Справа №468/363/16-к 03.08.2016

Провадження № 11-кп/784/659/16 Категорія ст. 185 ч. 2 КК України
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючої ОСОБА_2
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_5
- ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України; -
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_10
обвинувачений ОСОБА_7
захисник ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції і вимог апеляційної скарги.
Вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 08 червня 2016 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Інгулка Баштанського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого на АДРЕСА_1 та проживаючого на АДРЕСА_2 , раніше судимого:

30.07.2012 року Новобузьким райсудом Миколаївської області за ст. 185 ч. 3, 304 ч. 1 КК України із застосуванням ст. 70, 71 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням передбачених п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків; -

- засуджено за ст. 185 ч. 2 КК України на 1 (один) рік обмеження волі;

Постановлено міру покарання ОСОБА_7 обчислювати з часу приведення вироку до виконання.

Цим же вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Інгулка Баштанського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, відповідно до ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого на АДРЕСА_2 та проживаючого на АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Інгулка Баштанського району Миколаївської області, українця, громадянина України, із загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, відповідно до ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого на АДРЕСА_3 ,

засуджено (кожного):

за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 76 КК України на засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

Вирішено питання щодо речових доказів по справі.

За змістом апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 просить вирок змінити, пом`якшивши призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання та застосувавши ст. 75 КК України.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Захисник ОСОБА_6 вважає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого ОСОБА_7 . При цьому посилається; на перебування обвинуваченого у цивільному шлюбі, що він є єдиним годувальником в сім`ї, в якій двоє малолітніх дітей; вчинив злочин через тяжке матеріальне становище, в яке потрапив через втрату роботи; за місцем проживання характеризується позитивно; повністю визнав провину, щиро кається у скоєному злочину, активно сприяв розкриттю злочину, на момент вчинення злочину закінчився іспитовий строк.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
15 грудня 2015 року о 03.20 год., ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , переслідуючи корисливий намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, вступили в злочину змову, спрямовану на вчинення крадіжки особистого майна ОСОБА_11 з території її домоволодіння на АДРЕСА_4 .

З цією метою, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 через неогороджену територію городу потрапили на територію вказаного домоволодіння. На території домоволодіння ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 з під задньої стіни приміщення сінника таємно викрали дві металеві труби діаметром 20 см. та довжиною 3,5 м. вартістю 680 грн./шт. та одну металеву трубу діаметром 20 см. та довжиною 5 м. вартістю 980 грн., на загальну суму 2 340 грн.

З викраденим майном ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_7 покинули місце вчинення злочину та у подальшому розпорядилися ним на власний розсуд.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги першого, заперечення прокурора ОСОБА_10 проти апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000793 та додатково надані стороною захисту матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає її не підлягаючою задоволенню з таких підстав.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зазначеним вимогам вирок суду відповідає в повній мірі.

Дослідженим доказам суд першої інстанції дав належну оцінку та обґрунтовано дійшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та вірно кваліфікував його дії як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Фактичні обставини справи та кваліфікацію вчиненого злочину захисник ОСОБА_6 не оспорює, а тому відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційним судом вирок у цій частині не перевіряється.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості; визнання обвинуваченим своєї вини; дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який за місцем проживання характеризується посередньо, не працює.
Також судом враховано, що оскільки за наявними у справі матеріалами питання щодо звільнення ОСОБА_7 від покарання або направлення його в місця позбавлення волі для відбування призначеного за вироком Новобузького райсуду Миколаївської області від 30.07.2012 року покарання на день розгляду даної справи не вирішено, а інкримінований йому злочин вчинено після визначеного судом іспитового строку, передбачені ст. 78 КК України підстави для застосування ст. 71 КК України на час постановлення вироку відсутні.

Матеріали справи не містять відомостей про вчинення ОСОБА_7 злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин (в тому числі і щодо тяжкого матеріального становища обвинуваченого); а також про його активне сприяння розкриттю цього злочину, на що посилається захисник в своїй апеляційній скарзі.
Таким чином, суд врахував ті пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_7 обставини, та обставини про його особу, на які посилається в апеляційній скарзі захисник.
За такого суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі на певний строк.
З урахуванням вчинення обвинуваченим злочину середньої тяжкості та врахованих судом першої інстанції обставин, колегія суддів не вбачає підстав вважати призначене покарання занадто суворим та таким, що не відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_7 . Крім того, жодного обґрунтування з цього приводу захисник в апеляційній скарзі не навів.
Призначене покарання є справедливим і співрозмірним особі обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним злочину та конкретних обставин його вчинення, призначено у мінімальному розмірі санкції ч. 2 ст. 185 КК України для цього виду покарання.

Призначене покарання, на думку апеляційного суду, відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, оскільки є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення нових злочинів, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Твердження захисника про не врахування судом першої інстанції сімейного стану обвинуваченого ОСОБА_7 є безпідставними, оскільки матеріали справи спростовують зазначене. Так, відповідно до довідки Інгульської сільської ради від 16.12.2015 року № 1904 він є одинокопроживаючим (а. п. 60).
Жодних інших даних суду першої інстанції ні одна із сторін судового кримінального провадження не надала.
Надані стороною захисту під час апеляційного розгляду відомості про сімейний стан обвинуваченого ОСОБА_7 - про укладення ним шлюбу 02.08.2016 року та свідоцтв про народження двох дітей - є лише даними про його особу і відсутні підстави для визнання їх пом`якшуючими покарання обставинами.
Що стосується посилання захисника на позитивну характеристику за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 , то характеристика, що міститься в матеріалах справи (а. с. 59) вірно розцінена судом як посередня. Інших характеризуючих даних матеріали справи не містять, а захисник таких даних апеляційному суду не надав.
Твердження захисника про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 ст. 75 КК України є безпідставними.
При цьому, з урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд також приймає до уваги відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , що містяться у листі інспектора Корабельного РВ м. Миколаєва кримінально-виконавчої інспекції управління ДПтС України в Миколаївській області від 18.05.2016 року № 2562, відповідно до якого 19.08.2014 року кримінально-виконавчою інспекцією було надіслано подання до Корабельного районного суду м. Миколаєва для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням громадянину ОСОБА_7 у зв`язку з невиконанням обов`язків покладених на нього згідно вироку Новобузького районного суду Миколаївської області, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до органів кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти органи кримінально- виконавчої інспекції про зміну місця проживання. У зв`язку із тим, що засуджений не повідомив органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, кримінально-виконавчою інспекцією було проведено першочергові розшукові заходи для встановлення місця проживання ОСОБА_7 . Вжитими заходами не вдалося встановити місце проживання засудженого, тому кримінально-виконавчою інспекцією було надіслано подання про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів до Корабельного РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області. 03.12.2014 року Корабельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області було заведено розшукову справу за номером 0414032 та 05.01.2016 року був знятий з розшуку у зв`язку із встановленням місця знаходження. 14.01.2016 року ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва надано дозвіл на затримання засудженого для доставки ОСОБА_7 в судове засідання Корабельного районного суду м. Миколаєва для судового розгляду подання кримінально-виконавчої інспекції. На теперішній час судове засідання не відбулося (а. п. 112).
Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив, що дійсно не виконував покладені на нього судом обов`язки протягом встановленого попереднім вироком суду іспитового строку, оскільки виїхав на інше місце проживання.
З огляду на зазначене, відсутні підстави як для пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, так і для звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
За такого апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Залишити без змін вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 08 червня 2016 року яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуюча: ОСОБА_2

Судді:

ОСОБА_3

ОСОБА_12