Справа № 521/4734/16-к
Пр-ня по справі № 1-м/521/25/16
У Х В А Л А
03 березня 2016 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника-адвокат ОСОБА_4 , затриманого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м. Одеси клопотання в.о. керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) у відношенні:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноярськ, РФ, громадянина РФ, росіянина, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого таксистом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого на території України,
розшукується компетентними органами РФ для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. «В» ч. 3 ст. 158 КК РФ, слідчий суддя, -
З клопотання та наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що 29.02.2016 року, співробітниками ВКП Малиновського ВП м. Одеси ГУНП в Одеській області, в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України, затримано ОСОБА_5 , який розшукується компетентними органами РФ для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. «В» ч. 3 ст. 158 КК РФ.
10.12.2014 року, слідчим підрозділом ВП № 1 Міжмуніципального УМВС Росії «Красноярське», порушено кримінальну справу № 24001595 за п. «В» ч. 3 ст. 158 КК РФ.
19.12.2014 року, ОСОБА_5 заочно пред`явлене обвинувачення за п. «В» ч. 3 ст. 158 КК РФ.
01.04.2015 року, ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук.
02.04.2015 року, постановою судді Центрального р/с м. Красноярськ, РФ, відносно ОСОБА_5 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
24.04.2015 року, з ГП РФ до ГП України, надійшов запит про видачу ОСОБА_5 до РФ для притягнення до кримінальної відповідальності.
11.09.2015 року, ухвалою Біляївського р/с Одеської області, відносно ОСОБА_5 застосовано екстрадиційний арешт.
09.10.2015 року, постановою заступника ГП України відносно ОСОБА_5 видано наказ про його фактичну передачу (екстрадицію) до РФ.
13.11.2015 року, ухвалою Малиновського р/с м. Одеси ОСОБА_5 відмовлено у сказі на рішення ГП України.
14.12.2015 року, ухвалою Апеляційного суду Одеської області, вказане рішення залишено без змін, а постанова ГП України вступила в закону силу.
30.12.2015 року, ухвалою слідчого Малиновського р/с м. Одеси, визнано обґрунтованим застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) відносно ОСОБА_5 .
У своєму клопотанні в.о. керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційний арешт), мотивуючи клопотання тим, що він скоїв злочин на території РФ і підлягає екстрадиції.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, за зазначеними підставами.
Захисник та затриманий заперечували проти задоволення клопотання, вважаючи його невмотивованим.
Вивчивши матеріали клопотання, вислухавши думку прокурора, пояснення затриманого, думку захисника-адвоката, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Розглянувши клопотання виконуючого обов`язки керівника Одеської місцевої прокуратури №2, слідчий суддя виходить з наступного.
Відповідно до приписів ч.2 ст. 584 КПК України, разом із клопотанням на розгляд слідчого судді подаються:
1) копія запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи (екстрадицію), засвідчена центральним органом України;
2) документи про громадянство особи;
3) наявні матеріали екстрадиційної перевірки.
Разом с цим, вказані вимоги процесуального закону прокурором у повному обсязі виконані не були. Так, переклад фотокопії запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи (екстрадицію), була надана слідчому судді без належного засвідчення, що дає підстави для визнання слідчим суддею цих документів неналежними. Під час дослідження у судовому засіданні інших документів, якими прокурор обґрунтовував своє клопотання, слідчим суддею встановлено, що документи, які підтверджують належність ОСОБА_5 до громадянства РФ, тобто до держави, якою ставиться питання про видачу особи, також належно не засвідченні.
Крім процесуальних підстав для залишення клопотання без задоволення, слідчий суддя вважає, що прокурором не надано до суду достатніх даних, яки б вказували на необхідність застосування до ОСОБА_5 найбільш суворого запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ч.4 ст. 584 КПК України, при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Таким чином, при вирішенні питання про застосування ектрадиційного арешту слідчий суддя повинен керуватися вимогами Глави 18 КПК. Діючим законодавством передбачено, що при обранні міри запобіжного заходу, обов`язково повинно враховуватися, що запобіжні заходи обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовану ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених ст. 177 КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.
Згідно зі ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, при цьому перелік ризиків не підлягає розширеному тлумаченню.
Статтею 184 КПК України передбачено, що клопотання про обрання запобіжного заходу, крім інших вимог повинно містити: посилання на один або кілька ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України; виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
При цьому, відповідно до вимог КПК у кожному випадку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя вирішує питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України зобов`язаний врахувати всі обставини передбачені ст. 177 КПК України.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, перелічені у вищевказаній ст. 184 КПК України.
