Справа №478/1418/16-к пров. №1-в/478/890/2016
У х в а л а
15 червня 2016 року Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника ВК №93 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, засудженого 25.05.2012 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України до позбавлення волі строком на 10 років, початок строку: 21.10.2010 року; кінець строку: 23.08.2018 року,
про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням в якому посилаючись на те, що відбуваючи призначене судом покарання встановлений режим утримання не порушував, перехворів на туберкульоз, просить клопотання задовольнити та умовно-достроково звільнити його від відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_5 надав суду заяву про можливість розгляду справи в його відсутність.
Представник Казанківської ВК №93 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання не довів свого виправлення.
На думку прокурора клопотання засудженого ОСОБА_5 є не обґрунтованим і задоволенню не підлягає.
Вислухав пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого ОСОБА_5 , суд приходе такого висновку.
Відповідно до ст.81 КК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.
В силу ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25.05.2012 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України до позбавлення волі строком на 10 років.
Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 25.02.2016 року зараховано засудженому ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21.10.2010 року по 19.12.2012 року за правилами, визначеними абзацом першим ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що останній відбуває покарання в Казанківській ВК №93 з 02.08.2014 року, за період відбуття покарання своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.
10.09.2015 року та 18.12.2015 року вибував на лікування до Снігурівської ВК №5 та Дар`ївської ВК №10.
Згідно довідки Казанківської ВК №93 від 02.06.2016 року засуджений ОСОБА_5 мав одне заохочення (від 01.04.2014 року), мав три стягнення : догану за вилучену заточену ложку (від 28.02.2011 року, яке погашено у встановленому законом порядку); догану за вилучене лезо, пристрій між камерного зв`язку (від 28.02.2011 року, яке погашено у встановленому законом порядку) та догану за вилучене лезо, пристрій між камерного зв`язку (від 06.10.2011 року, яке погашено у встановленому законом порядку).
Відповідно до характеристики, затвердженої начальником Казанківської ВК №93 від 02.06.2016 року, засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання в Казанківській ВК №93 був розподілений у відділення №12, не працевлаштований за станом здоров`я та не бажанням працювати, до роботи ставиться негативно, участі у програмі диференційованого виховного впливу не приймає. Встановлений режим утримання не порушує. У відношенні до представників адміністрації не завжди тактовний, їхні законні вимоги виконує під контролем. Зовнішньо неохайний, дотримується правил санітарної гігієни під контролем, не завжди утримує у чистоті і порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку.
На підставі викладеного вбачається, що засуджений ОСОБА_5 фактично своєю поведінкою не довів того, що став на шлях виправлення, що судом не може бути розцінене як те, що він твердо став на шлях виправлення.
Таким чином, суд приходить висновку, що на час розгляду клопотання, засуджений ОСОБА_5 не готовий до самокерованої правослухняної поведінки і своєю поведінкою та ставленням до праці, з огляду на його особу, не довів свого виправлення, тому до нього не може бути застосоване умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст. ст.537, 539 КПК України, суд
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя