Дата документу Справа № 328/4387/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/584/16 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 328/4387/15-к
Категорія: ст. 336 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
15 липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Токмака Запорізької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,
До суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою звернувся прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 /а.п. 97-98/, в якій, не оспорюючи фактичні обставини події, доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненому злочині та правильність кваліфікації судом його дій, просить вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 14.01.2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості, а також неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Апелянт вважає, що судом обвинуваченому необґрунтовано призначено покарання зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України за наступних підстав:
- ОСОБА_7 умисно знехтував своїм конституційним обов`язком, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння у важкий для країни час, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно ухилився від призову на військову службу за мобілізацією;
- суд у вироку визнав обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, водночас, щире каяття згідно зі ст. 66 КК України визнається обставиною, що пом`якшує покарання, якщо воно ґрунтується на визнанні особою своєї вини, висловленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася, проте, даних про таку оцінку своїх дій ОСОБА_7 у висновках суду, викладених у вироку, показаннях обвинуваченого, не встановлено.
З урахуванням зазначених обставин, тяжкості злочину та суспільної небезпечності діяння, прокурор вважає, що ОСОБА_7 має бути призначене покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально.
У запереченнях обвинувачений ОСОБА_10 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.
Зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ст. 336 КК України до двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України обвинувачений звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком один рік шість місяців, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 2, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не обирався.
Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити; обвинуваченого та його захисника з запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, яка, на їх думку, є необґрунтованою; вивчивши матеріали провадження, дослідивши додатково надані докази стороною захисту, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.
Суд визнав винним обвинуваченого, який, не маючи права на відстрочку чи звільнення від призову на військову службу за мобілізацією, без поважних причин до ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначений час 11 лютого 2015 року о 08.00 годині не з`явився, та засудив його за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, а саме за ухилення від призову за мобілізацією, вчиненого при обставинах, наведених у вироку.
Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину за обставин, наведених у вироку, відповідають фактичним обставинам подій та не оскаржуються в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ст. 336 КК України, що також не оскаржується в апеляційній скарзі.
Оскільки зазначені вище обставини в апеляційній скарзі не оскаржуються, тому відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України не підлягають перегляду.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Призначивши покарання винній особі, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, суд, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійшовши висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Під час судового розгляду суд встановив, що обвинувачений визнав вину і щиро покаявся.
В апеляційній скарзі ці обставини поставлені під сумнів, але не оскаржені і їх наявність підтверджується також застосуванням судом ч. 3 ст. 349 КПК України під час судового розгляду, яка неможлива без визнання обвинуваченим вини, і відносно застосування якої прокурор заперечень не висував і в апеляційній скарзі не оскаржує.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений також визнав свою вину і висловив щире каяття, що у колегії суддів сумнівів не викликає.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував, що він згідно з нормами ст. 12 КК України, вчинив злочин середньої тяжкості, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, працює в ТОВ «Токмацька феросплавна компанія», характеризується за місцем проживання та за місцем роботи виключно позитивно, одружений, на утриманні має сина ОСОБА_11 , який навчається у вузі за денною формою навчання, на платній основі, малолітню доньку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доглядає матір ОСОБА_13 , 1937 року народження, яка потребує стороннього догляду, а також враховував стан здоров`я обвинуваченого, який має проблеми із зором та захворювання: «грижа хребта» та потребує лікування.
На підтвердження зазначених обставин під час апеляційного розгляду були досліджені додаткові докази, надані стороною захисту.
Також, в якості обставин, що пом`якшують покарання, суд визнав та врахував щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання, судом встановлено не було. Не зазначені ці обставини і у висунутому обвинуваченому обвинуваченні відповідно до змісту обвинувального акта.
За вчинений злочин, з урахуванням наведених обставин, суд призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений ст. 336 КК України, що в апеляційній скарзі, відповідно до її вимог, не оскаржується і вказує на необґрунтованість її доводів про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості.
Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які б його обтяжували, дані про особу обвинуваченого, який виключно позитивно характеризується за місцем трудової діяльності та в побуті, суд, належним чином вмотивувавши своє рішення, обґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства, тобто без відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із застосуванням ст. 76 КК України.
Обставини, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі, а саме те, що обвинувачений умисно знехтував своїм конституційним обов`язком, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння у важкий для країни час, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно ухилився від призову на військову службу за мобілізацією, є, відповідно до обсягу висунутого і визнаного доведеним обвинувачення, елементами складу злочину (об`єкт злочину), за який його засуджено.
А тому доводи апеляційної скарги про те, що обвинуваченому має бути призначене лише покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, тобто без застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням, не є переконливими і не дають достатніх підстав для визнання рішення суду про застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України неправильним.
По доводам, наведеним в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку суду в частині призначеного обвинуваченому покарання та його звільнення від відбування покарання з випробуванням, тобто для задоволення вимог апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 14.01.2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 по кримінальному провадженню залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту його проголошення, проте на нього учасниками судового провадження може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4