Ленінський районний суд м.Харкова
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАНИ
11 квітня 2016р. Справа №642/1914/16-к Провадження №2/642/303/16

Суд у складі: Головуючого судді: ОСОБА_1

Секретаря ОСОБА_2

За участю: Прокурора ОСОБА_3

Захисника ОСОБА_4

Обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Чигирин Черкаської області, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ст..307 ч.1. ст..314 ч.1 КК України, угоду про визнання винуватості, -

В С Т А Н О В И В:

В період з 02.02.2009 по 01.10.2015 ОСОБА_5 обіймаючи посаду сестри медичної (процедурної) наркологічного відділення № 1 Комунального закладу охорони здоров`я «Харківський обласний наркологічний диспансер», у зв`язку з чим була обізнана з формами та методами лікування осіб від наркотичної залежності та пов`язаних з цим синдромів.

В червні 2015 року, перебуваючи за місцем роботи до ОСОБА_5 звернувся громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , які представились співробітниками організації «Наркологічний центр Ренесанс» (м. Харків, вул. Нижня Гиївська, 6.150, далі - «Ренесанс»), яка надає послуги з лікування осіб від наркотичної та алкогольної залежності. Під час виниклої розмови вказані особи запропонували останній, за матеріальну винагороду здійснювати незаконну лікувальну діяльність, а саме проводити медичний огляд наркотично та алкогольної залежних осіб, призначати їм лікарські засоби та здійснювати медичні процедури у тому числі інфузії та ін`єкції, у приміщеннях «Ренесансу».

ОСОБА_5 усвідомлюючи що вказана організація не має необхідних дозвільних документів в сфері лікувальної діяльності або поводження із наркотичними засобами та психотропними речовинами, а також те, що вона не має права надавати вказані послуги у приміщенні «Ренесансу», надала свою згоду.

Після цього, ОСОБА_5 починаючи з середини червня 2015 року (більш точна дата не встановлена), почала здійснювати незаконну лікувальну діяльність у приміщеннях реабілітаційного центру «Ренесанс», яка полягала у обстеженні хворих осіб та призначенні їм лікування з використанням лікарських засобів та проведенням медичних процедур.

Під час вчинення зазначеної незаконної лікувальної діяльності ОСОБА_5 , з метою усунення найбільш вираженого абстинентного синдрому у осіб, які перебували у приміщеннях реабілітаційного центру «Ренесанс», прийняла рішення на вчинення незаконного придбання, перевезення з метою збуту і подальшого збуту психотропної речовини «Діазепам», яка входить до лікарського засобу «Сібазон», що використовується для лікування наркотично та алкогольно залежних осіб.

Для зазначеної мети ОСОБА_5 на початку листопада 2015 року підшукала невстановленого чоловіка на ім`я « ОСОБА_8 », який здійснював незаконний продаж лікарських засобів, у якого разом з іншими лікарськими засобами, без необхідних дозвільних документів, здійснила придбання семи 2-ох мл. ампул лікарського засобу «Сібазон», які містили по 10 мг. діючої психотропної речовини «Діазепам» у кожній ампулі. Після цього, ОСОБА_5 незаконно перемістила лікарський засіб «Сібазон» до приміщення «Ренесансу», де керуючись єдиним злочинним наміром, спрямованим на введення до організму наркотично та алкогольно залежних осіб лікарського засобу «Сібазон», з метою усунення у них абстинентного синдрому, в період часу з 30.11.2015 по 25.02.2016 шляхом тотожних діянь - ін`єкцій, здійснила збут раніш придбаного лікарського засобу «Сібазон» з діючою психотропною речовиною «Діазепам».

Так, ОСОБА_5 в період з 30.11.2015 по 02.12.2015, в приміщенні «Ренесансу» під виглядом кваліфікованої медичної допомоги, здійснила незаконний збут шляхом ін`єкції ОСОБА_9 (анкетні данні змінено на підставі постанови слідчого від 09.12.2015) 6 мл. лікарського засобу «Сібазон» (по 2 мл. в один день), тобто здійснила введення до організму ОСОБА_10 30 мг. психотропної речовини «Діазепам». При цьому ОСОБА_11 згоди на проведення щодо себе таких дій не надавав та не був обізнаний про те, що до його організму буде введено психотропну речовину.

Згідно висновку експерта ХМАПО № 12-10/2538 від 15.12.2015 року за результатами токсикологічного дослідження сечі ОСОБА_10 виявлено субстанцію, яка є діючою речовиною психотропного засобу «Діазепам», який згідно списку № 2, таблиці № З «переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою КМУ № 770 від 06.05.2000 року, відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено і стосовно яких допускаються виключення деяких заходів контролю.

В період з 17.02.2016 по 20.02.2016, ОСОБА_5 в приміщенні «Ренесансу» під виглядом кваліфікованої медичної допомоги, здійснила незаконний збут шляхом ін`єкції ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 6 мл. лікарського засобу «Сібазон» (по 2 мл. в один день), тобто здійснила введення до організму ОСОБА_12 30 мг. психотропної речовини «Діазепам». При цьому ОСОБА_12 згоди на проведення щодо себе таких дій не надавав та не був обізнаний про те, що до його організму буде введено психотропну речовину.

Згідно висновку експерта ХМАПО № 12-10/585 від 10.03.2016 року за результатами токсикологічного дослідження сечі ОСОБА_12 виявлено субстанцію, яка є діючою речовиною психотропного засобу «Діазепам», який входить до списку № 2, таблиці № 3 «переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою КМУ № 770 від 06.05.2000 року.

25.02.2016 ОСОБА_5 в приміщенні «Ренесансу» під виглядом кваліфікованої медичної допомоги, здійснила незаконний збут шляхом ін`єкції ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 2 мл. лікарського засобу «Сібазон», тобто здійснила введення до організму ОСОБА_13 10 мг. психотропної речовини «Діазепам». При цьому ОСОБА_13 згоди на проведення щодо себе таких дій не надавав та не був обізнаний про те, що до його організму буде введено психотропну речовину.

Згідно висновку експерта ХМАПО № 12-10/585 від 10.03.2016 року за результатами токсикологічного дослідження сечі ОСОБА_13 виявлено субстанцію, яка є діючою речовиною психотропного засобу «Діазепам», який входить до списку № 2, таблиці № З «переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою КМУ № 770 від 06.05.2000 року.

Таким чином ОСОБА_5 в вказаний період часу шляхом тотожних ін`єкції до організму трьох осіб, здійснила збут в загальній кількості 14 мл. лікарського засобу «Сібазон», який місив у собі всього 70 мг. психотропної речовини «Діазепам».

В період з 02.02.2009 по 01.10.2015 ОСОБА_5 обіймала посаду сестри медичної (процедурної) наркологічного відділення № 1 Комунального закладу охорони здоров`я «Харківський обласний наркологічний диспансер», у зв`язку з чим була обізнана з формами та методами лікування осіб від наркотичної залежності та пов`язаних з цим синдромів.

В червні 2015 року, перебуваючи за місцем роботи до ОСОБА_5 звернувся громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , які представились співробітниками організації «Наркологічний центр Ренесанс» (м. Харків, вул. Нижня Гиївська, буд. 150, далі - «Ренесанс»), яка надає послуги з лікування осіб від наркотичної та алкогольної залежності. Під час виниклої розмови вказані особи запропонували останній, за матеріальну винагороду здійснювати незаконну лікувальну діяльність, а саме проводити медичний огляд наркотично та алкогольної залежних осіб, призначати їм лікарські засоби та здійснювати медичні процедури у тому числі інфузії та ін`єкції, у приміщеннях «Ренесансу».

ОСОБА_5 усвідомлюючи що вказана організація не має необхідних дозвільних документів в сфері лікувальної діяльності або поводження із наркотичними засобами та психотропними речовинами, а також те, що вона не має права надавати вказані послуги у приміщенні «Ренесансу», надала свою згоду.

Після цього, ОСОБА_5 починаючи з середини червня 2015 року (більш точна дата не встановлена), почала здійснювати незаконну лікувальну діяльність у приміщеннях реабілітаційного центру «Ренесанс», яка полягала у обстеженні хворих осіб та призначенні їм лікування з використанням лікарських засобів та проведенням медичних процедур.

Під час вчинення зазначеної незаконної лікувальної діяльності ОСОБА_5 , з метою усунення найбільш вираженого абстинентного синдрому у осіб, які перебували у приміщеннях реабілітаційного центру «Ренесанс», прийняла рішення на незаконне введення в їх організм психотропної речовини «Діазепам», яка входить до лікарського засобу «Сібазон», що використовується для лікування наркотично та алкогольно залежних осіб.

Для зазначеної мети ОСОБА_5 на початку листопада 2015 року підшукала невстановленого чоловіка на ім`я « ОСОБА_8 », який здійснював незаконний продаж лікарських засобів, у якого разом з іншими лікарськими засобами, без необхідних дозвільних документів, здійснила придбання семи 2-ох мл. ампул лікарського засобу «Сібазон», які містили по 10 мг. діючої психотропної речовини «Діазепам» у кожній ампулі. Після цього, ОСОБА_5 незаконно перемістила лікарський засіб «Сібазон» до приміщення «Ренесансу», де керуючись єдиним злочинним наміром, спрямованим на введення до організму наркотично та алкогольно залежних осіб лікарського засобу «Сібазон», з метою усунення у них абстинентного синдрому, в період часу з 30.11.2015 по 25.02.2016 шляхом ін`єкцій, здійснила незаконне введення в організм трьох осіб психотропної речовини «Діазепам», проти їх волі.

В період з 30.11.2015 по 02.12.2015, в приміщенні «Ренесансу» під виглядом кваліфікованої медичної допомоги, здійснила незаконний збут шляхом ін`єкції ОСОБА_9 (анкетні данні змінено на підставі постанови слідчого від 09.12.2015) 6 мл. лікарського засобу «Сібазон» (по 2 мл. в один день), тобто здійснила введення до організму ОСОБА_10 ЗО мг. психотропної речовини «Діазепам». При цьому ОСОБА_11 згоди на проведення щодо себе таких дій не надавав та не був обізнаний про те, що до його організму буде введено психотропну речовину.

Згідно висновку ХМАПО № 12-10/2538 від 15.12.2015 року за результатами токсикологічного дослідження сечі ОСОБА_10 виявлено субстанцію, яка є діючою речовиною психотропного засобу «Діазепам», який згідно списку № 2, таблиці № З «переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою КМУ № 770 від 06.05.2000 року, відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено і стосовно яких допускаються виключення деяких заходів контролю.

Крім того, ОСОБА_5 у період з 17.02.2016 по 20.02.2016, в приміщенні «Ренесансу» під виглядом кваліфікованої медичної допомоги, здійснила незаконний збут шляхом ін`єкції ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 6 мл. лікарського засобу «Сібазон» (по 2 мл. в один день), тобто здійснила введення до організму ОСОБА_12 30 мг. психотропної речовини «Діазепам». При цьому ОСОБА_12 згоди на проведення щодо себе таких дій не надавав та не був обізнаний про те, що до його організму буде введено психотропну речовину.

Згідно висновку ХМАПО № 12-10/585 від 10.03.2016 року за результатами токсикологічного дослідження сечі ОСОБА_12 виявлено субстанцію, яка є діючою речовиною психотропного засобу «Діазепам», який входить до списку № 2, таблиці № 3 «переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою КМУ № 770 від 06.05.2000 року.

Також, ОСОБА_5 25.02.2016 в приміщенні «Ренесансу» під виглядом кваліфікованої медичної допомоги, здійснила незаконний збут шляхом ін`єкції ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 2 мл. лікарського засобу «Сібазон», тобто здійснила введення до організму ОСОБА_13 10 мг. психотропної речовини «Діазепам». При цьому ОСОБА_13 згоди на проведення щодо себе таких дій не надавав та не був обізнаний про те, що до його організму буде введено психотропну речовину.

Згідно висновку експерта ХМАПО № 12-10/585 від 10.03.2016 року за результатами токсикологічного дослідження сечі ОСОБА_13 виявлено субстанцію, яка є діючою речовиною психотропного засобу «Діазепам», який входить до списку № 2, таблиці №3 «переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою КМУ № 770 від 06.05.2000 року.

Таким чином ОСОБА_5 в період з 30.11.2015 по 25.02.2016 шляхом тотожних ін`єкції здійснила незаконне введення до організму трьох осіб 14 мл. лікарського засобу «Сібазон», який місив у собі всього 70 мг. психотропної речовини «Діазепам», проти їх волі.

В судовому засіданні прокурор надав укладену з обвинувачуваною угоду про визнання винуватості за ст. 307 ч.1, ст..314 ч.2 КК України. За змістом цієї угоди, що відповідає приписам ст. 472 КПК України, обвинувачена беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні злочинів за встановлених вище обставин відповідно до формулювання обвинувачення, висунутого в обвинувальному акті та погодився на призначення покарання, узгодженого сторонами угоди, на підставі вимог ст..70 КК України у виді 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, від відбування покарання звільнити із випробувальним терміном три роки.

