Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/82/16-к
Провадження по справі № 1-кп/281/19/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2016 рокусмт. Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Лугини обвинувальний акт та угоду про примирення від 19 лютого 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань № 0000023 від 11.02.2016, по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя та зареєстрованого АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта повна загальна середня, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, не депутата, не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив крадіжку чужого майна при наступних обставинах.
Так, 09 лютого 2016 року близько 22.00 години обвинувачений ОСОБА_3 , приїхав на власному автомобілі марки «ВАЗ -25101» до бару, що розташований по АДРЕСА_1 . Побувши деякий час в барі, він вийшов з приміщення, сів в автомобіль, щоб їхати додому, але не зміг запустити двигун, так як розрядилася акумуляторна батарея.

Не вдалося запустити двигун і шляхом його штовхання. Після чого ОСОБА_3 згадав, що неподалік проживає ОСОБА_5 , який має власний автомобіль марки «ВАЗ -21074». Тоді в нього виник умисел на крадіжку чужого майна, а саме: акумуляторної батареї з автомобіля ОСОБА_5 , яку він мав намір поставити на власний автомобіль.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю сторонніх осіб поблизу домоволодіння ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , зайшов на подвір`я домоволодіння, звідки таємно викрав з автомобіля марки «ВАЗ -21074», державний номерний знак НОМЕР_1 акумуляторну батарею та з викраденим зник, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 400 грн.
Скоєне обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальне правопорушення суд кваліфікує за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватість свою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, визнав повністю.

До суду подано угоду про примирення у кримінальному провадженні № 0000023 від 19.02.2016, між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Відповідно до умов вищезазначеної угоди від 19 лютого 2016 року потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000023 за спільною ініціативою та обопільною згодою, у відповідності до ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, уклали дану угоду про примирення, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 185 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, та узгодили призначення покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді громадських робіт строком 60 годин.

У даній угоді зазначені роз`яснення потерпілому та обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

У судовому засіданні обвинувачений і потерпілий підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти затвердження угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно п. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Укладена між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України. Сторони врахували ступінь тяжкості вчиненого, особу винного, який характеризується позитивно, є потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільно відшкодував завданні збитки, раніше не судимий, вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, матеріальні збитки відшкодував потерпілому в повному обсязі, попросив вибачення у потерпілого, які останній прийняв, потерпілий до нього претензій ні морального, ні матеріального характеру не має і вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_3 при призначенні покарання можуть бути застосовані положення ст. 69 КК України, а саме: призначено покарання, нижче від найнижчої межі зазначене в санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що укладені між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 угода про примирення підлягає затвердженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду, укладену 19 лютого 2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_3 узгоджену з потерпілим ОСОБА_5 міру покарання за ч. 1 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді громадських робіт строком 60 годин.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази, а саме: акумуляторна батарея марки «NORD -60 Ач» сірого кольору, серійний номер , яку передано під розписку потерпілому ОСОБА_5 залишити останньому, як власнику.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Лугинський районний суд протягом 30 днів з моменту його оголошення.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1