Справа № 404/597/16-к
Номер провадження 1-кп/404/142/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2016 року Кіровський районний суд міста Кіровограда в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді кримінальне провадження № 0011767 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кіровограда, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за таких обставин.

03.12.2015 року, у вечірній час, ОСОБА_4 , перебуваючи у коморі підвального приміщення будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на викрадення чужого майна, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, діючи цілеспрямовано, з корисливих спонукань, таємно викрав дриль ІЕ-1003Б, вартістю 200 гривень; кутову шліфувальну машинку «Іскра», вартістю 367,20 гривень; набір головок, вартістю 130,40 гривень та 2 компресори до холодильника, вартістю 240 гривень. Після цього з місця скоєння злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 937,60 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав частково та пояснив, що до підвального приміщення будинку АДРЕСА_2 , йому дозволив увійти його товариш ОСОБА_6 для того, щоб він пофарбував раму свого велосипеда. Під час фарбування велосипедної рами він помітив, що двері однієї із комор підвального приміщення привідкриті. Він з цікавості вирішив заглянути в цю комору. Потягнувши за штабу, двері відкрились. Він увійшов в середину комори, присвітив ліхтариком і побачив різні речі. В цей момент у нього виник умисел на крадіжку речей з комори. Викравши дриль ОСОБА_7 , кутову шліфувальну машинку «Іскра», набір головок та 2 компресори до холодильника, він зазначені речі відніс до власної оселі по АДРЕСА_1 , після чого повернувся в підвал і продовжив фарбувати велосипед. Після того, як він закінчив фарбувати велосипед, ОСОБА_6 закрив підвал, а він пішов додому.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, підтверджується доказами, дослідженими в ході судового розгляду:

-показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив суду, що 03.12.2015 року він зайшов до підвального приміщення будинку АДРЕСА_2 , де знаходиться його комора. Увійшов він до вказаного приміщення у зв`язку з тим, що двері до підвалу були відчинені. Там він побачив обвинуваченого ОСОБА_4 , а також свого сусіда ОСОБА_8 , які ремонтували велосипед. Поспілкувавшись з ними, він пішов по своїм справам. На власну комору в той момент уваги не звертав. В якому стані знаходився замок на коморі в той час також сказати не може. Вказував, що ключі від підвалу мають мешканці будинку, які мають комори. Повідомив, що замок на його коморі неодноразово пошкоджували невстановлені особи з відповідним викраденням речей. Однак, за декілька днів до 03.12.2015 року замок на коморі був у справному стані. 04.12.2015 року він пішов до комори у підвальному приміщенні, де побачив, що замок на коморі пошкоджено, а у самій коморі відсутні дриль, кутова шліфувальна машинку «Іскра», набір головок, 2 компресора до холодильника, набір ключів, карбюратор, дві сумки «Адідас» та бензопила. Після цього він звернувся до поліції з заявою про викрадення майна. Під час досудового розслідування він повідомив працівникам поліції про перебування у підвалі сторонніх осіб та про кількість викраденого майна, однак останні йому порекомендували не згадувати про викрадене майно, окрім того, що було вилучено у обвинуваченого;

-заявою ОСОБА_4 05.12.2015 року про добровільну видачу працівникам поліції викраденого майна з комори підвального приміщення будинку АДРЕСА_2 , а саме дрилі, кутової шліфувальної машинки «Іскри», набору головок та двох компресорів до холодильника (а.п. 12);

-протоколом огляду місця події від 05.12.2015 року, під час якого слідчим в приміщенні відділу поліції вилучено у ОСОБА_4 сумку клітчату, в якій знаходились дриль, кутова шліфувальна машинка «Іскра», набір головок та 2 компресори до холодильника (а.п. 13-15);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання (а.п. 22-24), під час якого потерпілий впізнав обвинуваченого, як особу, яку 03.12.2015 року бачив у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_2 ;

- протоколом слідчого експерименту за участі потерпілого (а.п. 25-30);

- протоколом огляду речових доказів (а.п. 35).

У відповідності до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, при цьому суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, а тому, ухвалюючи даний вирок, суд бере до уваги лише показання обвинуваченого, надані безпосередньо в судовому засіданні.

З огляду на викладене, суд вважає доведеним обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Суд вважає висунуте ОСОБА_4 обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України не обґрунтованим, а кваліфікацію його дій стороною обвинувачення як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, - не вірною.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого тлумачаться на його користь.

Так, надані суду сторонами кримінального провадження докази не спростовують твердження обвинуваченого з приводу того, що до комори потерпілого він увійшов із цікавості, через фактично незачинені двері, а умисел на викрадення майна виник у нього під час знаходження в самій коморі, після виявлення майна, яке його в той момент зацікавило.

Факт існування пошкодження замка комори потерпілого не заперечується усіма учасниками провадження, однак досліджені докази не вказують на те, що саме обвинувачений пошкодив замок на коморі, а потім проник до неї з метою викрадення майна.

Більш того, ОСОБА_4 стороною обвинувачення і не ставиться в провину такий спосіб проникнення до приміщення як пошкодження замка на приміщенні, а проникнення до приміщення потерпілого, за обставинами, викладеними в обвинувальному акті, відбулось фактично через незачинені двері.

Як вбачається з показань потерпілого, доступ до підвального приміщення мала значна кількість мешканців будинку, а факти пошкодження замка на його коморі мали місце і раніше, при цьому в якому стані був замок на коморі 03.12.2015 року він достеменно сказати не може.

Крім того, з показань потерпілого вбачається, що з його комори зникла частина майна, викрадення якої не ставиться в провину обвинуваченому, що призводить до обґрунтованих висновків з приводу перебування у коморі інших осіб, окрім обвинуваченого.

Підсумовуючи слід зазначити, що вищевикладене не дає підстав для висновків про проникнення обвинуваченим в комору потерпілого саме з метою викрадення майна, з наявним до проникнення умислом на заволодіння чужим майном.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує, що він вчинив злочин середньої тяжкості, особу винного, який за місцем мешкання характеризуються позитивно, раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт, що з урахуванням тяжкості злочину та особи обвинуваченого в повній мірі відповідає меті покарання.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експерта необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави, що відповідає вимогам ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 80 годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 246 гривень.

Речові докази: набір головок, дриль, компресори до холодильника, кутову шліфувальну машинку залишити потерпілому ОСОБА_5 .

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд міста Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1