АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №646/3964/16-к Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Справа №11кп/790/1482/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
УХВАЛА
Іменем України
07 липня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника на ухвалу Чевонозаводського районного суду м. Харкова від 19.04.2016р. стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою залишено без задоволення клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Приймаючи наведене рішення районний суд вказав, що погоджується з доводами представника колонії та прокурора проте, що на даний час ОСОБА_8 ще не довів свого виправлення, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання захисника.

В апеляційній скарзі захисник просить зазначену ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 задовольнити. В своїй скарзі апелянт посилається на те, що доводи представника колонії та прокурора не відповідають дослідженим матеріалам справи оскільки 09.10.2013р. ОСОБА_8 був відповідно до ст.101 КВК України переведений до дільниці соціальної реабілітації. Посилання суду на тяжкість злочину захисник розцінює як засудження другий раз за злочин за котрий вже покараний ОСОБА_8 . Районний суд не в повній мірі врахував характеристику засудженого, його сімейне становище та неправильно оцінив наявність цивільних зобов`язань, що випливають з вироку суду.

Вислухав доповідь головуючого, заслухавши захисника в підтримку поданої апеляції, з`ясувавши позицію прокурора, який вважав правомірним рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи і перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляція не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

З ухвали суду (т.1 а.с.41) вбачається, що Комінтернівський районний суд м. Харкова розглядав заяву за захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання призначеного вироком Апеляційного суду Харківської області від 30.01.2007р. за вчинення злочину передбаченого п.12. ч.2 ст.115, ч.2 ст.263, ч.3 ст.357 КК України у виді 15 років позбавлення волі, при цьому строк покарання обчислюється з 20.02.2006р.

Але, 02.02.2016р. до ОСОБА_8 була застосована ст.72 КК України та в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення із розрахунку за один день позбавлення волі два дня попереднього ув`язнення, тобто період з 20.02.2006р. по 15.05.2007р. тож кінець строку покарання 25.11.2019р.

Таким чином на час розгляду справи засуджений дійсно відбув більше 3/4 призначеного строку покарання.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження: заявою захисника (т.1 а.с.1); характеристикою (т.1 а.с.14-15); вироком (т.1 а.с.22-27); ухвала (т.1 а.с.47-49); ухвала (т.1 а.с.7).

З протоколу №11 від 16.03.2016р. (т.1 а.с.15), засідання по поданню засуджених до умовно-дострокового звільнення, випливає, що ця комісія відмовила в поданні до суду матеріалів про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 , як такого, що не довів свого виправлення.

Згідно характеристики (т.1 а.с.14) ОСОБА_8 відбуває покарання в Диканівській ВК №12 з 07.06.2007 по 03.06.2008р. та з 10.06.2008р. тобто фактично дев`ять років з п`ятнадцяти присуджених.

До цього з він перебував у Харьковському та Київському СІЗО де зарекомендував себе посередньо.

Як випливає з рекомендації Пленуму Верховного Суду України, який у п.2 своєї Постанови №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» вказує, що умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого: даних про його попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків, при цьому головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, у п.17 того ж Пленуму звертається увага на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

З наведених рекомендацій випливає, що поясненням представників органу, який відає виконанням покарання та спостережної комісії суди повинні приділяти значну увагу, оскільки саме ці особи мають найбільш повне уявлення про виправлення особи.

Самі по собі ті аргументи на які посилається захисник в своїй апеляції, з урахуванням позиції виказаної представником колонії та підтвердженій матеріалами провадження переконують колегію суддів лише у тому, що в поведінці ОСОБА_8 , намітилися позитивні зміни.

Таким чином, враховуючи, що процес виправлення є достатньо тривалим, приймаючи до уваги представлені характеристики на ОСОБА_8 , з СІЗО та Диканівській ВК №12, які свідчать, що є певні позитивні зміни, колегія суддів, з урахуванням вищенаведених рекомендацій Верховного Суду України погоджується з висновками суду першої інстанції.

Звідси колегія суддів робить висновок, що апеляційні доводи захисника про дострокове виправлення ОСОБА_8 є спростовними, а ухвала районного суду правомірною.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу Чевонозаводського районного суду м. Харкова від 19.04.2016р. стосовно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту її проголошення.
Головуючий

Судді