АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 193/557/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/389/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі 25 травня 2016 року режимі відеоконференції провадження, за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2016 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання призначеного вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 10 липня 2012 року за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
засуджений ОСОБА_6
представник Софіївської ВК №45 ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2016 року та постановити ухвалу, якою задовольнити його заяву про умовно-дострокове звільнення.

9 березня 2016 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області звернувся засуджений ОСОБА_6 з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, обґрунтовуючи його тим, що на даний час відбуває покарання в Софіївській ВК №45. Комісією в СВК 45 йому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні, так-як має непогашене стягнення за порушення техніки безпеки; але він має і заохочення, являється інвалідом ІІ групи, бере участь в роботах по благоустрою місць позбавлення волі. Крім того, ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області йому зараховано строк попереднього ув`язнення з 25 серпня 2011 року по 20 вересня 2012 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Таким чином він відбув більш ? частини призначеного покарання, тому має право на умовно-дострокове звільнення.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2016 року в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 відмовлено.

Своє рішення суд вмотивував тим, що відповідно до вимог ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та однозначній наявності в її сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання та виправлення засудженого. Згідно із ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Згідно витягу з протоколу засідання комісії Софіївської ВК №45 від 4 березня 2016 року відмовлено засудженому ОСОБА_6 в умовно-достроковому звільненні згідно ст.81 КК України як не довівшому своє виправлення, дане рішення в установленому законом порядку засудженим не оскаржувалося.

Крім цього, із особової справи засудженого вбачається, що з 25 липня 2013 року ОСОБА_6 відбуває покарання в Софіївській ВК №45, за час відбування покарання характеризується негативно, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ним належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.
13 січня 2016 року на засудженого накладено стягнення, що свідчить про небажання засудженого ставати на шлях виправлення, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення, як необґрунтованого.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді засуджений підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні.
Прокурор в судовому засіданні при апеляційному розгляді проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 заперечував, просив залишити ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2016 року без змін.
Представник Софіївської ВК №45 в судовому засіданні при апеляційному розгляді не заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого.

Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 від учасників процесу не надходили.
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_9 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини справи та в достатній мірі вмотивував свій висновок про те, що останній не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, що таке звільнення є правом, а не обов`язком суду.

При цьому, суд врахував не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчинених ним злочинів, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення.

Так, головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи. Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 , суд першої інстанції послався на те, що засуджений у Софіївській ВК №45 характеризується негативно (а.с.7), 13 січня 2016 року піддавався стягненню, яке на момент розгляду клопотання не погашене (а.с.10).

Крім того, ОСОБА_6 з 25 липня 2103 року відбуває покарання в Софіївській колонії №45, за час відбування покарання характеризується негативно, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання притягався до дисциплінарної відповідальності, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою території.

04 березня 2016 року матеріали відносно засудженого ОСОБА_6 було розглянуто на комісії відповідно до ст.81 КК України та у зв`язку з невідповідністю оцінки ступеню виправлення засудженого, йому було відмовлено (а.с.6).

З цим висновком колегія суддів погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи, даним про особу і поведінку засудженого ОСОБА_6 під час відбуття ним призначеного покарання.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 є необґрунтованими, та підстав для скасування чи зміни судового рішення, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2016 року якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України залишити без змін.
Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим у той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4