Ухвала
іменем україни
15 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 18 лютого 2016 року.

Вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13 листопада 2015 року, залишеним ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 18 лютого 2016 року без змін,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився та мешкає у АДРЕСА_1 , раніше судимого, останнього разу вироком цього ж суду від 24 липня 2014 року за ч. 1 ст. 185 КК України на 2 місяці арешту,

засуджено:

за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;
за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно йому визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладено на нього обов`язки згідно з пунктами 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 у період часу з 12 серпня 2015 року до 16 серпня 2015 року вчинив ряд крадіжок чужого майна, зокрема:

12 серпня 2015 року приблизно о 21.00 год. шляхом проникнення до приміщення будинку АДРЕСА_1 , таємно викрав належні потерпілій ОСОБА_7 чавунки на загальну суму 270 грн;
15 серпня 2015 року приблизно о 04.00 год. шляхом вільного доступу проник у сарай домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 у цьому ж населеному пункті, звідки повторно, таємно викрав належне потерпілому ОСОБА_8 майно на загальну суму 387 грн;
24 серпня 2015 року приблизно 10.00 год. шляхом вільного доступу проник до домогосподарства будинку за адресою: АДРЕСА_3 у цьому ж населеному пункті, звідки повторно, таємно викрав належні потерпілій ОСОБА_9 чавуни та сковорідки на загальну суму вартістю 660 грн;
05 вересня 2015 року приблизно о 16.00 год. він шляхом вільного доступу проник до домогосподарства за адресою: АДРЕСА_3 у цьому ж населеному пункті, звідки повторно, таємно викрав належні потерпілій ОСОБА_9 чавуни та алюмінієві каструлі загальною вартістю 550 грн.
Крім того, 16 вересня 2015 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ) працівниками міліції було виявлено та вилучено 27 предметів боєприпасів (осколково-запалювальні снаряди до зенітних і зенітних самохідних установок «Шилка»).
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та про призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Зазначає про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину й особі засудженого внаслідок м`якості. Вважає, що суд, визначаючи ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, належним чином не оцінив обставини вчинення ним злочинів, кількість епізодів злочинної діяльності, дані про особу засудженого (зокрема, раніше судимий за аналогічні злочини, має незадовільну характеристику). Крім того, взявши до уваги незадовільний стан здоров`я засудженого, суд не перевірив достовірність цієї обставини. Про викладене прокурор зазначав у апеляційній скарзі, однак це не знайшло свого належного спростування у ухвалі апеляційного суду. Крім того апеляційним судом належним чином не досліджено й думку потерпілих.
Заслухавши доповідача, доводи прокурора на підтримку касаційної скарги прокурора з підстав, викладених у ній, перевіривши матеріали провадження та викладені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів за обставин, викладених у вироку, а також про правильність кваліфікації його дій за частинами 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України відповідає фактичним обставинам провадження і підтверджується доказами, дослідженими в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, які в касаційній скарзі не оскаржуються, а тому у касаційному порядку не переглядаються.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, прокурор, стверджуючи про м`якість призначеного ОСОБА_6 покарання, вказує на ряд доводів, які, на його думку, це підтверджують. Зокрема, прокурор посилається на те, що звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, суд необґрунтовано взяв до уваги такі обставини, як незадовільний стан здоров`я засудженого, тяжкі сімейні обставини (смерть дружини), оскільки вони є надуманими та належним чином не підтвердженні матеріалами кримінального провадження.

Аналогічного змісту доводи містилися в апеляційній скарзі прокурора.

Відповідно до ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено суть апеляційної скарги та докладні мотиви прийнятого рішення. При залишенні скарги без задоволення в ухвалі суд повинен зазначити в ухвалі підстави, на яких її визнано необґрунтованою.

Зміст ухвали апеляційного суду вказує на те, що при розгляді цього кримінального провадження конкретні доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні, не знайшли належного спростування, а у прийнятому рішенні про залишення вироку суду стосовно ОСОБА_6 в частині призначеного йому покарання без зміни, не наведено мотивів щодо висновку про безпідставність чи обґрунтованість викладених у апеляційній скарзі прокурора доводах.

За таких обставин ухвалу апеляційного суду стосовно ОСОБА_6 не можна вважати обґрунтованою та законною, а тому вона підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого суду необхідно врахувати зазначені недоліки і, за умови підтвердження обсягу обвинувачення ОСОБА_6 та за відсутності інших обставин, які відповідно до вимог закону можуть істотно вплинути на висновок суду щодо виду та розміру покарання, призначене засудженому покарання за частинами 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 75 КК України слід вважати м`яким.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів
ухвалила:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 18 лютого 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2