Справа №573/1493/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/899/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Білопільського районного суду Сумської області, від 11 серпня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Києва, зареєстрована в АДРЕСА_1 , мешканка АДРЕСА_2 , раніше судима:

1) за вироком Білопільського районного суду Сумської області, від 3 березня 2016 року, за ст. ст. 185 ч. 2; 185 ч. 1; 70; 75 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням на протязі 1 року іспитового строку,

визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 7 місяців.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, призначене покарання та покарання за вироком Білопільського районного суду Сумської області, від 3 березня 2016 року, відносно ОСОБА_7 , ухвалено виконувати самостійно.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення товарознавчої експертизи в розмірі 528 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_7 визнана винною в тому, що вона 1 березня 2016 року, перебуваючи в домогосподарстві АДРЕСА_3 , яке вона наймала у ОСОБА_8 , скориставшись тим, що остання знаходиться в м. Білопілля, Сумської обл., маючи вільний доступ до майна потерпілої, діючи повторно, таємно, викрала належні ОСОБА_8 240 кг. брухту чорних металів, вартістю 636 грн., який зібрала та передала невстановленим особам, які скуповують металобрухт, а виручені грошові кошти витратила на власні потреби.

На вирок суду надійшла апеляційна скарга від обвинуваченої ОСОБА_7 , в якій вона просить вирок в частині призначеного їй покарання за ст. 185 ч. 2 КК України змінити, пом`якшивши призначене їй покарання.

Свої вимоги ОСОБА_7 обґрунтовує тим, що призначене їй покарання є надто суворим, оскільки судом не в повній мірі було враховано наявні обставини, які пом`якшують покарання, а саме, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування заподіяної шкоди, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також те, що вона є вихованкою дитячого будинку, сиротою, не отримує соціальної допомоги та має нужденний матеріальний стан, оскільки працевлаштуватися у селі неможливо, заради отримання коштів для існування займається випасом худоби.

Крім того, обвинувачена вказує про відсутність в матеріалах кримінального провадження доказів на підтвердження перебування викраденого майна у володінні та власності потерпілої, а також доказів на підтвердження факту викрадення цього майна.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті вироку та апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 та обвинуваченої ОСОБА_7 про часткову підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та, піддавши аналізу доводи апеляційних скарг, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

На думку колегії суддів, суд на законних підставах дійшов до висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненому та необхідність кваліфікації її дій за ст. 185 ч. 2 КК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_7 щодо відсутності доказів на підтвердження перебування викраденого майна у володінні та власності потерпілої, а також доказів на підтвердження факту викрадення нею цього майна, не підлягають перевірці апеляційним судом, з огляду на положення ч. 2 ст. 349 КПК України щодо неможливості оскарження в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорюювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи відсутність порушень з боку суду першої інстанції вимог наведеної норми кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , в порядку ст. 349 КПК України, колегія суддів вважає необхідним відмовити обвинуваченій ОСОБА_7 в задоволенні в цій частині її апеляційних вимог.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про призначення відносно ОСОБА_7 виду та міри покарання, у відповідності з ст. 65 КК України, судом не в повній мірі було враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу ОСОБА_7 та обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які його обтяжують.

Так, судом, як пом`якшуючі покарання ОСОБА_7 обставини, було враховано її щире каяття у скоєному, активне сприяння в розкритті злочину, повне відшкодування заподіяної шкоди.

Щодо відомостей про особу обвинуваченої, то судом було враховано майновий стан ОСОБА_7 , яка не працює, проживає одиноко, є колишньою вихованкою дитячого будинку, за місцем проживанням характеризується задовільно, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра. Враховано також відсутність будь яких претензій потерпілої ОСОБА_8 до обвинуваченої ОСОБА_7 , яка відшкодувала завдану нею шкоду в повному обсязі.

Разом з тим колегія суддів вважає, що судом в достатній мірі не було враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Так, судом в неповній мірі було враховано, що ОСОБА_7 здійснено один епізод крадіжки, вартість викраденого майна є незначною, яка відшкодована нею потерпілій як шкода, відсутність значних суспільно небезпечних наслідків від вчиненого нею кримінального правопорушення, та що потерпіла просила суд суворо ОСОБА_7 не карати.

Колегія суддів вважає, що за наведених обставин визначене судом покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі є суворим, виходячи з ступеню тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення.

Наведені обставини, а також наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, в даному кримінальному провадженні, на думку колегії суддів, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, які з урахуванням особи обвинуваченої, дають підстави для застосування положення ст. 69 КК України та пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання, перейшовши до більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у виді громадських робіт, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та попередження вчинення нею нових злочинів.

За таких обставин, апеляційні вимоги обвинуваченої ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню, а вирок суду підлягає зміні в частині призначеного ОСОБА_7 покарання у зв`язку з необхідністю його пом`якшення.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 408; 414; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Білопілського районного суду Сумської області, від 11 серпня 2016 року, відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Пом`якшити ОСОБА_7 призначене судом першої інстанції покарання та вважати її засудженою за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, призначене покарання та покарання за вироком Білопільського районного суду Сумської області, від 3 березня 2016 року, відносно ОСОБА_7 , виконувати самостійно.

В іншій частині вирок Білопільського районного суду Сумської області, від 11 серпня 2016 року, відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3 х місяців з часу її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4