Справа № 404/2960/14-к
Номер провадження 1-кс/404/1321/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кіровського районного суду міста Кіровограда скаргу на постанову слідчого СВ Кіровоградського ВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_4 від 14.03.2015 року про закриття кримінального провадження №0000067 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду міста Кіровограда звернувся ОСОБА_3 , який у межах досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000067 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань, просить постанову слідчого СВ Кіровоградського ВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_4 від 14.03.2015 року про закриття кримінального провадження, скасувати. Посилається на те, що копію оскаржуваної постанови одержав за три дні до звернення до суду із скаргою, тобто встиг подати скаргу у десятиденний строк.

Вважає, що при ухваленні оскаржуваної постанови, слідчим допущена істотна неповнота, відсутня вмотивованість, а відтак висновки про закриття кримінального провадження, є передчасними.

Прокурор і слідчий в судове засідання не зявились, повідомлялись вчасно про розгляд скарги.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання у межах питань, які були винесені на його розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань доводи і докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, що скарга є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Оскаржувана постанова слідчим прийнята передчасно, оскільки при її вирішенні не додержані вимоги п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, згідно якого мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Слідчий і прокурор не довели обгрунтованості прийнятого слідчим оскаржуваного рішення. Так, у тексті постанови слідчий обмежився лише цитуванням обставин судових спорів, у той час як без уваги та відповідного дослідження залишив сам предмет доказування, яким є примусова стадія виконання судового рішення. Слідчий не провів всебічного повного правового аналізу усім обставинам, не зробив відповідні висновки по здобутим доказам. Не вчинив слідчих дій на перевірку об`єктивної сторони, тобто фактичних дій державного виконавця, за допомогою яких можливо буде підтвердити чи спростувати фактичні обставини по справі.

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема і подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). При цьому, положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора.

Так, без дослідження залишаються наступні обставини: коли розпочато виконавче провадження, які дії вчинив виконавець на добровільне виконання рішення суду, коли в який спосіб повідомлялися сторони виконавчого провадження про вжиті виконавчі дії, на підставі чого коли було прийнято рішення про початок примусового виконання судового рішення, а також його зупинення, відновлення. Хто і які дії за який період оскаржував. Що завадило виконавцю своєчасно завершити провадження, які заходи примусового провадження вживалися до боржника, по яким підставам відкладалися виконавчі дії. Дослідити, чи додержався державний виконавець вимог ст. 79 Закону України «Про виконавче провадження» за умовами якої, державний виконавець перевіряє виконання рішення про вселення стягувача на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. У разі невиконання боржником рішення державний виконавець виконує його примусово. Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому. Державний виконавець зобов`язаний письмово повідомити боржника і стягувача про день і час примусового вселення. Боржник вважається повідомленим про примусове вселення стягувача, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися вселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, повідомленого про день і час вселення, не є перешкодою для виконання рішення про вселення. У разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про вселення стягувача, на нього накладається штраф та застосовуються інші заходи, передбачені законом. При цьому вселення здійснюється у присутності понятих із залученням працівників органів внутрішніх справ. Про примусове вселення стягувача державний виконавець складає акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження. У разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф у подвійному розмірі відповідно до статті 89 цього Закону. Виконавче провадження не відновлюється і повторне примусове вселення стягувача не здійснюється, якщо особа, яка перешкоджає його проживанню (перебуванню), не є боржником.

Слідчий формально організував і поверхово провів досудове розслідування по кримінальному провадженню, без перевірки залишив ознаки інших суміжних кримінальних правопорушень публічного обвинувачення, ретельно не перевірив усіх доводів сторони потерпілого.

На досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником. (п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України).

За результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути постановлена ухвала про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання вчинити певну дію. ( ч. 2 ст. 307 КПК України ).

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевірочні дії не забезпечили заявнику гарантованого державою права та закріпленого у ст. ст. 6, 13 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язку здійснювати повне й ефективне розслідування та ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Тобто позбавили громадянина (заявника) права на повне, справедливе, публічне, безстороннє дослідження повідомлених ним обставин.

Потерпілий має право на повний і всебічний розгляд поданої ним заяви про вчинене кримінальне правопорушення. Ці положення кримінального процесуального закону фактично були порушені слідчим при прийнятті процесуального рішення про закриття кримінального провадження. Висновки слідчого про відсутність в діях складу кримінального правопорушення, є передчасними, а рішення про закриття кримінального провадження - незаконним та необґрунтованим.

З цих підстав оскаржувана постанова слідчого СВ Кіровоградського ВП ГУ НП в Кіровоградській області про закриття кримінального провадження, в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, підлягає скасуванню, з направленням матеріалів кримінального провадження для продовження досудового розслідування.

Строк звернення із скаргою потерпілий не пропустив, так-як скаргу подав у десятиденний строк.

З огляду на перераховані обставини, керуючись ст. ст. 303-307 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову слідчого СВ Кіровоградського ВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_4 від 14.03.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000067 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, скасувати.

Постанову та матеріали кримінального провадження направити прокурору міста Кіровограда для організації подальшого досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1