АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №640/7950/16-к Головуючий 1 інстанції:
Провадження №11-СС/790/1021/16 ОСОБА_1
Категорія: ст.170 КПК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що слідчим доведено, що не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, про наявність правових підстав до арешту майна, можливість використання його як доказу в даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
На вказану ухвалу слідчого судді подана апеляційна скарга власником майна ОСОБА_7 , в якій викладено прохання ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 20 травня 2016 року скасувати.
Апелянт посилається на те, що ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у звязку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та порушенням норм матеріального і процесуального права. Також, на думку апелянта, слідчим суддею не враховані усі обставини, передбачені ст.170 КПК України, що по кримінальному провадженню нікому не повідомлено про підозру, не заявлено цивільного позову, всі учасники ДТП написали заяву слідчому про закриття кримінального провадження у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення та відсутність претензій один до одного. Крім того, автомобіль потрібен для відвідування матері похилого віку, яка проживає за межами м.Харкова, та проходження систематичного лікування.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши судові матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:
1)правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу);
3)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3, 4 ч.2 ст.170 цього Кодексу);
31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу);
4)розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу);
5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6)наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно із вимогами ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
На підставі вищевикладеного, при вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею вірно було враховано, що слідчим доведено, що не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, про наявність правових підстав до арешту майна, можливість використання його як доказу в даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Також, доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про не повідомлення йому про підозру у вчиненні будь-якого злочину та у звязку з цим неправомірність арешту його майна, є необґрунтованими, оскільки відсутність повідомлення про підозру у кримінальному правопорушенні не позбавляє права звернутися з клопотанням про арешт майна для забезпечення доказової бази при проведенні досудового слідства.
Крім того, заяви учасників дорожньо-транспортної пригоди про закриття кримінального провадження та відсутність претензій один до одного датовані 26 травня 2016 року, тобто після постановлення ухвали суду про арешт автомобіля, що відповідно до вимог ст.174 КПК України, не позбавляє їх права звернутися до суду із клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді від 20 травня 2016 року про арешт майна законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді -