Справа № 686/9537/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2016 року м. Хмельницький
Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницького в порядку ст. 303 КПК України скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого щодо не повернення тимчасово вилученого майна, -
Заслухавши представника скаржника, прокурора, слідчого дослідивши матеріали скарги та надані слідчим матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.
Згодом слідчим 30 жовтня 2015 року були винесена постанови про визнання вилученого майна за адресою м. Хмельницький, Проспект мру, 76 речовими доказами: два роутери, зашит, бита, 5 системних блоків, 5 флеш-накопичувачів, 5 моніторів, платіжний термінал, дана постанови в силу вимог ст. 110 КПК України є не мотивованими і не зазначено за якими критеріями передбаченими ст. 98 КПК України вони визнані речовими доказами, а згодом частина майна направлена в камери зберігання речових доказів. В подальшому частина майна: системні блоки та жорсткий диск було направлено на проведення експертизу з метою виявлення в них слідів щодо здійснення зайняття гральним бізнесом. Відповідно до висновків наданих на дослідження слідчому судді у направлених на дослідження речах не виявлено ознак зайняття гральним бізнесом, що говорить проте, що дане майно не використовувалось для цього виду діяльності і фактично не містить на собі слідів злочину.
Так ,відповідно матеріалів кримінального провадження дійсно є висновок експерта в якому зазначено, що надане обладнання не відносяться до гральних автоматів, та являють собою ПЕОМ.
Відповідно до договору купівлі продажу від 18.12.2014 року ФОП ОСОБА_6 купила дане обладнання в ФОП ОСОБА_8 , а відповідно договору оренди від 01.03.2015 року ФОП ОСОБА_6 орендує нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 101 м.кв. для здійснення господарської діяльності.
Згідно з вимогами ст., ст. 167-169, 236 КПК України встановлено, яке майно визнається тимчасово вилученим і порядок тимчасово вилучення майна та подальші дії із тимчасово вилученим майном. В провадженні лише є постанова про визнання речовим доказом, а відповідно до вимог ст. 100 КПК України встановлюється, що є речовим доказом, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений повинен бути, як найшвидше повернутий володільцю крім випадків передбачених ст., ст. 160-166, 170-174 КПК України. В ході судового розгляду не встановлено, що слідством вживались заходи відповідно ст., ст. 160-166, 170-174 КПК України.
Стаття 321 Цивільного кодексу України містить положення згідно з яким особа не лише не може бути протиправно позбавлена права власності, а й обмежена в його здійсненні. Позбавлення чи обмеження права власності можливо лише у випадках і в порядку, встановлених законом .
Наведені положення національного законодавства кореспондуються з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема зі ст.1 Першого протоколу до неї. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод у 2 розділі «Європейський суд з прав людини» встановила обов`язкову силу рішень для держав, які приєднались до міжнародно-правового акта (ст.46) Практика Європейського суду виходить із того, що встановлення державою окремих заборон щодо реалізації права власності на майно, а також використання державою заходів забезпечення слід розглядати як факти втручання держави в мирне володіння майном, що визначається як одне з фундаментальних прав людини. Такі факти мають аналізуватися щодо їх обґрунтованого застосування, тобто законності, доцільності та пропорційності.
Згідно ст. 100 КПК України встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або був нею вилучений повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю. Вилучене майно не підпадає під правові підстави встановлені ст. 160-166, 170-174 КПК України і крім того вилучене майно не містять ознак предмету доказування передбачених ст. 203-2 КК України.
Таким чином існує бездіяльність слідчого щодо не повернення тимчасово вилученого майна і тому дане майно має бути повернуто володільцю даного майна, яким є ФОП ОСОБА_6 для тимчасового зберігання відповідно до положень ст. 100 КПК України, як речовий доказ.
Керуючись статтею 41 Конституції України, статтями 100, 169, 171, 303-307 КПК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя, -
Скаргу задовольнити.
Згідно вимог статей 307, 309 КПК України ухвала слідчого суді за результатами розгляду скарги апеляційному оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1