вигляді штрафу в розмірі 1 700,00 грн., оскільки на сьогодні штраф не сплачено, відомості про працевлаштування засудженого відсутні.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав зазначене клопотання та просив його задовольнити.
Засуджений ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду подання, в судове засідання вкотре не з`явився. Заяви про розгляд подання у його відсутності на адресу суду не надходило. Згідно ухвали від 06.07.2016 року відносно нього було застосовано привід, проте такий виконано не було, причини невиконання суду не повідомлені.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора та просив його задовольнити.

Вислухавши, думку прокурора, захисника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні зазначеного клопотання слід відмовити з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_5 отримав вирок суду від 05.11.2015 року та йому було роз`яснено порядок сплати штрафу.
В подальшому 11.12.2015 та 20.01.2016 року на адресу проживання ОСОБА_5 були надіслані листи з повідомленням про необхідність сплати штрафу в добровільному порядку в місячний термін з дня отримання даного повідомлення в сумі 1 700,00 грн., та вказані реквізити для його сплати.
Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що наявне в матеріалах справи, повідомлення ОСОБА_5 повернулося до суду із зазначенням «за закінченням терміну зберігання».
Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області на адресу ДПІ м. Ужгорода було направлено виконавчий лист по кримінальній справі відносно ОСОБА_5 для подальшого пред`явлення до виконання до органу виконавчої служби в частині стягнення судових витрат.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України.
Проте, у ч. 1 ст. 476 КПК України, зазначено, що у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Також згідно ч.ч. 2 та 3 ст. 476 КПК України клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, розглядається в судовому засіданні за участю сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для судового розгляду.
Суд своєю ухвалою скасовує вирок, яким затверджена угода, якщо особа, яка звернулася з відповідним клопотанням, доведе, що засуджений не виконав умови угоди. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування.
Як зазначено у п. 23 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2015 року N 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» відповідно до ч. 1 ст. 476 КПК у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право в межах встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.
Суд здійснюючи розгляд таких клопотань, має чітко відмежовувати невиконання угоди (ч. 1 ст. 476 КПК), яке тягне за собою скасування вироку, постановленого на підставі угоди, від умисного невиконання угоди (ч. 5 ст. 476 КПК), яке, окрім скасування вироку, є підставою для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ст. 389 1 КК.
Невиконання угоди, передбачене ч. 1 ст. 476 КПК, має місце, коли особа, засуджена на її підставі, не ухиляється від її виконання, а не має (чи втрачає) реальну (фактичну, об`єктивну) можливість виконати взяті на себе зобов`язання. Тобто в цих випадках під час укладання угоди особа, засуджена на її підставі, або помилково вважала, що має реальну можливість виконати покладені на неї угодою і взяті на себе зобов`язання (наприклад, помилково вважала, що її родичі матеріально допоможуть їй відшкодувати спричинені збитки), або вже після укладення такої угоди втратила можливість її виконати (наприклад, унаслідок стихійного лиха були знищені наявні в неї кошти, за рахунок яких вона мала намір усунути спричинену шкоду).
Під умисним невиконанням угоди (ч. 5 ст. 476 КПК) слід розуміти випадки, коли особа, засуджена на її підставі, хоча і має реальну можливість виконати її умови (взяті на себе зобов`язання), але цілком свідомо (бажаючи цього, тобто діючи з прямим умислом) здійснює певні зусилля, спрямовані на ухилення від виконання цих зобов`язань (наприклад, приховує кошти, які повинна була перерахувати на користь потерпілого тощо). Саме в таких випадках особа має притягуватися до кримінальної відповідальності за ст. 389 1 КК.
Враховуючи вищенаведене, та те, що згідно вироку від 05.11.2015 року було затверджено угоду від 17.09.2015 року по кримінальному провадженню № 0002575 про визнання винуватості, укладену між прокурором міста Ужгород і обвинуваченим ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що в задоволенні зазначеного клопотання слід відмовити, оскільки існує інший дієвий механізм вирішення зазначеного питання за вироком, винесеним на підставі угоди про визнання винуватості.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 476, 537 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання прокурора Ужгородської місцевої прокуратури про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт щодо засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.
На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1