Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/992/16-к
н/п 1-кп/490/330/2016
ВИРОК
Іменем України
24 лютого 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченого,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт, складений за наслідками досудового розслідування кримінального провадження № 0002353 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Комсомольська Комуна м. Конотоп Сумської області, є громадянином України, раніше не судимим, неодруженим, має базову загальну середню освіту, проходить військову службу на посаді ремонтника ВМТЗ 11-ої протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) у військовому званні матрос, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України у редакції від 12.02.2015, -

В С Т А Н О В И В :
19 вересня 2015 року о 08 год. 00 хв. ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, призваним на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 за мобілізацією, проходячи військову службу на посаді водія 3-го розрахунку 1-го прититанкового артилерійського взводу 11-ої протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), будучи обізнаним з умовами проходження військової служби, діючи умисно з метою ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився після наданої йому відпустки до військової частини без поважних причин та незаконно перебував за її межами, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання у с. Комсомольська Комуна м. Конотоп Сумської області до 04 грудня 2015 року, крім часу перебування на стаціонарному лікуванні у Конотопській ЦРЛ в період з 10 жовтня 2015 року по 21 жовтня 2015 року.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, винним себе визнав повністю та повідомив, що дійсно був призваним на військову службу за мобілізацією та ознайомлений з умовами проходження військової служби. 29 серпня 2015 року йому було надано відпустку, з якої він мав повернутися 18 вересня 2015 року. Однак через наявне в нього заварювання він у встановлений час до військової частини не повернувся, оскільки займався вдома самолікуванням, а у період з 10 жовтня 2015 року по 21 жовтня 2015 року через ускладнення внаслідок лікування перебував на стаціонарному лікуванні та з`явився до військової частини лише 04 грудня 2015 року. Усвідомлює, що вчинив кримінальне правопорушення та щиро кається, бажає продовжити військову службу.

Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, і жоден з учасників процесу ці обставини не оспорює, з огляду на що суд вважає їх встановленими.

Наведені вище дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України у редакції від 12.02.2015, як нез`явлення вчасно без поважних причин на службу, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного часу, військовослужбовцем.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує, що він вчинив тяжкий умисний злочин, його особу, а саме те, він має постійне місце проживання, є раніше не судимим та вперше притягається до кримінальної відповідальності, має захворювання слухового апарату, за місцем несення служби характеризуються посередньо, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та як обставини, що його пом`якшують, щире каяття підсудного та з`явлення його зі зізнанням.

З урахуванням викладеного, суд вважає можливим, на підставі ч. 1 ст. 69 КК України, перейти до більш м`якого виду покарання, ніж той, що передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, і за вчинений злочин призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту строком на два місяці.

З огляду на тривалість ухилення ОСОБА_4 від військової служби, що з урахуванням його знаходження на стаціонарному лікуванні, складала близько двох місяців, суд вважає зазначене вище покарання таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину, а також таким, що є необхідним і достатнім для його виправлення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України у редакції від 12.02.2015, та, на підставі ч. 1 ст. 69 КК України, призначити йому покарання у виді арешту строком на два місяці.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: