Справа № 752/638/16-к
Провадження №: 1-кп/752/290/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2016 року м. Київ
Голосіївський районний суд міста Києва в cкладі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши в судовому засідання в приміщенні суду кримінальне провадження № 0011100 по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, освіта середня, не заміжньої, яка перебуває на військовій службі на посаді солдата, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 263 КК України;
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Костопіль, Рівненської обл., освіта середня, який працює приватним підприємцем, маючий на утриманні малолітню дитину, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 23.09.2015 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн., у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 129 КК України,
встановив:
ОСОБА_8 , 19.11.2015 року, маючи злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до приміщення, що належить НК Експоцентру «Україна», а саме до теплиці, що за адресою: м. Київ, пр-т. Глушкова 1, вступила в злочинну змову з ОСОБА_9 . В подальшому, в цей же день, в невстановлений органом досудового розслідування час, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зайшли на територію НК Експоцентру «Україна», що знаходиться за вищевказаною адресою та обравши підходяще приміщення (теплицю), де ростуть рослини, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом розбиття скла проникли всередину приміщення, а саме теплиці, де почали виривати рослини, а саме туї, що належать НК Експоцентру «Україна», чим завдали шкоди на загальну суму 360 грн., проте довести до кінця свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не змогли з причин, що не залежали від їх волі, оскільки в момент, коли вони проникли до приміщення теплиці та знаходились всередині, були помічені охоронцями, які намагалися їх затримати та припинити вчиненню злочину.
Крім того, під час затримання працівниками охорони, 19.11.2015 року, близько 16.25 години, ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні теплиці, що за адресою: м. Київ, пр-т Глушкова 1, вийняла з кишені одягу, в який була одягнена, саморобний вибуховий пристрій виготовлений на основі ручної осколкової роботи гранати РГД-5 та діючи умисно, протиправно, з метою погрози вбивством охоронцям, які намагалися її затримати за скоєння нею кримінального правопорушення, усвідомлюючи, що своїми діями створює реальну загрозу життю та здоров`ю людей, вийняла запобіжну чеку з запалу гранати, утримуючи при цьому спусковий важіль та демонструючи гранату працівникам охорони, висловила словесну погрозу привести вказаний предмет в дію шляхом його кидка та подальшого вибуху, тим самим висловила погрозу вбивством, яку охоронці сприйняли реальною.
Одночасно, в цей час та місці, ОСОБА_9 , діючи умисно, усвідомлюючи, що своїми діями створює реальну загрозу життю та здоров`ю людей, дістав зі свого одягу предмет, схожий на мисливський ніж, та тримаючи його у руці направив вістрям в сторону охоронців, тим самим, створив реальну погрозу вбивством працівникам охорони, яку вони сприйняли як реальну.
Крім того, ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим розслідуванням місці, час та спосіб придбала саморобний вибуховий пристрій виготовлений на основі ручної осколкової роботи гранати РГД-5, яка відноситься до категорії боєприпасів та стала незаконно носити і зберігати при собі, без передбаченого закон дозволу. В подальшому, а саме 19.11.2015 року приблизно о 17 год. 15 хв. ОСОБА_8 перебуваючи за адресою: м. Київ, пр-т. Глушкова 1, а саме на території НК «Експоцентр Україна» була затримана працівниками поліції, які виявили та вилучили вказану гранату згідно вимог закону.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованих їй злочинах при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду визнала повністю та пояснила, що дійсно 19.11.2015 року, змовились із ОСОБА_9 за його ініціативою, та зайшли на територію НК Експоцентру «Україна», проникли всередину приміщення, а саме теплиці, де почали виривати рослини, а саме туї, проте були помічені охоронцями, які намагалися їх затримати та припинити вчиненню злочину.
Крім того, пояснила, що під час затримання працівниками охорони, вийняла з кишені одягу, в який була одягнена, гранату, яку мала при собі, з метою погрози вбивством охоронцям, які намагалися її затримати за скоєння нею кримінального правопорушення, усвідомлюючи, що своїми діями створює реальну загрозу життю та здоров`ю людей, вийняла запобіжну чеку з запалу гранати, утримуючи при цьому спусковий важіль та демонструючи гранату працівникам охорони, попросила дати їм із ОСОБА_9 піти, або вона кине гранату у їх бік. В подальшому, вона та ОСОБА_9 були затримані працівниками поліції, які виявили та вилучили вказану гранату згідно вимог закону. Обвинувачена просить її суворо не карати, у вчиненому щиро кається, обіцяє стати на шлях виправлення та перепросила у потерпілих. Крім того, звернула увагу суду, на її тяжкий стан здоров`я, що склався через ряд захворювань, які вона має та те, що збирається завести сім`ю та продовжити службу в армії.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинах при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду визнав повністю та пояснив, що дійсно 19.11.2015 року, змовився із ОСОБА_8 та за його ініціативою вони зайшли на територію НК Експоцентру «Україна», проникли всередину приміщення, а саме теплиці, де почали виривати рослини, а саме туї, проте були помічені охоронцями, які намагалися їх затримати та припинити вчиненню злочину.
Крім того, пояснив, що під час затримання працівниками охорони, дістав зі свого одягу мисливський ніж, який був з фіксованим лезом та який він тримав при собі, щоб нарізати ковбасу у дорозі та тримаючи його у руці направив в сторону охоронців. В подальшому, він та ОСОБА_8 були затримані працівниками поліції. Обвинувачений просить його суворо не карати, у вчиненому щиро кається, обіцяє стати на шлях виправлення та перепросив у потерпілих.
Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованих їм органом досудового розслідування злочинів при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачених, та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинувачених, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих їм злочинах при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
Дії ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 129 КК України, як погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватись здійсненні цієї погрози, за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в приміщення, яке не було доведено до кінця, з причин, що не залежали від її волі та за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу кваліфіковані вірно.
Дії ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 129 КК України, як погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватись здійсненні цієї погрози, за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в приміщення, яке не було доведено до кінця, з причин, що не залежали від його волі кваліфіковані вірно.
При призначенні ОСОБА_8 покарання суд враховує тяжкість вчинених злочинів, обставини вчинення злочинів, дані про особу обвинуваченої, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно, раніше не судима, відсутність тяжких наслідків від вчинення злочинів, має постійне місце реєстрації та проживання, за станом здоров`я хворіє на ряд тяжких хвороб, перебуває на військовій службі на посаді солдата, має на утриманні мати пенсіонера ОСОБА_10 , обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття у вчиненому і відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Враховуючи викладене, та заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 необхідно призначити таке покарання:
за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції передбаченої цією статтею та з урахуванням ст. 68 КК України;
за ч. 1 ст. 129 КК України у виді обмеження волі в межах санкції передбаченої цією статтею;
за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції передбаченої цією статтею.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді позбавлення волі, з урахуванням правил складання покарань, передбачених приписами ст. 72 КК України, відповідно до яких, одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Разом з тим, враховуючи дані про особу обвинуваченої, обставини справи, позицію прокурора, захисника та обвинувачених, які вважали за можливе не позбавляти волі обвинувачену, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства і її можна звільнити від відбування покарання із випробуванням, із покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На думку суду, призначене обвинуваченій покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України є необхідним та достатнім для її виправлення і запобігання вчинення нових злочинів.
При призначенні ОСОБА_9 покарання суд враховує тяжкість вчинених злочинів, обставини вчинення злочинів, дані про особу обвинуваченого, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно, раніше судимий, відсутність тяжких наслідків від вчинення злочинів, має постійне місце реєстрації та проживання, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття у вчиненому і відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Враховуючи викладене, та заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку, що ОСОБА_9 необхідно призначити таке покарання:
за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції передбаченої цією статтею та з урахуванням ст. 68 КК України;
за ч. 1 ст. 129 КК України у виді обмеження волі в межах санкції передбаченої цією статтею;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом складання призначених покарань у вигляді позбавлення волі, з урахуванням правил складання покарань, передбачених приписами ст. 72 КК України, відповідно до яких, одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Вирок Дарницького районного суду м. Києва, яким ОСОБА_9 засудєжено за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, складанню не підлягає і виконується самостійно.
Разом з тим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, обставини справи, позицію прокурора, захисника та обвинувачених, які вважали за можливе не позбавляти волі обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і його можна звільнити від відбування покарання із випробуванням, із покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На думку суду, призначене обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України є необхідним та достатнім для його виправлення і запобігання вчинення нових злочинів.
Запобіжний захід, у виді домашнього арешту, обраний ОСОБА_8 , до набранням вироку законної сили, суд вважає за необхідне змінити на особисте зобов`язання. Після набрання вироку законної сили скасувати.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обраний ОСОБА_9 у виді застави, залишити без змін. Після вступу вироку в законну силу, предмет застави повернути заставодавцю.
Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100, ст. 124 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд, -
ухвалив:
визнати ОСОБА_8 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, і призначити їй покарання у виді обмеженням волі на строк 1 рік.
Визнати ОСОБА_8 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.
Визнати ОСОБА_8 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів визначити остаточне покарання ОСОБА_8 шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді позбавлення волі строком 5 років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання і роботи, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.
Стягнути з засудженої ОСОБА_8 процесуальні витрати за проведення вибухотехнічної експертизи в сумі 2457 грн. 60 коп. на користь держави.
Визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеженням волі на строк 2 роки.
Визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів визначити остаточне покарання ОСОБА_9 шляхом складання призначених покарань у вигляді позбавлення волі строком 5 років.
Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 23.09.2015 року, яким ОСОБА_9 засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання і роботи, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід, у виді домашнього арешту, обраний ОСОБА_8 до набранням вироку законної сили змінити на особисте зобов`язання. Після набрання вироку законної сили скасувати.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_9 , у виді застави, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін. Після вступу вироку в законну силу, предмет застави повернути заставодавцю.
Речові докази по справі, а саме:
садженці в кількості 6 шт., які знаходяться на відповідальному зберіганні у представника потерпілого ОСОБА_5 залишити за належністю НК «Експоцентр Україна»;
сумка чорного кольору, два програвачі Панасонік, зарядний пристрій, МР3 плеєр «Apaur», особисті речі, блокнот коричневого кольору, які знаходяться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_9 залишити за належністю;
ніж з рукояткою чорного кольору з лезом довжиною 11 см., загальною довжиною 23 см., шкіряний чохол до нього, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Управління поліції в Голосіївському районі ГУ Національної поліції в м. Києві передати до ГУ Національної поліції в м. Києві;
портфель чорного кольору, паспорт на ім`я ОСОБА_8 , водійське посвідчення, грошові кошти в сумі 700 грн., пластикова картка «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , контракт міністерства оборони, довідка про посаду солдата, мобільний телефон Леново, зарядні присторої та інша документація, які знаходяться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_8 залишити за належністю;
предмет схожий на ніж з лезом довжиною 15 см., два предмети схожі на ножі, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Управління поліції в Голосіївському районі ГУ Національної поліції передати до ГУ Національної поліції в м. Києві;
граната РГД 5 в розібраному стані, яка знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Управління поліції в Голосіївському районі ГУ Національної поліції в м. Києві передати до ГУ Національної поліції в м. Києві.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_12