Сторони скріпили своїми підписами угоду 31 березня 2016 року, підтверджуючи свою обізнаність з обмеженнями в праві оскарження вироку внаслідок укладення цієї угоди та затвердження її судом, що передбачені ст.ст. 394, 424 КПК України.

Таким чином, обвинувачена письмово відмовився від свого права на допит свідків обвинувачення, від права на виклик свідків і подання доказів, що могли б свідчити на його користь, а також від права вимагати від прокурора доведення під час судового розгляду кожної обставини злочину, поставленої йому за вину, про що власноруч розписався в цій угоді.

Як вбачається з угоди, її сторони на свій розсуд вільно розпорядилися лише своїми правами, що відповідає принципу диспозитивності за ч.1 ст.26 КПК України, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність порушень прав, свобод чи інтересів сторін кримінального провадження або інших третіх осіб, яких умови цієї угоди не стосуються.

Обвинувачувана в судовому засіданні пояснила суду, що угоду вона уклала добровільно без впливу будь-якої обставини, необумовленої в угоді. Клопотань про виклик для допиту осіб з приводу жорстокого чи нелюдського поводження, тощо, яке б порушило його свободу від самовикриття, не заявив. Відповідно, суд переконався у судовому засіданні в добровільності укладення угоди за відсутності, поза всяким розумним сумнівом, обґрунтованих підстав стверджувати про протилежне.

Суд, оцінивши всі обставини справи, за своїм внутрішнім переконанням дійшов висновку про достатність належних і допустимих доказів для встановлення фактичних підстав для визнання винуватості у скоєному.

Дії ОСОБА_5 що виразилися в незаконному придбанні, перевезенні з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 307КК України а також незаконне введення психотропних речовин в організм іншої особи проти її волі, вчиненого щодо двох чи більше осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 cт. 314 КК України. сторонами угоди правильно кваліфіковані як тяжкі злочини, яким шкоди завдано лише суспільним інтересам, і щодо яких допускається укладення угоди згідно з ч.4 ст. 469 КПК України.

Вивченням особи обвинуваченого з`ясовано, що ОСОБА_5 , яка вперше вчинила злочини, своїми щирими показаннями активно сприяв проведенню кримінального провадження стосовно неї та швидкому розслідуванню всіх обставин вчиненого нею злочину.

Таким чином, сторони при укладенні угоди та при узгодженні покарання врахували характер і тяжкість обвинувачення та інші обставини на загальних засадах призначення покарання за ст.ст. 1, 65 КК України, як того вимагає ст. 470 КПК України, чим визначається відповідність умов угоди інтересам суспільства, в тому числі, у невідворотності справедливого покарання та забезпечення швидшого судового провадження.

Суд вважає, за можливе її затвердити з ухваленням вироку, оскільки в судовому засіданні не встановлені обставини, які б тому перешкоджали відповідно до ст. 474 КПК України.

Розв`язуючи питання про вид і міру покарання одночасно із затвердженням угоди про визнання винуватості, суд, керуючись правосвідомістю, з урахуванням ступеня тяжкості злочину та відомостей про особу винної в силу ч. 5 ст. 65 КК України знаходить за необхідне призначити покарання, узгоджене сторонами угоди.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого обраний на стадії досудового розслідування, при ухваленні вироку підлягає скасуванню.

Час перебування обвинуваченої під вартою в межах застосованого запобіжного заходу на підставі вимог ст..72 ч.5 КК України піддягає зарахуванню із розрахунку один день під вартою двом дням відбуття покарання.

Керуючись ст.ст.314, 368, 373, 374, 468, 469, 474 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду укладену 31 березня 2016 року про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у кримінальному правопорушенні передбаченому ст..307 ч.1. ст..314 ч.1 КК України, та призначити покарання:

- по ст.307 ч.1 КК України 5 років позбавлення волі;

- по ст.314 ч.2 КК України 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначив покарання у вигляді 5(п`яти)років позбавлення волі.

На підставі статті ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбуття покарання звільнити з випробувальним строком 3(три) роки.

Скасувати запобіжний захід та звільнити ОСОБА_5 в залі суду з під варти.

На підставі вимог ст.72 ч.5 КК України, зарахувати в строк відбуття покарання, строк попереднє ув`язнення ОСОБА_5 з 10.03.2016р. до 11.04.2016(включно) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підстави ст.76 п.2, 3, 4 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Копія вироку негайно надати ОСОБА_5 , прокурору.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Харківської області, через Ленінський районний суд м.Харкова - протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1