Справа №478/1279/16-к 28.11.2016

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000679 та за №000081 (об`єднані)

за апеляційною скаргою заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 01 червня 2016 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Інгулець Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 01 червня 2016 року ОСОБА_6 засуджений:

- за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

- за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.
На підставі п. п. 2, 3 ч.1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирішено питання про речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор просить вирок у частині засудження ОСОБА_6 за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, та призначення покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України, - змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки, за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України ОСОБА_6 вважати засудженим за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 вважати звільненим від відбування призначеного покарання з випробуванням строком 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ч.1 ст. 76 КК України.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Прокурор зазначає, що дії обвинуваченого, які він вчинив 18.12.2015 року та 19.02.2016 року, в обох випадках утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Оскільки крадіжки, вчинені ОСОБА_6 , кваліфікуються за однією і тією частиною статті КК України та відповідають одному і тому самому злочину, тому сукупності злочинів не утворюють. У зв`язку із чим кваліфікація дій ОСОБА_6 та призначення покарання за вказаними двома епізодами крадіжок повинні здійснюватися за ч.3 ст. 185 КК України як за один злочин.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
18.12.2015 року близько 01.00 години ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, таємно проникли до домоволодіння ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 , де з дерев`яного ящика, що був у подвір`ї, викрали 100 кг пшениці вартістю 370 грн.

Судом за цим епізодом дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.
19.12.2015 року, у вечірній час, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись на території домоволодіння ОСОБА_9 , з дерев`яного ящику викрали 150 кг пшениці вартістю 550,50 грн. Крім того ОСОБА_6 таємно, шляхом зривання навісного замку з дверей, проник до приміщення літньої кухні, звідки викрав банку кави «Egoist cafe noir» вартістю 150 грн. та пиріг.
Судом за цим епізодом дії ОСОБА_6 кваліфіковані (в межах висунутого обвинувачення) за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у приміщення.
19.02.2016 року у період часу з 01.00 год. до 02.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проник до території домоволодіння ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , та з господарчої будівлі таємно викрав 8 мішків з соняшниковим насінням вагою 160 кг і одного мішка з добривами аміачною селітрою вагою 50 кілограмів, а всього на загальну суму 2 207 грн.
Судом за цим епізодом дії ОСОБА_6 кваліфіковані (в межах висунутого обвинувачення) за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення чи сховище.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та, уточнивши вимоги, просив виключити з обвинувачення, визнаного судом доведеним, посилання суду про вчинення 18.12.2015 року ОСОБА_6 крадіжок спільно з ОСОБА_8 , оскільки останній перебуває у розшуку, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 є обґрунтованими та відповідають дослідженим судом доказам. Кваліфікація дій обвинуваченого за епізодом від 18.12.2015 року за ч.2 ст. 185 КК України апелянтом не оспорюється.

Як вбачається з висунутого обвинувачення, яке визнано судом доведеним, судом кваліфіковані дії ОСОБА_6 в межах висунутого обвинувачення за епізодом від 18.12.2015 року за ч.3 ст. 185 КК України, та за епізодом від 19.02.2016 року - за ч.3 ст. 185 КК України, окремо за кожним зазначеним епізодом обвинувачення. При цьому, судом першої інстанції призначено покарання за кожним зазначеним епізодом обвинувачення теж окремо.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції не врахував наступні роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 04.06.2010 року: якщо злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину, їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК.

Крім того, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судам кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції.

За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що злочинні дії ОСОБА_6 , які він вчинив 18.12.2015 року та 19.02.2016 року, в обох випадках, утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Отже, кваліфікація дій ОСОБА_6 , як і призначення покарання за вказаними двома епізодами крадіжок, повинна здійснюватися за ч.3 ст. 185 КК України як за один злочин.

У зв`язку із викладеним, судом першої інстанції допущене неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому вирок на підставі п. 4 ч.1 ст. 408 КПК України підлягає зміні.

Крім того, суд першої інстанції, формулюючи обвинувачення, визнане доведеним, безпідставно послався на вчинення ОСОБА_6 злочинів спільно ОСОБА_8 , оскільки щодо останнього матеріали виділені в окреме провадження та рішення щодо останнього не прийнято. Тому з обвинувачення, визнаного судом доведеним, слід виключити посилання суду про вчинення 18.12.2015 року ОСОБА_6 крадіжок спільно з ОСОБА_8 .

Керуючись ст. ст. 404, 407, 408,409,413 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 01 червня 2016 року відносно ОСОБА_6 в частині засудження за сукупністю злочинів, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, та призначення покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України, - змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, а за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 вважати засудженим до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 вважати звільненим від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки із покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ч.1 ст. 76 КК України (в редакції Закону від 14.04.2009 року).

З обвинувачення, визнаного судом доведеним, виключити посилання суду про вчинення 18.12.2015 року ОСОБА_6 крадіжок спільно з ОСОБА_8 .

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3