Справа № 274/2612/16-к
Провадження №1-в/0274/1303/16
Ухвала
Іменем України

16.06.2016 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1 ,

за участю секретаря. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,

прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

представника адміністрації БВК №70 . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області справу за заявою про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким та умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вичавки, Демидівського району, Рівненської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 04.09.1997 року за ст.ст.17, 81 ч.3, 89 ч.1, 140 ч.3, 42, 45 КК України до 3 років позбавлення волі умовно з іспитовим строком на 2 роки та штрафом 700 гривень; 2) 05.06.2001 року за ст.ст.101 ч.3, 81 ч.2, 208, 42 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 21.11.2006р. умовно-достроково на 3 місяці 19 днів,

в с т а н о в и в:
На розгляд до суду надійшла заява ОСОБА_5 із клопотанням про застосування щодо нього норм статей 81 або 82 КК України, тобто про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, або його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 26.05.2010 року Апеляційним судом Дніпропетровської області за ст.ст.187 ч.2, 153 ч.2, 152 ч.3, 146 ч.2, 263 ч.1, 70 ч.1 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Початок строку відбуття покарання - 05.02.2009 року, кінець строку - 26.01.2018 року.

Засуджений ОСОБА_5 за останньою судимістю в місцях позбавлення волі знаходиться з 06.03.2009р. Під час тримання в Київському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо. Заохочень та стягнень не мав. До суспільно-корисної праці не залучався.

З 25.03.2009р. утримувався в Дніпропетровському слідчому ізоляторі де характеризувався негативно, за допущені порушення вимог режиму на нього 8 раз накладались дисциплінарні стягнення. Заохочень не мав. До суспільно-корисної праці не залучався.

З 12.05.2011р. відбуває покарання в Бердичівській виправній колонії управління ДПтС в Житомирській області (№70). Згідно вироку суду провину в скоєному злочині визнає частково. Вирок суду та призначене покарання вважає надто суворими. За час перебування в установі характеризується посередньо. На виробництві колонії працевлаштований в котельній установи. Має 1 стягнення та 9 заохочень. Вимог режиму тримання дотримується під контролем адміністрації. У відношенні до представників адміністрації неоднозначний. В колективі засуджених вживається без ускладнень, конфліктів не допускає. Уникає виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Приймав участь в програмах диференційованого виховного впливу «Освіта» та «Професія». Реалізував їх шляхом навчання в професійно-технічному училищі колонії. Не приймає у часті у виховних заходах, як у відділенні СПС, так і в загальноколонійських. Спальне місце та санітарний стан в приліжковій тумбочці підтримує в належному стані під контролем начальника відділення. Соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом телефонних розмов. На профілактичному обліку в колонії не перебуває.

Згідно наявного в матеріалах особової справи засудженого витягу з протоколу №7 від 13.04.2016р., за результатами розгляду комісії при Бердичівській ВК №70 питання подання матеріалів в суд щодо заміни засудженому ОСОБА_5 не відбутої частини покарання більш м`яким, прийнято рішення про відмову у поданні матеріалів до суду у зв`язку з тим, що останній не став на шлях виправлення (особова справа с.176).

Згідно наявного в матеріалах особової справи засудженого витягу з протоколу №7 від 13.04.2016р., за результатами розгляду комісії при Бердичівській ВК №70 питання подання матеріалів в суд щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 , прийнято рішення про відмову у поданні матеріалів до суду у зв`язку з тим, що останній не довів свого виправлення (особова справа с.181).

В судовому засідання представник адміністрації виправної колонії щодо задоволення заяви засудженого заперечив. При цьому наголосив на тому, що засуджений свою винуватість у злочинах, за які відбуває покарання, визнає частково, має позов за вироком суду, достроковим погашенням якого не займається, приймати участь у суспільно-корисній праці та виховних заходах, які проводяться в установі, не бажає, дотримується норм та правил внутрішнього розпорядку колонії тільки під наглядом адміністрації установи. У зв`язку з цим застосування до нього пільг передбачених ст.ст.81-82 КК України вважає передчасним.

На думку прокурора, підстав для задоволення клопотання засудженого за наслідками судового розгляду не встановлено.

Заслухавши представника адміністрації виправної колонії, думку прокурора, ознайомившись з матеріалами особової справи засудженого, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання останнього.

Так, згідно положень ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до положень ст.82 КК України, заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована судом, якщо засуджений довів, що став на шлях виправлення.

Статтею 130 Кримінально-виконавчого кодексу України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна не відбутої частини покарання більш м`яким визначені як види заохочення для осіб, засуджених до позбавлення волі. Правом застосування заходів заохочення до засуджених, згідно ст.135 ч.1 КВК України, користуються начальник колонії, а також його прямі начальники.

Порядок застосування вищевказаних заходів заохочення до засуджених встановлено ст.154 КВК України. Відповідно до даного порядку, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.

Наведені норми закону вказують на те, що саме адміністрація установи виконання покарань повинна дійти висновку про те, що особа, яка відбуває покарання, довела своє виправлення або стала на шлях виправлення.

Зі змісту досліджених у судовому засіданні матеріалів вбачається, що такого висновку адміністрація установи не дійшла.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким (п.17), судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

При прийнятті рішення по суті справи суд враховує також те, що ОСОБА_5 в минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та звільнявся з місць позбавлення волі умовно-достроково, але належних висновків для себе не зробив, довіру суду не виправдав та знову скоїв ряд тяжких корисливих злочинів та злочинів проти статевої свободи. Свою вину у злочинах, за які відбуває покарання, визнає частково.

За період відбуття покарання ОСОБА_5 неодноразово допускав порушення режиму утримання за що на нього накладались дисциплінарні стягнення. На даний час непогашених стягнень не має, працює та неодноразово заохочувався. Разом з тим, участі у суспільно-корисній праці та виховних заходах, які проводяться у виправній колонії не приймає, дотримується норм та правил поведінки під контролем адміністрації виправної установи, отримуючи заробітну плату відшкодуванням заподіяної матеріальної та моральної шкоди не займається.

Таким чином за час відбуття покарання засуджений не довів, що став на шлях виправлення, а тому застосування щодо нього заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, або умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання є передчасним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.81, 82 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про застосування щодо нього положень ст.ст.81, 82 КК України та заміни не відбутої частини покарання більш м`яким або його умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання відмовити за безпідставністю.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, засудженим з моменту вручення йому копії.

Суддя: ОСОБА_1