Справа №212/4168/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 серпня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області в залі судових засідань у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №000052 від 18.05.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.408 ч.3 КК України, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №000052 від 18.05.2016 року,-
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 15/2015 від 14 січня 2015 року громадянина ОСОБА_5 призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період, 21 травня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 157 від 11 липня 2015 року старшого сержанта ОСОБА_5 зараховано на всі види забезпечення та призначено на посаду санітарного інструктора 2 мотопіхотної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, старший сержант ОСОБА_5 відповідно до ст. ст. 9, 11, 16, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІV (далі Статутів), ст. ст. 1, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; додержуватись правил військової поведінки; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки; завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Разом з тим, старший сержант ОСОБА_5 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у виглядідезертирства, тобто нез`явлення на службу з лікувального закладу в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, з метою ухилитися від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, 5 грудня 2015 року вирішив вчинити дезертирство, тобто не з`явитися на службу з лікувального закладу з метою ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Так, 9 листопада 2015 року старший сержант ОСОБА_5 отримав щорічну основну відпустку за 2015 рік терміном на 17 діб, тобто до 25 листопада 2015 року, в яку вибув із району проведення антитерористичної операції та яку проводив за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, 25 листопада 2015 року старший сержант ОСОБА_5 захворів та потрапив на стаціонарне лікування до КЗ «Криворізької міської лікарні№16», з якої був виписаний у задовільному стані 4 грудня 2015 року.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на вчинення дезертирства, тобто нез`явлення на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 з метою зовсім ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, старший сержант ОСОБА_5 5 грудня 2015 року не з`явився на службу з лікувального закладу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , та продовжував ухилятися від проходження військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, до 11 липня 2016 року, проводячи службовий час на власний розсуд за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , та в інших місцях.
Протягом зазначеного періоду вчинення дезертирства старший сержант ОСОБА_5 органи військового управління про своє місце перебування не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.408 ч.3 КК України, за ознаками дезертирства, тобто нез`явлення на службу з лікувального закладу з метою ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

До суду надійшов обвинувальний акт та угода між прокурором та підозрюваним від 11 липня 2016 року про визнання ОСОБА_5 винуватості.

Суд розглянувши у підготовчому засіданні угоду вважає за можливе її затвердити, постановити вирок й призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання з наступних підстав.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Пунктом 1 ч.3 ст. 314 КПК України, визначено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.408 ч.3 КК України, який є тяжким злочином.

При цьому суд упевнився, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абз. 1, 4 п. 1 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Обвинуваченому ОСОБА_5 в цій справі запобіжний захід не обирався.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вирішує в порядку передбаченому ст..100 КПК України, в разі подання сторонами доказів про їх наявність.

Долю судових витрат по кримінальному провадженню суд вирішує в порядку, що передбаченому ст..124 КПК України, в разі їх наявності та подання відповідних доказів.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 11 липня 2016 року між підозрюваним ОСОБА_5 та прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Півд енного регіону України ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000052 від 18.05.2016 року.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.408 ч.3 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строк 2 (Два) роки, якщо засуджений не вчинить нового злочину.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 діб з моменту проголошення обвинуваченим, його захисником та законним представником виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди, прокурором - виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Крім того засудженому роз`яснено вимоги ст.376 ч.3 КПК України.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1