Єдиний унікальний номер 722/1822/16-к
Номер провадження 1-в/722/933/16
21 вересня 2016 року Сокирянський районний суд Чернівецької області
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі,
Засуджений ОСОБА_4 12.09.2016 року звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище клопотанням, в якому просив з підстав, передбачених ст.82 КК України, замінити йому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.
Розгляд клопотання проводився за відсутності представника виправної колонії, голови спостережної комісії та засудженого, які будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилися.
Засуджений ОСОБА_4 подав до суду письмову заяву, в якій клопотання підтримав та просив розглянути за його відсутності та відсутності його захисника.
Представник СВК-67 ОСОБА_5 подав до суду письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності. При цьому, у поданій заяві підтримав думку адміністрації виправної колонії про те, що засуджений на даний час не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст.82 КК України, у зв`язку з чим застосування до засудженого вказаної норми закону вважає передчасним.
Голова спостережної комісії ОСОБА_6 подав до суду письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, зазначивши про те, що будь-яке рішення суду підтримує.
Заслухавши прокурора, дослідивши письмові матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_4 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого, судом встановлено наступні обставини.
Вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 04.11.2014 року, ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.190, ч.1 ст.71 КК України до 3-х років 6-ти місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 відраховується з моменту його затримання, тобто з 11.12.2014 року.

Кінцевим строком відбування засудженим ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі є 11.06.2018 року.
Згідно п.1 ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин.

У відповідності до ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України, за який засуджено ОСОБА_4 , відноситься до категорії умисних злочинів середньої тяжкості.

Як встановлено судом, станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_4 фактично відбув 1 рік 9 місяців 10 днів позбавлення волі, що становить більше третинистроку покарання, призначеного судом за вчинення умисного злочину середньої тяжкості.
Невідбутий засудженим ОСОБА_4 строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час розгляду судом клопотання, становить 1 рік 8 місяців 20 днів.

Згідно роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, заміна невідбутої частини покарання більш м`якимможлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення(ч.3 ст.82 КК).
Відповідно до п.17 вказаної постанови Пленуму під час судового розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`якимсуди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 11.12.2014 року.
За час утримання в слідчому ізоляторі м.Ужгород порушень режиму утримання засуджений ОСОБА_4 не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, не заохочувався.
В Сокирянську виправну колонію №67 для відбування покарання у виді позбавлення волі засуджений ОСОБА_4 прибув 15.01.2015 року.
Як вбачається із довідки про заохочення і стягнення на засудженого, за час відбування покарання в Сокирянській виправній колонії №67 засуджений ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має одне заохочення у виді подяки за сумлінне відношення до праці та зразкову поведінку.
Згідно довідки відділу організації та нормування праці №688 від 14.09.2016 року та особової справи встановлено, що засуджений ОСОБА_4 з часу прибуття в установу і до листопада 2015 року був працевлаштований у гірничій дільниці №1 в якості вибірника-складальника стінового каменю, до роботи відносився погано, поставлені йому змінні виробничі завдання у повній мірі не виконував. З грудня 2015 року по січень 2016 року до будь-яких оплачуваних робіт не залучався. З лютого 2016 року по даний час засуджений ОСОБА_4 працює в якості різноробочого вантажно-розвантажувальної дільниці, поставлені йому змінні завдання виконує.
Крім цього, із матеріалів особової справи встановлено, що засуджений ОСОБА_4 , у відповідності до ч.5 ст.118 КВК України, протягом відбування покарання в Сокирянській ВК-67 приймає участь у роботах з благоустрою установи.
Із дослідженої в судовому засіданні характеристики, затвердженої начальником виправної колонії 16.09.2016 року встановлено, що засуджений ОСОБА_4 за період відбування покарання в установі в цілому характеризується позитивно; у відношенні до представників адміністрації колонії ввічливий, тактовний; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дружні стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості; заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні, відвідує; своє спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати в чистоті і порядку; здобув спеціальність «столяр будівельний 2-го розряду» в навчальному центрі, що функціонує при установі, крім того, здобуває повну загальну середню освіту у вечірній загальноосвітній школі при колонії; соціально-корисні зв`язки на волі підтримує з рідними шляхом листування, телефонних розмов та отриманням від них посилок, взаємовідносини добрі; свою винуватість у вчиненні злочину визнає.

Відповідно до довідки медичної частини №598 від 14.09.2016 року, засуджений ОСОБА_4 є працездатним, на даний час стан його здоров`я задовільний.
Згідно довідки бухгалтерії №1751, станом на 14.09.2016 року виконавчих листів щодо засудженого ОСОБА_4 в установі на виконанні не перебуває.

Як вбачається із виписки з протоколу №6 від 11.07.2016 року засідання комісії відділення №4 з оцінки ступеню виправлення засуджених, рішенням вказаної комісії засуджений ОСОБА_4 визнаний таким, що станом на 11.07.2016 року «стає на шлях виправлення».
Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

З огляду на викладене, суд не погоджується із думкою адміністрації виправної колонії з приводу того, що засуджений ОСОБА_4 на даний час не досяг необхідного ступеню виправлення.

Відповідно до ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, із урахуванням особи засудженого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що останній за час відбування покарання у виді позбавлення волі своєю поведінкою довів, що став на шлях виправлення.

Згідно ст.61 КК України покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці. Обмеження волі встановлюється на строк від одного до п`яти років. Обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.
З огляду на вказану норму кримінального закону та встановлені обставини, а також враховуючи те, що судом не було встановлено будь-яких обставин, передбачених ст.61 КК України, які б унеможливлювали замінити засудженому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді обмеження волі, суд приходить до висновку про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 .
При цьому, суд вважає, що подальше відбування засудженим даного більш м`якого виду покарання буде сприяти процесу позитивних змін, які відбуваються в його особистості, створить у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, а відповідно забезпечить свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства та повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Керуючись ст.ст.61, 82 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Замінити засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідбуту частину покарання у виді 1 року 8 місяців 20 днів позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді 1 року 8 місяців 20 днів обмеження волі.

Після набрання ухвалою законної сили, засудженого ОСОБА_4 направити до місця відбування більш м`якого покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Строк відбування більш м`якого покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з дня прибуття і постановки його на облік у виправному центрі, зарахувавши йому у строк відбування більш м`якого покарання час слідування під вартою до виправного центру, виходячи із співвідношення одному дню слідування під вартою до виправного центру, відповідає два дні обмеження волі.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_4 , що у відповідності до вимог ч.6 ст.82 КК України, якщо особа, відбуваючи більш м`яке покарання, вчинить новий злочин, суд до покарання за знову вчинений злочин приєднує невідбуту частину більш м`якого покарання за правилами, передбачених у статтях 71 і 72 КК України.

Копію ухвали надіслати для відома засудженому ОСОБА_4 .

Після набрання ухвалою суду законної сили, її копію для виконання надіслати Сокирянській виправній колонії №67 в Чернівецькій області та для відома Берегівському районному суду Закарпатської області.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом 7-ми днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Суддя Сокирянського
районного суду ОСОБА_1