Факт засудження ОСОБА_5 за вчинення ним злочину, у зв`язку з чим РФ подала запит про його видачу, учасниками судового засідання не заперечується.
Разом з тим, слідчий суддя вважає надто суворим застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення його видачі (екстрадиційний арешт), виходячи з наступних обставин.
Як вбачається з запиту про видачу особи, РФ просила Україну видати їй засудженого ОСОБА_5 з метою притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. «В» ч. 3 ст. 158 КК РФ. Питання про обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для забезпечення видачі (екстрадиційного арешту), в запиті не порушувалось.
Що стосується обставин на які посилається прокурор у своєму клопотанні про необхідність обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для забезпечення його видачі, слідчий суддя не може погодитись з цими доводами, виходячи з наступних обставин.
Як було встановлено у судовому засіданні, хоча ОСОБА_5 і був об`явлений РФ у міжнародний розшук, однак він легально перетнув кордон України за власними документами, що свідчить про те, що він не збирався переховуватися від органів правосуддя, з метою ухилення від екстрадиції.
З доданих у судовому засіданні документів вбачається, що ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації на території України, за адресою: АДРЕСА_1 , а також постійне місце проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , де останній мешкає разом із дружною ОСОБА_6 (брак офіційно зареєстрований на території України згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 28.07.2015 року) та дитиною, які на сьогоднішній день також перебувають в Україні та мешкають разом із затриманим.
Крім того, про міцність соціальних зав`язків ОСОБА_5 також свідчить те, що згідно договору про надання інформаційно-консультативних послух № 185 від 17.04.2015 року, між ОСОБА_5 та СПД ОСОБА_7 , затриманий працює таксистом.
Прокурором не наведено даних про те, що існує реальна загроза перешкоджанню ОСОБА_5 виконанню запиту компетентного органу іноземної держави, у вигляді переховування затриманого від виконання вироку суду.
Аналізуючи зміст клопотання в.о. керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту), слідчий суддя вважає, що воно не відповідає вимогам ст. 184 КПК України, оскільки воно не містить посилання на один або кілька ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, а відповідно не містить і викладу обставин, на підставі яких прокурор міг би дійти до висновку про їх наявність. При цьому у матеріалах відсутні будь-які данні, що підтверджують ці обставини. Не обґрунтував прокурор у клопотанні і те, в чому конкретно полягає неможливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів. При вказаних обставинах, відповідно до ст. 194 КПК України, слідчий суддя, зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні такого суворого запобіжного заходу.
При цьому, статтею 585 КПК України передбачена можливість застосування відносно правопорушника, який підлягає видачі на запит іноземної держави, запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (ексстрадиційним арештом), тому, з урахуванням всіх вищевикладених обставин, слідчий суддя вважає можливим застосувати до ОСОБА_5 запобіжний заходу у вигляді домашнього арешту для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту), із покладенням на особи обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 16 Європейської Конвенції «Про видачу правопорушників» від 13.12.1957 року, ст. ст. 56, 60, 61 Конвенції «Про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» /г. Мінськ, Республіка Білорусь, 22.01.1993 року/, а також ст. ст. 541, 584 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання в.о. керівника Одеської місцевої прокуратури № 2, радника юстиції ОСОБА_8 задовольнити частково.
Відмовити у застосувати запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) відносно ОСОБА_5 .
Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід, до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, у вигляді домашнього арешту, з забороною особи залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 з 21:00 годин до 06:00 годин наступної доби.
Покласти на ОСОБА_5 обов`язки строком на два місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
1) заборонити ОСОБА_5 виходити з місця проживання: АДРЕСА_2 з 21:00 годин до 06:00 годин наступної доби;
2) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
3) не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Виконання ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту доручити співробітникам Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.
Контроль за поведінкою ОСОБА_5 , який перебуває під домашнім арештом покласти на співробітників Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.
Строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обчислюється з моменту фактичного затримання особи, тобто з 29.02.2016 року, та закінчується в момент видачі (екстрадиції), або після закінчення строку, передбаченого п. 10 ч. 1 ст. 584 КПК України.
Звільнити ОСОБА_5 з-під варти в залі суду, негайно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт, її захисником чи законним представником, прокурором.
Слідчий суддя: ОСОБА_1