Справа № 357/7155/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1389/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 24.11.2016

УХВАЛА
Іменем України
24 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 серпня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Терново Тячівського району Закарпатської області, не одруженого, з середньою професійно-технічною освітою, працюючого столяром ФОП « ОСОБА_9 », зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2009 року за ч.2 ст.121 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнений ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18.03.2015р. умовно достроково на 1 рік 6 місяців 11 днів,
засуджено за ч.3 ст.15, ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2009 року та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, також вирішено питання речових доказів,

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком 05 червня 2016 року приблизно о 19 годині 50 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу будинку № 31«Б» по вул.Заярській в м.Біла Церква Київської області, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_10 , умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, намагався відкрито викрасти забрати належний потерпілому ОСОБА_10 телефон марки «Samsung Duos» модель GT-S7562, вартістю 1 026 грн., в якому знаходилася сім-карта мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 грн., на рахунку якого коштів не було, та сім-карта мобільного оператора «Lifecell» вартістю 25 грн., на рахунку якого були кошти в сумі 5 грн., а також шляхом ривка заволодіти золотим ланцюжком «585» проби, вагою 21,55 г, вартістю 25 860 грн. із золотим хрестиком «585» проби, вагою 3,12 г, вартістю 3 744 грн. Однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки потерпілий ОСОБА_10 вчинив опір та в подальшому затримав ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та закрити кримінальне провадження. Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник зазначає, що суд безпідставно поклав в основу обвинувального висновку показання потерпілого, які іншими доказами не підтверджені, та відхилив показання обвинуваченого про відсутність у нього намірів на вчинення злочину, які на протязі досудового і судового слідства є послідовними. Також зазначає, що обвинувачений після звільнення з місць позбавлення волі влаштувався працювати, та має постійний заробіток і скоювати корисний злочин йому не було необхідності.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор вказує на її безпідставність, оскільки твердження захисника спростовуються дослідженими судом доказами, які суд першої інстанції дослідив і дав їм належну оцінку, прийшовши до справедливого висновку, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок без зміни.

Заслухавши доповідь судді, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість ОСОБА_7 у незакінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж) за обставин,викладених у вироку, стверджується показаннями потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,заявою потерпілого, рапортом інспектора патрульної поліції, протоколами огляду місця події з ілюстрованою таблицею до нього, протоколами медичних оглядів, висновком експерта, протоколом огляду предметів з фототаблицею та додатком СD - диском, протоколом слідчого експерименту та іншими доказами.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в діях обвинуваченого складу злочину,передбаченого ч.3 ст.15,ч.1ст.186 КК України, на матеріалах кримінального провадження не ґрунтується.

Так, версія обвинуваченого про обмову його потерпілим та про те, що він випадково зачепився за ногу потерпілого,що і призвело до конфлікту, спростовується послідовними показаннями потерпілого, свідків - працівників поліції ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , що розповідали про післязлочинну поведінку обвинуваченого, який намагався схилити потерпілого до відмови від заяви про спробу пограбування.

Доказів, які б ставили під сумнів показання потерпілого та зазначених свідків, до матеріалів справи учасниками судового розгляду не долучено.

Наданим сторонами кримінального провадження доказам у їх сукупності, у тому числі і з точки зору перевірки версії обвинуваченого, суд надав належну оцінку і прийшов вірного висновку про кваліфікацію дій за ч.3 ст.15, ч.1 ст.186 КК України

Покарання обвинуваченому визначено з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України з урахуванням того, що обвинуваченим вчинений незакінчений замах на умисний злочин середньої тяжкості проти власності, особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений за вчинення злочину проти життя та здоров`я, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, також враховано, що злочин вчинений в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

З дотриманням вимог ч.1 ст.71КК України судом остаточне покарання обвинуваченому призначено за сукупністю вироків з використанням принципу часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Порушень процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 перебував під вартою під час попереднього ув`язнення після ухвалення вироку з 23 серпня 2016 року по 24 листопада 2016 року (дата набрання вироком законної сили), а тому, на підставі ч.5 ст.72 КК України, йому слід зарахувати у строк відбутого покарання зазначений термін з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбутого покарання попереднє ув`язнення з 23 серпня 2016 року по 24 листопада 2016 року (дата набрання вироком законної сили) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Суддя: Суддя: