№ 1-кс/522/3411/16
У Х В А Л А

23.02.2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю захисника ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ПАТ «ПІК» про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ПАТ «ПІК» звернулась до суду з клопотанням про скасування арешту майна, у якому просить скасувати арешт майна квартири АДРЕСА_1 , що був накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2015 року.

У своїй заяві захисник посилається на те, що відповідно до акту готовності об`єкту до експлуатації від 23.06.2009 року приймальною комісією встановлено, що будівництво житлового будинку АДРЕСА_2 здійснювалося генеральним підрядником - ПАТ «ПІК». Свідоцтво № НОМЕР_1 від 24.06.2009 року засвідчує відповідність збудованого об`єкта державним нормам та правилам, де замовником будівництва також зазначено ПАТ «ПІК».

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинку, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Відповідно до ст. 876 ЦК України, власником будівництва або результатів будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором.

Зазначені обставини є встановленими фактами та не підлягають доказуванню, відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2012 року.

ОСОБА_4 своїми неправомірними діями двічі намагалась заволодіти майном ПАТ «ПІК», а саме квартирою АДРЕСА_3 шляхом оформлення на своє ім`я правовстановлюючих документів. Зазначені обставини також є встановленими фактами, відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2012 року та постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2015 року.

Оскільки відповідно до вище згаданих судових рішень встановлено, що ОСОБА_4 ніколи не перебувала із ПАТ «ПІК» у договірних правовідносинах щодо квартири АДРЕСА_1 та не сплачувала ПАТ «ПІК» грошових коштів за вказану квартиру, - отже майно ПАТ «ПІК» не має відношення до ОСОБА_4 і на майно ПАТ «ПІК» не може бути накладено арешту.

Вважає, що старший слідчий СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_5 не дослідила зазначених обставин, у зв`язку з чим прийшла до хибного висновку щодо квартири АДРЕСА_3 , оскільки саме ОСОБА_4 шахрайським шляхом двічі намагалась заволодіти майном ПАТ «ПІК».

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Аналогічні положення викладені у Роз`яснені ВССУ від 07.02.2014 року «Про об`єднання судової практики відносно розгляду слідчим суддею клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження».

Відповідно до п. 2 зазначеного Роз`яснення щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним. З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Отже, оскільки ПАТ «ПІК», як власник майна, на яке накладено арешт, не є ані підозрюваною, ані особою, який повідомлено про підозру або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, обвинуваченою, або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, - у відношенні майна ПАТ «ПІК» не може бути прийнято ухвали про його арешт або заборону користування та розпорядження майном.

Відповідно до п. 12 Роз`яснень ВССУ від 07.02.2014 року «Про об`єднання судової практики відносно розгляду слідчим суддею клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» щодо особливих вказівок в ухвалі слідчого судді про арешт майна слід звернути увагу на положення ст. 174 КПК України, яка встановлює порядок скасування арешту майна підозрюваним, обвинуваченим, їх захисником або володільцем майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Зазначені учасники кримінального провадження мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, яке під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Також, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба або арешт накладено необгрунтовано. Таким чином, ухвала про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку підозрюваним, обвинуваченим, їх захисником або володільцем майна, які були присутні при розгляді питання про арешт майна, або із клопотанням про скасування арешту майна мають право звернутися ці ж учасники кримінального провадження, якщо вони не були присутні при розгляді питання про арешт майна.

Враховуючи наведене, обгрунтованою є практика слідчих суддів, які в ухвалах про арешт майна, окрім права на їх апеляційне оскарження, роз`яснюють положення, що закріплені в ч. 1 ст. 174 КПК України.

Власник майна ПАТ «ПІК» не є стороною кримінального провадження та не викликалось до суду під час розгляду питання щодо накладення арешту на майно, а отже п`ятиденний строк на оскарження ухвали був пропущений з причин, що не залежали від волі ПАТ «ПІК». Про існування спірної ухвали ПАТ «ПІК» дізналось випадково 28 жовтня 2015 року під час звернення до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції.

02 листопада 2015 року ПАТ «ПІК» звернулось до Приморського районного суду м. Одеси з аналогічним клопотанням. Проте, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2015 року, яку було отримано ПАТ «ПІК» лише 11 грудня 2015 року, що підтверджується розпискою у матеріалах справи, - клопотання ПАТ «ПІК» повернуто без розгляду. Після усунення недоліків у клопотанні про скасування арешту майна ПАТ «ПІК» звертається до суду повторно.

Прокурор в судове засідання не з`явився.

Розглянувши клопотання, вислухавши захисника, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься змагальність сторін.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, або обвинуваченого, або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо во необгрунто ни доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

ПАТ «ПІК», як власник майна, на яке накладено арешт, не є ані підозрюваною, ані особою, який повідомлено про підозру або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, обвинуваченою, або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, - у відношенні майна ПАТ «ПІК» не може бути прийнято ухвали про його арешт або заборону користування та розпорядження майном.

Керуючись ст.ст. 7, 22, 171, 173-174 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ПАТ «ПІК» про скасування арешту майна задовольнити.

Визнати причини пропуску строку на подання клопотання про скасування арешту майна поважними та поновити строк на оскарження.

Скасувати арешт майна квартири АДРЕСА_1 , що був накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2015 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

23.02.2016