Справа № 395/850/15-к
Провадження № 1-кп/395/2/2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2016 року м. Новомиргород
Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_2 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , секретаря судового засідання ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_2 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 та клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 на особисте зобов`язання або домашній арешт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000883 від 09.10.2014 р., стосовно

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Новомиргорода, Кіровоградської області, який зареєстрований по АДРЕСА_1 , але фактично тимчасово проживав по АДРЕСА_2 , циган, громадянин України, не працює, з початковою освітою (6 класів), одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, військовозобов`язаний, раніше судимий:

23.12.2004 р. Кіровоградським апеляційним судом за ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 187, пп. 6, 12 ст. 115 КК України;

05.07.2011 р. Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 147, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 189 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі;
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Андріївка, Новомиргородського району Кіровоградської області, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_3 , українець, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, працює охоронником в ТОВ «Оситнянське», раніше не судимий;

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Свердловськ, Луганської області, який зареєстрований по АДРЕСА_4 , але фактично тимчасово проживав по АДРЕСА_5 , українець, громадянин України, з початковою освітою (2 класи), неодружений, зі слів має на утриманні трьох малолітніх дітей, не працює, раніше не судимий.

обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189 КК України,

В С Т А Н О В И В :
У провадженні Новомиргородського районного суду перебуває вищевказане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189 КК України.

За ухвалою Новомиргородського районного суду від 23.02.2016 р. строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 було продовжено до 26.04.2016 р.

14.04.2016 р. до районного суду звернувся прокурор ОСОБА_14 з клопотанням про продовження строку застосування заходів забезпечення кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_14 власне клопотання підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені у зазначеному клопотанні.

Захисник адвокат ОСОБА_15 вважає клопотання прокурора безпідставним та, в свою чергу, заявив клопотання, відповідно до якого пропонує змінити обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання або домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_16 у суді власну причетність до інкримінованих кримінальних правопорушень не визнав повністю, бо не вважає себе винуватим у їх вчиненні.

Він також категорично заперечує проти задоволення вказаного клопотання прокурора і підтримує клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши думку інших учасників судового провадження, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора ОСОБА_2 та відмовити у задоволенні клопотання захиснику ОСОБА_17 з таких міркувань.

Захисник ОСОБА_15 обґрунтував власне клопотання тим, що обвинувачений ОСОБА_16 , будучи уродженцем та жителем м. Свердловськ, Луганської області, через тимчасову окупацію вказаної області в установленому порядку зареєстрував тимчасове проживання в АДРЕСА_5 , раніше до будь-якої відповідальності не притягувався, відсутні будь-які ризики для продовження тримання його під вартою, характеризується позитивно, від дружини ОСОБА_18 має трьох малолітніх дітей, які перебувають на його утриманні, позовних вимог щодо ОСОБА_5 потерпілою стороною не заявлено, погіршенням стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 через невідповідність умов його тримання під вартою міжнародним стандартам.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Як вбачається з наданих суду документів, органи досудового розслідування обвинувачують ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189 КК України, які за законом віднесені до тяжких злочинів та за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Проте, враховуючи обставини справи, суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

При цьому суд визнає за реальну небезпеку можливість ухилення обвинуваченого від правосуддя у разі зміни обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що виправдовують потребу у триманні обвинуваченого під вартою.

Суд дійшов висновку, що є обґрунтовані підстави вважати, що існують ризики, передбачені пп. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились.

Окрім цього, відповідно до вимог ст. 178 КПК України суд врахував, що обвинувачений ОСОБА_16 не працює, його місце проживання зареєстровано на території здійснення антитерористичної операції.

Тому, з урахуванням серйозності висунутого стосовно нього обвинувачення, суд вважає, що вищенаведені обставини будуть суттєвою перешкодою для здійснення за ним контролю з боку прокурора або суду у разі зміни запобіжного заходу на особисте зобов`язання або домашній арешт та сприятимуть ухиленню від правосуддя у випаду звільнення з-під варти.

Твердження сторони захисту, що необхідність тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтована лише тяжкістю обвинувачення є безпідставним, оскільки судом враховано всі передбачені законом обставини, які беруться до уваги при вирішенні питання про обрання, продовження або зміни міри запобіжного заходу.

З огляду на це також безпідставним суд визнає посилання сторони захисту на рішення Європейського суду з прав людини щодо неприпустимості тримання під вартою особи на підставі лише обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину.

Крім того, наведені стороною захисту рішення стосуються інших обставин, які не є подібними обставинам у даному кримінальному провадженні, а тому не можуть бути застосовані для оцінки доцільності зміни міри запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання або домашній арешт.

Вирішуючи питання про доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованих правопорушень, його вік, стан здоров`я, в тому числі те, що він з 06 жовтня 2015 року лікується в КЗ «Обласна туберкульозна лікарня», а також ту обставину, що, у разі залишення щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, він не буде позбавлений можливості продовжити лікування у вказаному протитуберкульозному закладі, його сімейний стан (як повідомив суду сам обвинувачений, він офіційного шлюбу не укладав, а доказів перебування його у шлюбі і наявність на утриманні трьох малолітніх дітей стороною захисту суду не надано), відсутність місця роботи, те, що постійне місце проживання зареєстровано на території, де досьогодні проводиться антитерористична операція, відсутність доказів реєстрації тимчасового місця проживання обвинуваченого у м. Новомиргороді, Кіровоградської області.

Окрім цього, суд ураховує, що відповідно до приписів ст. ст. 1, 11 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» законом встановлені певні обмеження прав осіб, хворих на заразні форми туберкульозу.

Як вбачається з додатків до обвинувального акту, в наявності є позовна заява потерпілого ОСОБА_19 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди з усіх винуватців.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_20 підтримав власний позов у повному обсязі.

Тому посилання сторони захисту на відсутність претензій у вказаного потерпілого безпідставне.

Також безпідставною є вказівка сторони захисту на неявку у судове засідання потерпілого ОСОБА_21 .

Насправді 29.03.2016 р. вищевказаний потерпілий прибув до суду, проте судове засідання не відбулося, бо обвинувачений ОСОБА_22 спочатку погодився на його проведення дистанційно в режимі відео конференції, а у подальшому категорично відмовився.

До того ж суд враховує способи вчинення кримінальних правопорушень, кількість інкримінованих обвинуваченому епізодів, загальну вартість майнових цінностей, отриманих у результаті протиправних дій, у зв`язку з чим є достатньо підстав вважати, що застосування щодо обвинуваченого більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, якими є можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ураховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 слід задовольнити повністю.

Керуючись ст. ст. 176-179, 181, 183, 193-194, 196-197, 199, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора ОСОБА_2 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів задовольнити.

Міру запобіжного заходу тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без змін.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_13 на 60 днів, тобто до 24 червня 2016 року 20 години 00 хвилин.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання або домашній арешт відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
суддя ОСОБА_23
Згідно з оригіналом:

суддя ОСОБА_24