Провадження № 11-кп/792/503/16
Справа № 671/441/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. ст.289 ч.2, 198,
396 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0000051 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Волочиського районного суду від 11 травня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, не військовозобов`язаного, в порядку ст. 89 КК України не судимого,
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 289, ст. 198, ч.1 ст. 396 КК України та призначено покарання:
- за ч.2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;
- за ст. 198 КК України на 1 рік позбавлення волі;
- за ч.1 ст. 396 КК України на 2 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_8 призначено 5 років позбавлення волі.
У відповідності до ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки.
Відповідно до ст.76 КК України ОСОБА_8 зобов`язано:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтись в інспекцію для реєстрації.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Гатна Деражнянського району Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не військовозобов`язаного, не судимого,
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання:
- за ч.2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;
- за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_9 призначено 5 років позбавлення волі.
У відповідності до ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки.
Відповідно до ст.76 КК України ОСОБА_9 зобов`язано:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтись в інспекцію для реєстрації.
Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь Держави 245 грн. 52 коп. судових витрат.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченим залишено у виді особистого зобов`язання.
Питання про речові докази вирішено на підставі ст.100 КПК України.

Ухвалою судді від 10 червня 2016 року цього ж суду виправлено описку у вироку і ухвалено в резолютивній частині вироку - після слів Остаточно призначити ОСОБА_8 покарання шляхом поглинення менш суворих покарай більш суворим згідно ч.І ст. 70 КК України у виді 5 років позбавлення волі доповнити словами без конфіскації майна і далі по тексту; Остаточно призначити ОСОБА_9 покарання шляхом поглинення мен суворих покарань більш суворим згідно ч.І ст. 70 КК України у виді 5 років позбавлення волі доповнити словами без конфіскації майна і далі по тексту.
За вироком місцевого суду близько 01 год. 29 вересня 2015 року ОСОБА_10 через хвіртку проник на подвір`я будинковолодіння по АДРЕСА_2 і таємно викрав велосипед марки Ардіс Сантана вартістю 680 грн., який належав потерпілому ОСОБА_11 .
Крім того, близько 01 год. 20 листопада 2015 року ОСОБА_12 та ОСОБА_10 за попередньою змовою групою осіб зайшли на огороджене господарство по АДРЕСА_3 і незаконно заволоділи, викотивши його руками на вулицю, мотоциклом марки Днепр-1 1 д.н.з. НОМЕР_1 , 1986 р.випуску в зборі з коляскою вартістю 2131 грн., який належав потерпілому ОСОБА_13 .
ОСОБА_8 в листопаді 2015 р. достовірно знаючи, що велосипед Ардіс Сантана ОСОБА_14 викрадений в с.Попівні придбав його, заздалегідь не обіцяючи придбати майно, завідомо одержане злочинним шляхом, після чого заздалегідь не обіцяючи приховав вчинення ОСОБА_9 тяжкого злочину.
В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 змінити. Перекваліфікувати його дії з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт на 80 годин. За ч.2 ст.289 КК України призначити ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. І на підставі ст. 70 КК України призначити йому остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк на 1 рік.
Звертає увагу на те, що оскільки ОСОБА_9 викрав велосипед з подвір`я господарства потерпілого, яке було огороджене парканом, обладнане воротами та зачинялося на хвіртку, проте відповідна огорожа сама по собі не є достатньою підставою для визнання подвір`я іншим сховищем, оскільки огорожа встановлює лише видимі межі території домоволодіння та запобігає вільному доступу на цю територію сторонніх осіб, тварин тощо.
На думку апелянта за наявності на території будинку, приміщень і споруд спеціально призначених для зберігання матеріальних цінностей, підстав визнавати сховищем ще і огороджену територію подвір`я немає.
За таких обставин вважає, що дії ОСОБА_15 слід перекваліфікувати ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст.185 КК України та, з огляду на наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, призначити йому більш м`який вид покарання.
Обвинувачений ОСОБА_8 вирок суду не оскаржив.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення: прокурора про законність та обґрунтованість вироку, пояснення захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на підтримання доводів апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_16 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 у крадіжці чужого майна з проникненням в сховище, зокрема, ґрунтується на доказах безпосередньо досліджених в судовому засіданні, допустимість та достовірність яких по суті, не оспорюється апелянтом.

Відповідно до норм, передбачених ч.1 ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Так, сам обвинувачений ОСОБА_9 визнав, що дійсно восени 2015 року проходив повз, і на подвір`ї потерпілого ОСОБА_11 побачив велосипед, який і викрав, пройшовши через хвіртку.

Потерпілий ОСОБА_11 підтвердив, що велосипед зберігав у себе на подвір`ї, яке огороджене парканом, біля хліва. Одного з днів вересня 2015 року зранку виявив крадіжку і заявив у міліцію.

За відомостями з протоколу огляду місця події вхід на подвір`я потерпілого ОСОБА_11 здійснюється через квіртку, подвір`я повністю огороджене, а велосипед знаходився в глибині подвір`я.

За даними заяви ОСОБА_16 він видав велосипед потерпілого, придбаний у ОСОБА_9 .

За висновком експерта №143 від 16.02.2016 року залишкова вартість велосипеда потерпілого становить 680 грн.

Усім наведеним доказам суд дав належну оцінку і правильно кваліфікував дії ОСОБА_9 в цій частині обвинувачення, за ч.3 ст.185 КК України.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_9 на ч.1 ст.185 КК України, то колегія суддів вважає їх безпідставними і такими, що не ґрунтуються на вимогах Закону.

П. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2019 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», суди України зорієнтовано на те, що під поняттям «інше приміщення» при вчиненні відповідних злочинів, слід розуміти місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація, тощо).

Під «сховищем» слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища, тощо.

З наведених доказів вбачається, що обійстя потерпілого ОСОБА_11 було повністю огороджено, що забезпечувало, окрім кримінально - правової ще й фізичну охорону його власності.

Проте, ОСОБА_9 умисно і протиправно проник на територію цього сховища і викрав майно.

Тому, згадану кваліфікацію дій обвинуваченого, в цій частині слід визнати обґрунтованою.

Покарання ОСОБА_9 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують його.

При цьому суд першої інстанції в повній мірі врахував те, що ОСОБА_9 щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, частково відшкодував завдану шкоду, за місцем проживання характеризується позитивно, в зв`язку з чим і призначено покарання з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, тобто не пов`язане з реальним позбавленням волі.
За таких обставин апеляційний суд не може погодитись з твердженням захисника про призначення ОСОБА_9 несправедливого покарання внаслідок його суворості.

На думку колегії суддів, призначене обвинуваченому покарання за своїм видом та розміром є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Волочиського районного суду від 11 травня 2016 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в його інтересах без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційною інстанцією.

Судді /підписи/
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .