ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/812/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" жовтня 2016 р.

Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000042 від 19.02.2016 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, не працюючого, розлученого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
В провадження Дарницького районного суду м. Києва з Київської місцевої прокуратури № 2 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 .

В судовому засіданні прокурор вважала за можливе призначення обвинувального акту до судового розгляду, оскільки вказаний процесуальний документ відповідає вимогам кримінально процесуального закону, провадження за обвинувальним актом підсудне Дарницькому районному суду м. Києва, підстав для закриття кримінального провадження не встановлено.

Потерпілий та представник потерпілого підтримали позицію прокурора.

Захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акту, вважаючи, що при складанні вказаного процесуального документу та реєстру матеріалів досудового розслідування не дотримано вимог ст. 291 КПК України, що унеможливлює призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

При обговоренні вказаного клопотання прокурор категорично заперечувала можливість його задоволення, вважала, що обвинувальний акт вимогам ст. 291 КПК України відповідає, допущені технічні описки є несуттєвими, не мають наслідків та не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту. Крім того, прокурор за результатами судового розгляду вправі змінити обвинувачення.

Заслухавши сторони кримінального провадження щодо відповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та можливості призначення судового розгляду, вивчивши обвинувальний акт, письмове клопотання сторони захисту, суд приходить до такого висновку.

З налізу змісту письмового клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту долученого до матеріалів кримінального провадження вбачається, що основними підставами для прийняття судом такого процесуального рішення, на думку сторони захисту, є: порушення вимог щодо вручення ОСОБА_3 копії обвинувального акту й реєстру матеріалів досудового розслідування, відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК України; всупереч п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, слідчим не встановлені відомості щодо місця реєстрації та проживання потерпілого; в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України не сформульовано обвинувачення, а лише викладені фактичні обставини та правова кваліфікація кримінального правопорушення; у викладі фактичних обставин містяться взаємовиключні положення, що свідчить про неконкретність та суперечливість нібито пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення; реєстр матеріалів не відповідає вимогам ст. 109 КПК України.

Разом з цим, обвинувальний акт, згідно з приписами ч. 4 ст. 110 КПК України є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Аналізуючи доводи захисту щодо не відповідності обвинувального акту вказаним вимогам закону, суд виходить з того, що відповідно до п . 3 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування.

Водночас, до матеріалів кримінального провадження долучено акт виїзду на місце проживання та вручення обвинувального акту і реєстру підозрюваному по кримінальному провадженні від 27.09.2016 р. з даних якого вбачається, що прокурором вичерпано всі законні методи щодо вручення копій вказаних процесуальних документів, включаючи виїзд за місцем проживання обвинуваченого.

Суд враховує, що ч. 1 ст. 293 КПК України зобов`язує прокурора одночасно з переданням обвинувального акту до суду надати під розписку його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному та його захиснику.

Однак, до матеріалів кримінального провадження долучено відомості, які свідчать про відправку цінних листів та описи їх вмісту з копіями обвинувальних актів та реєстрів матеріалів на адресу підозрюваного ОСОБА_3 (а. 8-10) і захисника ОСОБА_5 .

З урахуванням наведеного, вжиті стороною обвинувачення дії щодо виконання вимог ч. 1 ст. 293 КПК України, суд вважає достатніми та необхідними, враховуючи неналежну процесуальну поведінку ОСОБА_3 під час досудового розслідування.

Доводи сторони захисту щодо порушення вимог п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки слідчим не встановлені відомості щодо місця реєстрації та проживання потерпілого, суд не вважає переконливими, оскільки відповідно до даних паспорту потерпілий ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 28.09.2013 р. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що відповідає даним вказаним в обвинувальному акті (а. 2). Посилання на копію відповіді на запит до ГУ НП Мукачівкького МВ від 21.07.2016 р. про те, що ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , не проживає з урахуванням відсутності у суду оригіналу вказаного документу, не може вважатись належним доводом вказаних обставин.

При аналізі доводів сторони захисту про відсутність формулювання обвинувачення, його неконкретність та суперечливість, а також співставленні їх з вимогами процесуального закону і фактичними обставинами викладеними в обвинувальному акті, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини) статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Також, ч. 1 ст. 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета його вчинення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та інші обставини, що мають значення для кримінального провадження.

Стаття 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р., зазначає, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).
Проте, всупереч вказаним нормам закону, практиці Європейського суду з прав людини обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не містить формулювання обвинувачення з посиланням на фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими і які відносяться до предмету доказування у кримінальному провадженні, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 91 КПК України, а в ньому тільки відображений суперечливий виклад фактичних обставин справи, які прокурор вважає встановленими із зазначенням правової кваліфікації, чим порушені вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Так, викладаючи фактичні обставини кримінального правопорушення в обвинувальному акті зазначено: «При зустрічі в них відбувся словесний конфлікт, який переріс в обопільну бійку, під час якої ОСОБА_3 , маючи умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень…», що суперечить вимогам п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України, а також формальній логіці.

Крім цього, після правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК Країни, замість формулювання обвинувачення міститься практично дослівний виклад фактичних обставин.

Суд звертає увагу, що формулювання обвинувачення полягає в юридичному розкритті та конкретизації формули кваліфікації, а не в механічному перенесенні фактичних обставин в незалежності від того чи розпочинається їх виклад зі слова обвинувачується.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема й прийняти рішення щодо повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

За вказаних обставин, суд вважає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та підлягає поверненню прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314, ч. 2 ст. 369, ст. 372, 395 КПК України,

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000042 від 19.02.2016 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.
Головуючий суддя: