Справа № 570/1358/16-к
Номер провадження 1-кс/570/159/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2016 року
Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,
з участю засудженого ОСОБА_2 ,
представника ВЦ ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне, вул.П.Могили 24) в режимі відеоконференції з Городоцьким виправним центром УДПтС України в Рівненській області (№131) заяву захисника засудженого адвоката ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 при розгляд подання та його заяви про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_2 від відбування покарання,
в с т а н о в и в :
захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 заявив відвід судді ОСОБА_6 , подавши відповідну заяву, мотивуючи це тим, що у нього є сумніви в неупередженості та об`єктивності вказаного судді при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від покарання його засудженого, оскільки з жовтня 2015 року вказаний суд безпідставно, на його думку, відмовляє у його задоволенні.
Скаржник, прокурор та представник Рівненської районної державної адміністрації до суду не з`явилися, скаржник та прокурор у поданих до суду заявах не заперечують проти її задоволення.
В судовому засіданні засуджений підтримав заяву повністю і по аналогічних мотивах, просить розглянути її у відсутність осіб, які не з`явилися до суду.
Представник Городоцького ВЦ розгляд даної заяви покладає на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників розгляду заяви, ознайомившись із матеріалами справи, суд прийшов до таких висновків.
Відповідно до припису ч.2 ст.43 КПК засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили. Як встановлено ч.3 цієї статті засуджений має права обвинуваченого, передбачені ст.42 цього Кодексу, в обсязі, необхідному для його захисту на відповідній стадії судового провадження.
Ст.75 КПК України встановлює перелік підстав, коли суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу. Згідно ч.5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивними критеріями. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду. Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.
У п.п.66, 69, 70 рішення від 10 грудня 2009 року у справі "Мироненко і Мартиненко проти України" вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатись для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.
Зважаючи на складність і різноманітність справ, життєвих явищ, із ними пов"язаних, законодавець не став встановлювати вичерпний перелік підстав для відводу судді, надавши можливість у кожному окремому випадку вирішувати питання про його об"єктивність і неупередженість. Необхідно зазначити, що «іншими обставинами», про які йде мова щодо суб`єктивних підстав відводу, можуть бути різні: зазначені обставини можуть і не бути об`єктивними, які б реально свідчили про упередженість судді. Процесуальний закон не наділяє повноваженнями суд встановлювати обставини, які б свідчили про упередженість, та оцінювати ці обставини за своїм внутрішнім переконанням, не уповноважений суд і надавати оцінку сумніву заявника. Суд приймає до уваги букву і дух закону, зокрема КПК України, щодо підстав для відводу судді. Судом приймаються до уваги положення ст.19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Сторони через своє світосприйняття не завжди об`єктивно надають оцінку діям судді. Природньо, що один з учасників процесу виражає своє незадоволення з приводу перебування справи в провадженні конкретного судді, тому сторона у заяві зазначає про упередженість суду при розгляді справи. За суб`єктивним критерієм, будь-яких доказів такої поведінки судді, зокрема що він виявляє упередженість або безсторонність при розгляді даного кримінального провадження не наведено і доказів цього не здобуто. В даній ситуації неможливо говорити про те, що стосунки, що розглядаються, мають таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.
За таких обставин суд приходить до висновку, що законних підстав для відводу судді ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_2 від відбування покарання не вбачається, тому заява про відвід судді не підлягає задоволенню.
Повторне подання клопотання про відвід вже іншого судді Рівненського районного суду Рівненської області свідчить про відверте небажання засудженого, щоб дана справа розглядалася суддями вказаного суду, про його намагання затягнути розгляд кримінального провадження.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст.75, 80 КПК України, суд
у х в а л и в:
відмовити у задоволенні заяви захисника засудженого адвоката ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 при розгляді подання та його заяви про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_2 від відбування покарання.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1