Справа № 524/4689/16-к
Провадження №1-кс/524/1031/16
04.07.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області
у складі:головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кременчука Полтавської області заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_4 ,-
17.06.2016 року до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області надійшла скарга ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , голови ГО «УКРОП Кременчук» ОСОБА_6 , на бездіяльність начальника слідчого відділу Кременчуцького ВП щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяви-повідомлення про кримінальне правопорушення від 13.06.2016 року, згідно ст.. 364 ч.1 КК України в порядку ст.. 214 КПК України.
Відповідно до ст.. 35 КПК України вищевказана скарга була розподілена слідчому судді ОСОБА_4 .
30.06.2016 року у провадження Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області надійшла заява скаржника ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_4 , в якій він зазначає, що в провадженні Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області знаходиться скарга на бездіяльність начальника слідчого відділу Кременчуцького ВП щодо не внесення до єдиного реєстру досудових розслідувань заяви-повідомлення про кримінальне правопорушення від 13.06.2016 року, згідно ст. 364 ч.1 КК України в порядку ст. 214 КПК України. Фігурантом заяви про кримінальне правопорушення є міський голова міста Кременчука ОСОБА_7 , який підписав рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 25.04.2016 року № 363 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 08.07.2013 року № 351». Також, зазначає голова Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_4 поєднує в собі особу, яка виконує адміністративні обов`язки та обов`язки слідчого судді. Згідно зі ст. 13 Кодексу суддівської етики, який затверджений рішенням XI (чергового) з`їзду суддів України від 22.02.2013 р. (надалі - Кодекс суддівської етики) суддя, що перебуває на адміністративній посаді в суді, повинен утримуватися від поведінки, дій, які можуть призвести до виникнення сумнівів у єдиному статусі суддів... Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (справи Межнаріч проти Хорватії, Ветштайн проти Швейцарії, Мікалефф проти Мальти) «... навіть прояви неупередженості мають значення, іншими словами, «правосуддя має не тільки здійснюватися, а повинно також демонструватись». Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Так, кожний суддя стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості повинен відмовитись від розгляду справи. У зв`язку з тим, що не починаючи судового засідання, слідчий суддя ОСОБА_4 викликав до себе в кабінет журналіста газети «УКРОП Кременчук» ОСОБА_8 з метою перешкоджання їй здійснювати свої професійні обов`язки, а потім взяв від неї розписку про нерозголошення таємниці досудового розслідування, якого взагалі не існувало, виникає велике занепокоєння щодо упереджених та протиправних дій слідчого судді ОСОБА_4 . Також йому стало відомо про те, що Автозаводський районний суд міста Кременчука намагається отримати від органів міського самоврядування за сприянням міського голови ОСОБА_7 грошових коштів у розмірі понад 3 млн.грн. для задоволення побутових та адміністративних потреб суду. З цього питання безпосередній представник Автозаводського районного суду міста Кременчука, який підпорядковується голові суду неодноразово спілкувався з посадовими особами міськвиконкому та міським головою ОСОБА_7 . При цьому, стає незрозумілим якою нормою права передбачено в позасудовий спосіб отримання від всіх присутніх в судовому засіданні та журналістів розписок про нерозголошення таємниці слідства, яке не існує. На погляд заявника , слідчий суддя ОСОБА_4 порушив вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 11, ст.5 та ст. 56 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст.ст. 9, 21, 27, 328 КПК України. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції України та п. 4 ч.1 ст.75 КПК України заявник ОСОБА_3 просить суд відвести слідчого суддю ОСОБА_4 від розгляду справи за його скаргою на бездіяльність начальника слідчого відділу Кременчуцького відділення поліції щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяви-повідомлення про кримінальне правопорушення.
Заявник ОСОБА_3 у судове засідання не з,явився , надав суду заяву про розгляд справи за його заявою про відвід слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_4 у його відсутність , просить суд задовольниити його заяву ( а.с. 7) Суд вважає розглянути справу у його відсутність.
Прокурор ОСОБА_9 у судове засідання не з,явився , у телефонному режимі повідомив , що не заперечує про розгляд заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_4 у його відсутність.
Начальник СВ Кременчуцького відділу поліції у Полтавській області ОСОБА_10 у судове засідання не з`явилась, про час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи про відвід слідчого судді ОСОБА_4 за її відсутність (а.с. 4). Суд вважає розглянути справу у її відсутність.
ОСОБА_5 у судове засідання не з,явився , про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином , про що свідчить телефонограма секретаря судового засідання ОСОБА_2 від 02.07.2016 року ( а.с. 6) , про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає розглянути справу у його відсутність.
ОСОБА_6 у судове засідання не з,явилась , про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином , про що свідчить телефонограма секретаря судового засідання ОСОБА_2 від 02.07.2016 року ( а.с. 6) , про причини неявки суду не повідомила. Суд вважає розглянути справу у її відсутність.
Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з наступних підстав :
У відповідності з ч.1 ст.47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.
Відповідно до п.3 та п. 4 ч.1 ст. 75 КПК України слідчий суддя , суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні : якщо він особисто , його близькі родичі чи члени його сім,ї заінтересовані в результаті провадження , та за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Згідно ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.
У частині 1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, зазначено , що кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону»
Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.
Зі змісту заяви ОСОБА_3 можливо зробити висновок про те, що однією із підстав відводу слідчого судді ОСОБА_4 є незаконне відібрання від учасників судового засідання, а саме від нього та журналіста газети «УКРОП Кременчук» ОСОБА_8 , розписки про нерозголошення відомостей досудового розслідування , але суд вважає, що доводи заявника фактично зводяться до незгоди з діями головуючого по справі , слідчого судді ОСОБА_4 , між тим, даних яких свідчили про неупередженість і заінтересованість судді в розгляді справи, в заяві не наведені, що відповідно до вимог вищезазначеного законодавства не є підставою для відводу судді від розгляду справи. Те, що заявник не погоджується з діями головуючого може бути ним оскаржено в іншому передбаченому законом порядку.
Також як зазначає заявник ОСОБА_3 підставою для відводу слідчого судді ОСОБА_4 він вважає те , що останній займає у судді адміністративну посаду голови суду і розглядає скаргу про не внесення відомостей про кримінальне правопорушення скоєне міським головою Кременчуцької міської ради ОСОБА_7 , який є розпорядником бюджетних коштів і згідно рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області VІ сесії міської ради VІІ скликання від 29.03.2016 року була затвердження Програма сприяння населенню міста у судовому захисті , розвитку правової свідомості населення та організаційного забезпечення діяльності Автозаводського та Крюківського районних судів міста Кременчука Полтавської області на 2016-2018 роки і є додаток до цієї програми про орієнтований розрахунок коштів міського бюджету на фінансування Програми Автозаводського районного суду міста Кременчука, але суд вважає ці доводи безпідставними, оскільки відповідно до вимог ст.. 6 Конституції України державна влада в України здійснюється на засадах її поділу на законодавчу , виконавчу та судову, а згідно ст.. 126 Конституції України вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється , також вищевказане рішення приймалось колегіально міською радою , відповідно до вимог Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні» , а не одноособово міським головою ОСОБА_7 ,а додаток винесений і стосується саме рішення міської ради , яке як вище зазначив суд приймалось колегіально , і дані кошти тільки планується виділити у майбутньому і це питання буде також вирішуватись колегіально , сесію Кременчуцького міської ради ,тому суд вважає , що це не є підставою, передбаченою ст.. 75 ч.1 п.3 КПК України для відводу судді, також даний факт не може вплинути на неупередженість при розгляді справи за скаргою на бездіяльність начальника слідчого відділу Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області слідчим суддею ОСОБА_11 , так як відповідно до практики Європейського Суду з прав людини при визначенні терміну безсторонність можливо провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.
Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки. А як встановлено судом , заявник не надав доказів того , що слідчий суддя ОСОБА_4 є упередженим і не безстороннім у розгляді його скарги .
Суб`єктивними обставинами, за наявності яких можна зробити висновок про невідповідність суду вимогам неупередженості є, наприклад, висловлювання голови суду по суті правової проблеми у засобах масової інформації до свого головування у судовому органі, покликаному вирішити справу ("Сандер проти Сполученого Королівства"); Так, у рішенні у справі "Бушемі проти Італії" було визнано порушення суб`єктивного критерію неупередженості суддів, адже голова суду, в якому мала розглядатися справа, у пресі вжив висловлювання, які натякали на негативну оцінку заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі. З огляду на це Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що судді при виконанні ними службових обов`язків мають бути стриманими, щоб гарантувати репутацію безстороннього судочинства.
Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.
Крім наведених об`єктивними обставинами, що можуть свідчити про упередженість суду, у практиці ЄСПЛ визнавались такі: члени суду, що мали розглядати справу, вже брали участь у ній у іншій процесуальній ролі, наприклад, прокурор, адвокат, суддя у суді нижчої інстанції тощо ("П`єрсак проти Бельгії"); суддя, що бере участь у справі про оспорювання законодавчих нормативних актів раніше висловлювався з цього приводу як консультант. Такі підстави , які також знайшли своє відображення у національному законодавстві , а саме у ст..75 КПК України судом не були встановлені.
Керуючись ст.ст. 34, 75, 80-81, 372 КПК України, суд
Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя :