Справа № 308/2370/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2016 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Ужгородського РВ УМВС в Закарпатській області ОСОБА_3 про відмову у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження № 0000620,

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді із скаргою, в якій просить суд скасувати постанову слідчого СВ Ужгородського РВ УМВС в Закарпатській області ОСОБА_3 про відмову у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження № 0000620.
Вищевказана скарга вмотивована тим, що 24.02.2016 р. скаржник ОСОБА_4 отримала лист від першого заступника керівника Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , в якому її було повідомлено про відмову у визнанні її потерпілою в кримінальному провадженні № 0000620, яке було внесено до ЕРДР 22.04.2015 р. за її ОСОБА_4 повідомленням про злочин. Вважає, що постанова про відмову у визнанні її потерпілою є незаконною, не обґрунтованою та не відповідає вимогам законодавства ні по формі, ні по змісту. Вважає, слідчий не взяв до уваги той факт, що згідно постанови КМУ від 01 червня 2011 р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», тариф на послуги з обслуговування будинків та прибудинкових територій розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій. Рішенням виконкому Чопської міської ради від 21.12.2007 р. № 263 затверджено тариф для двох категорій будинків, і до жодної з них не входять неупорядковані одноповерхові будинки барачного типу. Скаржник ОСОБА_4 зі своєю родиною зареєстрована у будинку, для якого тариф на обслуговування будинку не встановлено виконкомом.

Також, відповідно до Постанови № 896 з власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та власниками, орендарями нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) укладається договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Однак, ні з ОСОБА_4 , ні з її чоловіком ОСОБА_6 , як наймачами квартири за адресою АДРЕСА_1 жодних договорів на жодну послугу із директором МКП ЖКГ «Тиса» не заключено.

В судовому засіданні скаржник підтримала вимоги зазначені в скарзі та з підстав наведених в ній, просила скасувати вищевказану постанову.
Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив, мотивуючи тим, що постанову про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000620 було винесено у відповідності з чинним законодавством.
Заслухавши пояснення представника скаржника, слідчого, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим, особою якій відмовлено у визнанні потерпілою.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 звернулася до Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області з письмовою заявою в якій просила визнати її, як власника частини спільної власності територіальної громади міста, потерпілою у кримінальному провадженні № 0000620 від 22.04.2015 р. за ч. 2 ст. 364 КК України. В заяві зазначила, що у вказаному кримінальному провадженні, відкритому фактичної по її заяві, слідчим СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_3 було винесено постанови від 19.06.2015 р. та 30.12.2015 р. про відмову у визнанні її, ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні.
Згідно ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
З огляду на положення КПК України слід дійти висновку про те, що органом досудового розслідування повинно бути вирішено питання щодо участі заявника у кримінальному провадженні після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, оскільки на це вказує ч. 5 ст.55 КПК України.
Основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Відповідно до приписів ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобовязані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
З огляду на зазначене слідчий не зясував обставини за яких заявник звернулася до слідчого та не мотивував своє рішення у відповідності до ст. 110 КПК України.
За викладених обставин слідчий суддя приходить до висновку, що скарга є підставною і підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_4 ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Ужгородського РВ УМВС в Закарпатській області ОСОБА_3 про відмову у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження № 0000620 задовольнити.

Постанови слідчого ОСОБА_3 про відмову у визнанні потерпілим від 19.06.2015 р. та від 30.12.2015 р. кримінального провадження № 0000620 скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1