АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1821/2016 Суддя у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 186 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду

м. Києва від 26 серпня 2016 року у кримінальному провадженні № 0014232 щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 14 червня 2010 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2

ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років та

16 вересня 2015 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

за участю: прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2016 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Судом вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

За вироком суду ОСОБА_7 26 листопада 2015 року приблизно о 21 год. 20 хв., разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись біля будинку № 80/57 по пр. Перемоги в м. Києві, звернули увагу на ОСОБА_9 , майном якого вирішили незаконно заволодіти та вступили між собою в попередню змову.

З метою виконання свого злочинного наміру, направленого на відкрите викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, ОСОБА_7 та особа, матеріали якої виділені в окреме провадження, наблизилися ззаду до ОСОБА_9 і несподівано до останнього застосували насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, а саме руками штовхнули останнього в спину, від чого той втратив рівновагу та впав на асфальт, отримавши тілесні ушкодження у вигляді забійної рани обличчя та правого плеча, після чого відкрито, а ОСОБА_7 повторно, викрали майно, що належить ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон «DONDO», вартістю 500 грн., в якому знаходилася сім-картка оператора «Київстар», вартістю 20 грн., а також речі, які не становлять для потерпілого матеріальної цінності, а всього заволоділи майном потерпілого ОСОБА_9 на загальну суму 520 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення і правильність кваліфікації його діяння, посилаючись на те, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання не застосував закон про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню, зокрема ст. 75 КК України, просить змінити вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2016 року, призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

За доводами захисника, в суді першої інстанції було доведено, з урахуванням особи обвинуваченого та його ставлення до вчиненого діяння, що виправлення ОСОБА_7 можливе без реального відбування покарання, отже суд безпідставно не застосував положення ст. 75 КК України, які підлягали застосуванню.

Зокрема, як зазначає захисник, суд фактично не прийняв до уваги надані стороною захисту в суді документи про початок працевлаштування обвинуваченого, позитивні характеристики з реабілітаційного центру у формі громадської організації щодо підтвердження дійсних намірів ОСОБА_7 порвати зі своїм минулим та позбавитися від залежності вживання наркотичних речовин, які в сукупності з обставиною, що пом`якшує покарання, доводять наявність підстав для застосування ст. 75 КК України

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали вимоги поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора щодо доводів апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому висновки суду, за встановлених у вироку обставин, про доведеність винуватості ОСОБА_7 у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, що відповідає юридичній кваліфікації за ч. 2 ст. 186 КК України, колегія суддів не перевіряє, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорюються.

Що стосується покарання, то на думку колегії суддів, судом першої інстанції ОСОБА_7 призначено покарання у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України.

Так, згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції, як вважає колегія суддів, дотримав зазначені вимоги закону.

Як убачається з кримінального провадження та вироку, обираючи ОСОБА_7 вид та міру покарання, суд першої інстанції на виконання вимог ст. 65 КК України урахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином), відношення обвинуваченого до скоєного, визнавши обставиною, яка пом`якшує покарання - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, дані про особу винуватого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває на обліку у лікаря нарколога, проходить курс реабілітації від наркозалежності.

Зваживши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, визначивши його розмір у мінімальній межі санкції ч. 2 ст. 186 КК України та навівши при цьому переконливі підстави такого рішення.

Доводи захисника про неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність, а саме незастосування вимог ст. 75 КК України, не заслуговують на увагу.

За положеннями ст. 75 КК України у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Приймаючи до уваги конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість вчиненого злочину та індивідуальні особливості цього злочинного діяння, відношення обвинуваченого до своїх дій та особу винного, який раніше судимий і вчинив новий злочин проти власності лише через місяць після звільнення з місць позбавлення волі, перебуває на обліку у лікаря нарколога, в цілому характеризується посередньо, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про можливість виправлення і перевиховання ОСОБА_7 лише в умовах ізоляції від суспільства та вважає, що призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, а тому і не вбачає підстав для пом`якшення покарання і застосування ст. 75 КК України, як про це просить в апеляційній скарзі захисник.

При цьому колегія суддів уважає необхідним зазначити, що всі обставини провадження та сукупність даних, що характеризують особу обвинуваченого, з якими апелянт пов`язує свої вимоги, були враховані судом при вирішенні питань, пов`язаних з призначенням покарання, а те, що ОСОБА_7 на час розгляду провадження в суді першої інстанції розпочав процедуру офіційного працевлаштування та реабілітації від наркотичної залежності не є достатніми підставами для висновку про можливість його виправлення без відбування покарання.

Оскільки переконливих аргументів щодо можливості виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням захисник в апеляційній скарзі не навів, колегія суддів уважає безпідставними доводи захисника про неправильне застосування судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання вимог закону України про кримінальну відповідальність, а тому відмовляє у задоволенні апеляційної скарги.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, у матеріалах провадження не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2016 року стосовно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ ________________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4