У Х В А Л А
08 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Волинської області
м. Нововолинська, громадянина України,
зареєстрованого за адресою:
проживаючого за адресою:
АДРЕСА_2 ,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України,
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Республіки Азербайджана
м. Баку, громадянина України, зареєстрованого та
проживаючого за адресою:
за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбаченого ч. 2 ст. 199, ч. 2 ст. 263 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати, призначити нове підготовче засідання у даному кримінальному провадженні у суді першої інстанції, та скасувати прийняте судом рішення про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з домашнього арешту на особисте зобов`язання.
Обгрунтовуючи свої вимоги, викладені в апеляційній скарзі, прокурор звертає увагу суду на те, що фактичні обставини і формулювання обвинувачення ним викладені в повному обсязі та відповідають правовій кваліфікації. Він вважає, що посилання суду на те, що формулювання обвинувачення про зберігання з метою збуту підробної іноземної валюти не містить вказівки, що злочин вчинено за попередньою змовою групою осіб не відповідає правовій кваліфікації ч. 2 ст. 199 КК України є безпідставним, оскільки в обвинувальному акті чітко вказано, які саме дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили. Крім того, прокурор зазначає, що суд під час підготовчого судового засідання вдався до оцінки доказів, обґрунтованості кваліфікації діянь обвинувачених, чим порушив ст. 314 КПК України.
Апелянт звертає увагу на те, що посилання суду про не зазначення в обвинувальному акті часу, місця, способу, мотивів вчинення обвинуваченими злочинів та наслідків, які настали як на підставу повернення обвинувального акта є необґрунтованим, оскільки фактичні обставини прокурором викладені в тому обсязі, які були встановлені під час досудового розслідування, а оцінка цьому може бути надана лише за результатами проведення судового розгляду.
Крім того, в своїй апеляційній скарзі прокурор зазначає, що висновок суду про те, що однією з підстав повернення обвинувального акта прокурору є відсутність в реєстрі матеріалів досудового розслідування повних даних про проведені процесуальні дії є незаконним, оскільки в розумінні п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування не є підставою для повернення обвинувального акта.
З огляду на викладене, апелянт вважає, що суд першої інстанції вдався до оцінки фактичних обставин кримінальних правопорушень, та до вирішення тих питань, які не є предметом розгляду в підготовчому судовому засідання, а відтак рішення суду про повернення обвинувального акта є незаконним.
Крім того, в апеляційній скарзі прокурор звертає увагу, що судом незаконно задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 та змінено останньому запобіжний захід з домашнього арешту на особисте зобов`язання, оскільки судом не надано оцінки наявним ризикам та обставинам, визначеним ст.ст. 177, 178 КПК України.
Відповідно до ухвали суду однією з підстав повернення обвинувального акта є те, що викладені фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення щодо зберігання з метою збуту підробної іноземної валюти не містять вказівки про те, що злочин вчинено за попередньою змовою групою осіб, що не відповідає правовій кваліфікації ч. 2 ст. 199 КК України.
Іншою підставою повернення обвинувального акта є те, що в резолютивній частині обвинувального акта відсутні час, місце, спосіб, мотиви, що саме вчинила особа та наслідки кримінального правопорушення.
Крім того, суд вказує на те, що обвинувальний акт не містить дані про закінчення досудового розслідування та відомостей про прийняття процесуального рішення, яким є обвинувальний акт та відомості про прийняття рішення прокурором щодо оголошення підозри ОСОБА_6 у збуті підробної іноземної валюти, за попередньою змовою осіб.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив ухвалу суду скасувати з призначенням нового підготовчого судового засідання в суді першої інстанції, обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_11 заперечували проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Отже, законом не передбачено, що обвинувальний акт містить резолютивну частину.
Повертаючи обвинувальний акт, суд першої інстанції зазначив, що формулювання обвинувачення про зберігання з метою збуту підробної іноземної валют не містить вказівки, що злочин вчинено за попередньою змовою групою осіб, а відтак не відповідає правовій кваліфікації ч. 2 ст. 199 КК України. Зокрема, суд зазначив, що згідно ч. 2 ст. 28 КК України злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, які заздалегідь, тобто до початку злочину домовились про спільне його вчинення, а у викладених фактичних обставинах не вказано, що ОСОБА_6 заздалегідь домовився про спільне вчинення злочину.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, оскільки в обвинувальному акті чітко зазначена правова кваліфікація злочину, вчиненого як обвинуваченим ОСОБА_5 , так обвинуваченим ОСОБА_6 , зокрема вказано, що злочин вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Щодо висновку суду про те, що у викладених фактичних обставинах не вказано, що ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб домовився заздалегідь про вчинення злочину, то колегія суддів вважає, що він не ґрунтується на вимогах закону.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що суд повернув обвинувальний акт також з тієї підстави, що в резолютивній частині обвинувального акта не зазначено спосіб, місце, час та мотиви, що саме вчинила особа та наслідки кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні не вирішуються питання про доведеність вини обвинуваченого та не перевіряються процесуальні рішення, які були прийняті під час досудового розслідування, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду, завданням цього провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
Колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що, повертаючи обвинувальний акт прокурору з цих підстав, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, що є неприпустимим на даній стадії судового розгляду.
Разом з тим, повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд також вказав як на одну з підстав повернення обвинувального акта - відсутність в реєстрі матеріалів досудового розслідування повних даних про проведені процесуальні дії
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, оскільки неповнота та неточність даних реєстру матеріалів досудового розслідування, на яку послався суд в ухвалі, а саме: відсутність в реєстрі матеріалів досудового розслідування повних даних про проведені процесуальні дії, не позбавляє суд можливості вирішити питання про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта та дослідити вказані обставини під час судового розгляду.
Колегія суддів зазначає, що повернення обвинувального акта з вказаної підстави суперечить положенням чинного КПК України, а саме вимогам ст. 314 КПК України. Вказані в ухвалі суду порушення щодо реєстру матеріалів досудового розслідування не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору.
Частиною 3 ст. 314 КПК України передбачений перелік рішень, які суд має право прийняти у підготовчому судовому засіданні.
Крім того, як це передбачено ч. 3 ст. 315 КПК України, суд під час підготовчого судового засідання за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження під час підготовчого судового засідання захисником було заявлено клопотання про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді з домашнього арешту на особисте зобов`язання.
Відповідно до ухвали суду від 15 квітня 2016 року його клопотання задоволено, ОСОБА_6 змінено запобіжний захід на особисте зобов`язання.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 314 КПК України в апеляційному порядку на стадії підготовчого провадження може бути оскаржена ухвала про повернення обвинувального акта прокурору, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Згідно ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 цієї ж статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 цієї статті.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404 ,407, 418, 419 КПК колегія суддів, -
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
В решті ухвалу залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3