Справа № 202/3822/16-к
№ 1-кп/0202/314/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3 ,
законного представника потерпілих - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження № 0000920 від 19.04.2016 року відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянина України, не працюючого, освіта середня, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1
обвинуваченого за ч. 1 ст. 164 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.07.2010 року, зобов`язаний до щомісячної сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_4 , починаючи з 07 червня 2010 року та до досягнення повноліття.

Проте, внаслідок не сплати аліментів на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 знову звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, рішенням якого, від 03.04.2015, ОСОБА_5 було зобов`язано сплатити заборгованість по аліментам на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 34726,92 тис. грн. Крім того, цим же рішенням ОСОБА_5 зобов`язано щомісячно сплачувати аліменти на утримання його сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі % частини з всіх видів заробітку ( доходу ), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_4 .

Однак, ОСОБА_5 , умисно, порушуючи ч.2 ст.51, ч.5 ст.124 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно положення яких «батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття», в період часу з 01.07.2015 до 01.05.2016 злісно ухилявся від сплати, встановлених рішенням суду, коштів на утримання своїх дітей (аліментів).

Так, ОСОБА_5 , будучи працездатним, тривалий час ніде не працював, за сприянням в офіційному працевлаштуванні в державні органи не звертався.

З листопада 2015 року та по теперішній час ОСОБА_5 має неофіційні джерела доходів, однак ніяких виплат по поточним платежам та заборгованості по аліментним платежам не здійснює. Іншої матеріальної допомоги громадянці ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не надає.

Також, ОСОБА_5 на неодноразові виклики Індустріального ВДВС ДМУЮ, попередження про необхідність явки та надання державному виконавцю довідки з місця роботи, документів щодо підтвердження погашення заборгованості по аліментам та сплати поточних платежів не реагував, в результаті чого у ОСОБА_5 утворилась заборгованість по виплаті встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), що сукупно перевищує суму виплат за шість місяців відповідних платежів, відповідно до отриманих доходів, а саме за виконавчим листом №2-2221/2010г. Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.07.2010: борг на 31.05.2015 - 33812 грн. 90 коп., 2015 рік: липень - 1036 грн.04 коп., серпень - 1036 грн.04 коп., вересень - 1036 грн.04 коп., жовтень - 1036 грн.04 коп., листопад - 1036 грн.04 коп., грудень - 1036 грн.04 коп., 2016 рік: січень - 1036 грн.04 коп., лютий - 1036 грн.04 коп., березень - 1036 грн.04 коп., квітень - 1036 грн.04 коп.

Загальна сума заборгованості за виконавчим листом № 2-2221/2010 г. Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.07.2010 в період з 01.07.2015 до 01.05.2016 становить 44173 грн. 30 коп.

Крім того, заборгованість по виплаті встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), за виконавчим листом №202/12060/14-ІД Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.2015: 2015 рік: липень - 1036 грн.04 коп., серпень - 1036 грн.04 коп., вересень - 1036 грн.04 коп., жовтень - 1036 грн.04 коп., листопад - 1036 грн.04 коп., грудень - 1036 грн.04 коп., 2016 рік: січень - 1036 грн.04 коп., лютий - 1036 грн.04 коп., березень - 1036 грн.04 коп., квітень - 1036 грн.04 коп.

Загальна сума заборгованості за виконавчим листом №202/12060/14-ІД Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.2015 в період з 01.07.2015 до 01.05.2016 становить 10360 грн. 40 коп.

Загальна сума заборгованості за період з 01.07.2015 до 01.05.2016 становить 54533 грн. 70 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і показав, що він знає, що згідно рішень суду він повинен сплачувати аліменти на утримання своїх дітей синів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак вказані аліменти він не сплачував. Офіційно в даний час ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, має неофіційні джерела доходів. Зазначив, що йому було відомо про кримінальну відповідальність за невиплату аліментів.
Допитана у судовому засіданні законний представник потерпілих ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_5 ухиляється від сплати аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. На протязі двох останніх років вони не мешкають разом та на протязі одного року обвинувачений не зустрічався з дітьми.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , допитом законного представника потерпілих ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Суд встановив, що дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування по ч. 1 ст. 164 КК України кваліфіковані вірно, оскільки він своїми умисними діями, які виразились злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, те, що він не працює, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Також суд враховує обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, а саме щире каяття, що передбачено ст.66 КК України.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті. Саме таке покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, а також обставини справи суд доходить висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання у виді обмеження волі. В зв`язку з цим суд вважає доцільним застосувати ст. 75 КК України і звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробовуванням з одночасним покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Керуючись ст.ст.366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд ,-
УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1