Дата документу Справа № 333/1901/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 333/1901/16-к Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11сс/778/253/16 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула 25 квітня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2016 р., якою обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,

адвокат ОСОБА_6 ,

підозрюваний ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з СІЗО-10 УДПтСУ в Запорізькій області.

Як вбачається з матеріалів провадження органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України за наступних обставин.

Так, 14 квітня 2016 року, приблизно о 01 год. 50 хв. ОСОБА_9 , маючи умисел на напад, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , з корисливих мотивів, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля центрального входу до супермаркету «Варус», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північнокільцева, буд. 10-А, підійшли до потерпілого ОСОБА_11 та. погрожуючи застосуванням предмету ззовні схожого на бойовий пістолет «ПМ» та ножем, які тримав у руках ОСОБА_10 , почали вимагати у нього, шоб він передав їм відкриту пляшку коньяку «Шабо». Дану погрозу ОСОБА_11 сприйняв як реальну небезпеку для життя та здоров`я, проте відмовився передати їм вказану пляшку з коньяком та почав чинити ОСОБА_10 опір, що виразився у спробі вибити з рук останнього пістолет, проте в ході боротьби ОСОБА_10 наніс потерпілому ОСОБА_11 один удар ножем в область грудної клітини. Далі. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, відкрито заволоділи пляшкою з коньяком «Шабо». після чого направилися в сторону парку ім. Гагаріна в м. Запоріжжя. В цей час потерпілий ОСОБА_11 почав вимагати повернути його майно, на що ОСОБА_9 наніс йому один удар ногою в область спини, від якого ОСОБА_11 впав.

Своїми діями ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України, який кваліфікується як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій) вчинений за попередньою змовою групою осіб.

14 квітня 2016 року до ЄРДР внесено відомості за №0001805 за ознаками ч.2 ст. 187 КК України.

14 квітня 2016 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

14 квітня 2016 року старший слідчий Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області звернувся до суду з клопотанням про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в обгрунтування якого послався на докази висунутої ОСОБА_7 підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється та тяжкість можливого покарання у випадку визнання його винуватим, наявність ризиків: переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, незаконого впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, яким не можливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також на відсутність у підозрюваного стійких соціальних зв`язків, постійного місця роботи та джерела прибутку.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя, пославшись на достатність доказів, що свідчать про обгрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопрушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, врахувавши відсутність у підозрюваного стійких соціальних зв`язків, тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється та тяжкість можливого покарання у випадку визнання його винуватим, прийшов до висновку про наявність ризику переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, якому неможливо запобігти, застосувавши інший більш м`який, ніж тримання під вартою запобіжний захід.

Водночас, врахувавши майновий стан підозрюваного, слідчий суддя визначив заставу в розмірі 80 мінімальних заробітних плат, що дорівнює 110 240 грнивень, поклавши на підозрюваного обов`язки, передбачені п.п.1,2,3 ч.5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, посилаючись на незаконність та необгрунтованість ухвали, відсутність в матеріалах, доданих до клопотання доказів, що свідчили б про обгрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, відсутність доказів, що свідчили б про наявність зазначених в клопотанні ризиків, не мотивованість ухвали, в тому числі, і в частині неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу. Просить ухвалу скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_6 , який підтримав викладені в апеляції доводи та змінив вимоги, прохаючи про обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, думку ОСОБА_7 , який висловив підтримку доводам та вимогам захисника, прокурора, який вважав ухвалу законною та обгрунтованою, перевіривши матеріали провадження, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Під час апеляційного розгляду провадження з перегляду оскаржуваного рішення адвокат ОСОБА_6 заявив про зміну апеляційної скарги, висуваючи вимогу про скасування ухвали слідчого судді, часткове задоволення клопотання слідчого та застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, таким чином, змінюючи вимоги в сторону погіршення, порівняно із первісними апеляційними вимогами, правового становища свого підзахисного.

Натомість, у відповідності до положень ч.3 ст. 403 КПК України зміна або доповнення апеляційної скарги допускається до початку апеляційного розгляду, а згідно частини 4 зазначеної норми внесення до апеляційної скарги змін, які тягнуть за собою погіршення становища обвинуваченого, за межами строків на апеляційне оскарження не допускається.

Отже, з урахуванням наведеного вище судова колегія відмовляє у прийнятті до розгляду змін до апеляційної скарги та згідно ч.1 ст. 404 КПК України, судове рішення переглядається у межах доводів та вимог, викладених в поданій до апеляційної інстанції первісної апеляційної скарги.

За змістом апеляційної скарги захисником оспорюється обгрунтованність висунутої ОСОБА_7 підозри за ч.2 ст. 187 КК України, наявність ризиків щодо негативної поведінки підозрюваного та неможливість до останнього застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту про відсутність обґрунтованої підозри, підстав та ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів сприймає критично, виходячи з наступного.

Колегія суддів вважає доведеним факт наявності певного ризику, що дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити одну із заявлених слідчим у клопотанні дій, передбачену ч. 1 ст.177 КПК України.

На думку колегії суддів, як клопотання, так і висновки, які зроблені слідчим суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу у цій частині є належним чином обґрунтованими.

Так, як вбачається з матеріалів, доданих до клопотання підозра у вчинені ОСОБА_7 кримінального правопорушення є доведеною, що відповідає ч. 2 ст. 177, ст. 184 КПК України, оскільки обґрунтовується протоколами допитів потерпілого, свідків, протоколом огляду місця події, протоколами впізнання, відповідно до яких потерпілий вказав на ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , як на осіб, що вчинила злочин відносно нього. Отже причетність, зокрема, підозрюваного ОСОБА_7 до вчинення протиправних дій є доведеною, що також не спростовувалось підозрюваним і під час апеляційного розгляду.

На даній стадії, суд не вправі перевіряти здобуті докази на предмет їх належності та допустимості, правильність кваліфікації дій підозрюваних, що є прерогативою суду першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті.

Матеріали провадження за відповідним клопотанням не містять відомостей про незаконний вплив підозрюваного на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні та ризик вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення, що за відсутності певного обгрунтування та доведеності, судова колегія вважає припущеннями, які не можуть бути взяті до уваги.

Разом з тим, прокурором доведений ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, а слідчим суддею, в ухвалі, належно обґрунтовані обставини, внаслідок яких він дійшов висновку про існування ризику переховування підозрюваного і, як наслідок, необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Слідчим суддею враховано: тяжкість кримінального правопорушення, не працевлаштованість підозрюваного, очікуване покарання у виді позбавлення волі, у разі визнання винним

Таким чином були підстави для застосування відносно підозрюваного заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Натомість, колегія суддів доводи захисника та підозрюваного щодо відсутності обґрунтування неможливості застосувати до ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід знаходить таким, що заслуговує на увагу.

Так, відповідно до положень ст. 196 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу повинна відповідати певним вимогам, зокрема, повинна містити відомості про обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Апеляційним переглядом встановлено, що в оскаржуваній ухвалі, всупереч ст. 196 КПК України не міститься належного обґрунтування висновку та зазначення наявності обставин, які б свідчили, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути встановлені ризики.

Отже слідчим суддею не розглянуто питання про застосування альтернативного запобіжного заходу, що є необхідною умовою для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що виходить з положення ч.1 ст. 183 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно враховувати вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ч.2 ст. 8 КПК України, є частиною національного законодавства.

У зв`язку із чим доречно зауважити, що у справі «Хайрединов проти України» (№ 38717/04, рішення від 14.10.2010 року) Європейський суд з прав людини визнав порушення статті 5 Конвенції про захист прав людини за обставин, коли національні органи не привели

достатніх підстав для взяття заявника під варту, а суди не розглянули можливості застосування альтернативних запобіжних заходів.

Обставини недостатності застосування до ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу не встановлені.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини та закріпленою ст. 12 КПК України однією з засад кримінального провадження - обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного ув`язнення.

Як встановлено, за відсутності відповідного протоколу, підозрюваний органом досудового розслідування не затримувався, отже вручення ОСОБА_7 письмового повідомлення про підозру та затримання останнього відбулись за обставин його явки до правоохоронного органу, а надалі і суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України - якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При визначенні виду запобіжного заходу, на думку колегії суддів, районним судом не були в достатній мірі враховані ті обставини, що підозрюваний вперше притягується до кримінальної відповідальності, не заперечує свою причетність до скоєного, має постійне місце проживання, за яким проживає з матір`ю та задовільно характеризується.

Потерпілий звернувся до суду із заявою про відсутність у нього претензій до підозрюваного та відшкодування шкоди у повному обсязі.

Наведені обставини у сукупності вказують на невисоку ймовірність неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, запобігання чому може бути досягнуто шляхом застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, що буде адекватним превентивним заходом відносноОСОБА_7 .

Таким чином, ігнорування слідчим суддею обставин, які могли істотно вплинути на його висновки свідчать про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до ст. 409 КПК України, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з постановленням нової ухвали, що відповідатиме положенню ч.3 ст. 407 КПК України.

Виконання зазначеної ухвали, у відповідності до вимог ч.3 ст. 181 КПК України слід доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2016 року про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, заборонивши ОСОБА_7 цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, суду за викликами, носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити ОСОБА_7 що, відповідно до ч. 5 статті 181 КПК України, працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Встановити строк дії даної ухвали до 13.06.2016 року включно.

Виконання зазначеної ухвали доручити Запорізькому відділенню поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Запорізькій області за місцем проживання ОСОБА_7

Звільнити з-під варти ОСОБА_7 негайно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4