Категорія: ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 296 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Луцька, житель АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, з професійно-технічною освітою, розлучений, не працює, раніше судимий вироком Луцького міського суду Волинської області від 13 червня 2003 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 115, ст. 70 КК України до покарання у виді 14 років позбавлення волі, 24 лютого 2015 року на підставі ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 16 лютого 2015 року звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 9 місяців 20 днів,

засуджений за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді арешту строком 3 (три) місяці.
На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Луцького міського суду Волинської області від 13 червня 2003 року та остаточно визначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 10 (десять) місяців.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили змінено з домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Покладено на обвинуваченого такі обов`язки: прибувати на виклик до суду на першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання або роботи.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з дня приведення вироку до виконання, зарахувавши у строк покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання, тобто з 18 листопада 2015 року по 12 січня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В порядку ст. 100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.

Вказаним вироком засуджено ОСОБА_8 , який в апеляційному порядку не оскаржується.
ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 18 листопада 2015 року близько 03 год. 00 хв., перебуваючи на вул. Молодіжній у с. Маяки Луцького району Волинської області, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, наніс потерпілому ОСОБА_10 два удари рукою в обличчя, в ділянку лівого ока та нижньої губи, чим завдав йому тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта за ступенем тяжкості належать до категорії легких тілесних ушкоджень.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації його дій, оскаржує рішення суду з мотивів невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі. Вважає, що судом першої інстанції не враховано таку пом`якшуючу обставину, як активне сприяння розкриттю злочину. Стверджує, що потерпілий як на стадії досудового розслідування, так і судового розгляду просив його суворо не карати та претензій майнового характеру до нього не мав. Вказує на те, що перебуває у цивільному шлюбі, працевлаштований неофіційно та має на утриманні матір похилого віку. Просить суд змінити вирок в частині призначеного покарання та зарахувати йому у строк покарання строк попереднього ув`язнення у слідчому ізоляторі з 06 грудня 2002 року до 16 серпня 2003 року включно за попереднім вироком Луцького міського суду Волинської області від 13 червня 2003 року.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги, обвинувачених, захисника та потерпілого, які підтримали апеляцію в повному обсязі, прокурора, який заперечив проти її задоволення, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
В силу ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 296 КК України ґрунтуються на зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та перевірених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку, і які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.
В силу вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Посилання, наведені в апеляційній скарзі про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.

При призначенні покарання судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_7 вчинив злочин невеликої тяжкості, раніше притягався до кримінальної відповідальності, вчинив новий злочин у період умовно-дострокового звільнення, думку потерпілого, який просив призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане із позбавленням волі, та відшкодував завдану злочином шкоду.

З достатньою повнотою судом взято до уваги обставини, які пом`якшують покарання щире каяття обвинуваченого і добровільне відшкодування завданого збитку та обтяжуючу покарання обставину рецидив злочинів.

Наведені в апеляції доводи, а саме неврахування судом першої інстанції перебування на утриманні обвинуваченого матері похилого віку, хоч і має місце, однак, на думку апеляційного суду, не є підставою для пом`якшення призначеного покарання.

З огляду на вищенаведене апеляційний суд доходить висновку, що наявність вищевказаних даних про особу обвинуваченого та пом`якшуючих і обтяжуючих покарання обставин, призначене ОСОБА_7 покарання у виді арешту є необхідним і достатнім для виправлення першого та попередження вчинення ним нових злочинів і таким, що не можна визнати надто суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України судом першої інстанції зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 18 листопада 2015 року по 12 січня 2016 року.

Обвинувачений просить зарахувати йому у строк покарання строк попереднього ув`язнення у слідчому ізоляторі за попереднім вироком, який тривав з 06 грудня 2002 року до 16 серпня 2003 року включно.

Із дослідженої у судовому засіданні постанови від 16 грудня 2002 року про обрання запобіжного заходу, протоколу затримання від 06 грудня 2002 року та розпорядження про набрання вироком законної сили вбачається, що ОСОБА_7 перебував під вартою з 06 грудня 2002 року до 12 серпня 2003 року включно, а тому в силу вищезазначеного Закону даний строк підлягає зарахуванню у строк покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Законних підстав для скасування чи зміни вироку та задоволення апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 лютого 2016 року щодо нього без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 06 грудня 2002 року до 12 серпня 2003 року включно за вироком Луцького міського суду Волинської області від 13 червня 2003 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий
Судді