АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4
за участю заявника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві подання голови Шевченківського районного суду м. Києва про направлення матеріалів провадження № 761/17182/16-к за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність Головного слідчого управління Служби Безпеки України, яка полягає у невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, з одного суду до іншого,

ВСТАНОВИЛА:

10 серпня 2016 року до Апеляційного суду м. Києва надійшли матеріали провадження № 761/17182/16-к за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність Головного слідчого управління Служби Безпеки України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань з поданням голови Шевченківського районного суду м. Києва про вирішення питання про його направлення з одного суду до іншого у межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Як зазначено в поданні та ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2016 року, 10 травня 2016 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_5 , в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Служби Безпеки України, яка полягала у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, викладених у його заяві № 625 від 04 травня 2016 року про вчинення кримінального правопорушення суддями Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Посилаючись на положення ст. 32 КПК України щодо неможливості здійснення кримінального провадження тим судом, в якому обвинувачений обіймає чи обнімав посаду судді, та здійснення в цьому випадку кримінального провадження судом, найбільш територіально наближеним до суду, в якому обвинувачений обіймає чи обнімав посаду судді, іншої адміністративно територіальної одиниці (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя), та на підставі аналізу лінгвістичної (прагматичної) конструкції ч.2 ст. 32 КПК України, а саме наявність в дужках переліку адміністративно територіальних одиниць вищого рівня, слідчий суддя в ухвалі та голова суду в поданні, вважали, що це дає підстави для направлення кримінального провадження, яке стосується судді суду вищого рівня, до найближчого суду першої інстанції іншої адміністративно територіальної одиниці вищого рівня, тобто вважали, що питання, заявлене в скарзі ОСОБА_5 повинно вирішуватись іншим судом у межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Заслухавши доповідь судді, думку заявника ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення подання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в поданні та ухвалі слідчого судді, колегія суддів вважає, що подання голови суду задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 380 цього Кодексу, з урахуванням положень глави 26 КПК України.
Як правило, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду в межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Згідно з ч. 2 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження щодо обвинувачення судді у вчиненні кримінального правопорушення не може здійснюватися тим судом, у якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді. Якщо згідно з частиною першою цієї статті кримінальне провадження стосовно судді має здійснюватися тим судом, у якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді, кримінальне провадження здійснює суд, найбільш територіально наближений до суду, в якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді, іншої адміністративно-територіальної одиниці (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя).
Як слідує з наведених вище положень кримінального процесуального закону, неможливість здійснення кримінального провадження щодо обвинувачення судді у вчиненні кримінального правопорушення стосується того суду, у якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді. Судді ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 являються суддями Апеляційного суду м. Києва та в даному випадку не є суддями того суду, в якому здійснюється кримінальне провадження щодо них.

Крім того, як судді суду апеляційної інстанції, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , не мають ніяких адміністративних повноважень щодо суддів Шевченківського районного суду м. Києва, так як Розділом восьмим Конституції України, яким регулюються питання судоустрою, главою першою розділу другого діючого Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідними положеннями КПК України не передбачено будь якого підпорядкування місцевих судів апеляційним судам. При цьому система судів загальної юрисдикції відповідно до Конституції України будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності, а всі судді мають єдиний статус.
За наведеного вище, навіть при застосуванні аналогії закону щодо положень ч. 2 ст. 34 КПК України, яка стосується кримінальних проваджень, до розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, котрі розглядаються слідчими суддями місцевого суду, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання голови Шевченківського районного суду м. Києва та звернення, на підставі ч. 3 ст. 34 КПК України, з клопотанням до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про направлення матеріалів провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність Головного слідчого управління Служби Безпеки України, яка полягає у невнесенні відомостей за заявою ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення суддями Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, з одного суду до іншого суду, у межах юрисдикції різних апеляційних судів, так як у даному випадку відсутні перешкоди правового характеру для розгляду вказаної вище скарги ОСОБА_5 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва, а наведені в ухвалі слідчого судді міркування щодо аналізу лінгвістичної (прагматичної) конструкції ч.2 ст. 32 КПК України носять надуманий характер.

Таким чином, подання голови Шевченківського районного суду м. Києва, про направлення матеріалів провадження № 761/17182/16-к за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність Головного слідчого управління Служби Безпеки України, з одного суду до іншого у межах юрисдикції різних апеляційних судів, задоволенню не підлягає, а вищезазначена скарга має бути повернута до Шевченківського районного суду м. Києва для розгляду по суті.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 34, 132 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити в задоволенні подання голови Шевченківського районного суду м. Києва, про направлення матеріалів провадження № 761/17182/16-к за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність Головного слідчого управління Служби Безпеки України, яка полягає у невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, з одного суду до іншого у межах юрисдикції різних апеляційних судів, повернувши зазначені вище матеріали провадження для розгляду до Шевченківського районного суду м. Києва.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3