Справа № 161/1097/16-к
Провадження № 1-кп/161/146/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 15 березня 2016 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням
судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
потерпілої - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0004148 від 25.12.2015, який надійшов до суду 29.01.2016 від Луцької місцевої прокуратури, по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Овруч Житомирської області, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, раніше судимого, востаннє 13.11.2014 Буським районним судом Львівської області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 25.12.2015 року близько 12 год. 20 хв., будучи у стані алкогольного сп`яніння, повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи в приміщенні КЗ «Луцький клінічний пологовий будинок», через незамкнені двері таємно проник в кабінет бухгалтерії, звідки таємно викрав з робочого столу ОСОБА_5 її мобільний телефон чорного кольору марки «Леново А3691», вартість якого відповідно до висновку товарознавчої експертизи №43 від 18.01.2016 становить 1120 грн., який був в чохлі вартістю 5 грн., в якому знаходилися сім- картки операторів мобільного зв`язку «МТС» та «Київстар», які матеріальної цінності не становлять, на рахунку яких були грошові кошти в сумі 10 грн. та 5 грн. відповідно, флеш-карта на 16 ГБ вартістю 200 грн., чим заподіяв потерпілій майнової шкоди на загальну суму 1340 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав частково. Суду показав, що він 25.12.2015 року прибув в м.Луцьк, проходячи по місту, зайшов до пологового будинку, оскільки мав намір там працевлаштуватись. Проходячи по коридору адмінкорпусу, зазирнув у двері, де побачив коридор і кабінети, в одному з яких двері були відчинені. Він зазирнув у той кабінет та побачив, що нікого з людей там не було, однак всередині кабінету стояв стіл, на якому лежав мобільний телефон в чохлі. В цей момент у нього виник умисел викрасти даний телефон і саме з цією метою він зайшов в приміщення кабінету, де взяв телефон у чохлі зі столу та поклав до кишені. Після цього, вийшов з кабінету та при виході зустрів потерпілу, яка запитала що він тут робить. Залишивши приміщення пологового будинку, намагався збути викрадений телефон на ринку, де був затриманий працівниками міліції. Ствердив, що не проникав до приміщення кабінету, а зайшов до нього через незачинені двері. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, його винність в інкримінованому злочині підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що працює бухгалтером КЗ «Луцький клінічний пологовий будинок». 25.12.2015 перебуваючи на роботі, вийшла зі свого службового кабінету по справах, а повертаючись зустріла в дверях обвинуваченого ОСОБА_6 , запитала що він там робить. Через деякий час виявила відсутність свого мобільного телефону, який лежав на робочому столі в кабінеті. Запідозривши в цьому ОСОБА_6 , намагалась його наздогнати, однак останній зник. При цьому ствердила, що біля її службового кабінету наявна відповідна вивіска, а ОСОБА_6 не мав права перебувати в її службовому кабінеті, оскільки бухгалтерія пологового будинку прийому громадян не проводять, та в ньому мають право перебувати лише працівники установи. Претензій до обвинуваченого не має, просить його суворо не карати.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 25.12.2015 з доданими фототаблицями, з якого вбачається, що в ході проведення вказаної слідчої дії, потерпіла ОСОБА_5 впізнала обвинуваченого ОСОБА_6 як особу, котра викрала її мобільний телефон у приміщенні пологового будинку.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 15.01.2016 з доданими фото таблицями, проведеного за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , в ході якого останній детально продемонстрував і розповів на місці події всі обставини вчиненого ним викрадення мобільного телефону з службового кабінету бухгалтерії пологового будинку.

Висновком експерта №43 від 18.01.2016, згідно якого залишкова вартість мобільного телефону чорного кольору марки «Леново А3691» станом на 25.12.2015 становить 1120 грн.
Консультативним висновком спеціаліста № 2841 стверджується факт перебування ОСОБА_6 25.12.2015 у стані алкогольного сп`яніння.
З врахуванням зазначеного, суд оцінивши зібрані на досудовому провадженні та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України повністю доведена в ході судового розгляду.

Суд вважає, що доводи захисника та обвинуваченого ОСОБА_6 про невірну правову кваліфікацію дій останнього за ч.3 ст. 185 КК України, а саме про відсутність у діях обвинуваченого такої кваліфікуючої ознаки крадіжки як проникнення в інше приміщення, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Так, під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти

майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.

Обов`язковою ознакою проникнення є його незаконність, тобто відсутність у особи права перебувати в цьому місці.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 не мав законного права перебувати в службовому кабінеті бухгалтерії пологового будинку, оскільки він не був ані працівником вказаної установи ані запрошеним у вказаний кабінет уповноваженою службовою особою, не потрапив туди на інших законних підставах, а тому суд вважає, що таким чином він незаконно вторгся у зазначене приміщення задля таємного викрадення чужого майна. При цьому, та обставина, що саме по собі вторгнення відбулося через відчинені двері службового кабінету, на думку суду, не спростовує факту незаконності такого вторгнення.

Окрім того, сам обвинувачений ОСОБА_6 суду показав, що умисел на викрадення чужого майна у нього виник до входження в кабінет, в момент коли він побачив, що на столі всередині кабінету лежить мобільний телефон, і саме з цією метою зайшов туди, що також підтверджує наявність в його діях кваліфікуючої ознаки крадіжки проникнення в інше приміщення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що органом досудового розслідування дана вірна правова кваліфікація діям обвинуваченого.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, поєднаними з проникненням у інше приміщення, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить активне сприяння розкриттю злочину.

До обставин, що обтяжують покарання суд відносить вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив тяжкий умисний корисливий злочин, а тому з врахуванням зазначеного суд дійшов висновку, що його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства та йому слід призначити покарання в межах санкції статті кримінального закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у виді позбавлення волі. При цьому, суд також враховує, що ОСОБА_6 вчинено один епізод кримінального правопорушення, останній вину визнав частково, попросив вибачення у потерпілої, збитки відшкодовано шляхом повернення викраденого, потерпіла на суворому покаранні обвинуваченого не наполягала, а тому суд призначає останньому покарання ближче до мінімальної межі санкції, встановленої ч.3 ст.185 КК України.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження нових злочинів.

Оскільки суд призначає обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, що належить відбувати реально, а тому запобіжний захід останньому до вступу вироку в законну силу слід залишити тримання під вартою.

Долю речових доказів слід вирішити згідно ст.100 КПК України, а судові витрати, що підтверджені документально, - покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з 25.12.2015.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, а саме: з 25.12.2015 до вступу даного вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази: мобільний телефон марки «Lenovo А3691» залишити законному володільцю ОСОБА_5 .

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 судові витрати за проведення товарознавчої експертизи (висновок експерта №43 від 18.01.2016) у сумі 429 (чотириста двадцять дев`ять) гривень 66 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

ГОЛОВУЮЧИЙ