Справа № 472/220/16-к
Веселинівський районний суд Миколаївської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2016 року смт.Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду №3 в смт. Веселинове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004 від 20.01.2016 року, яке надійшло до суду з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості між сторонами, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Широколанівка Веселинівського району Миколаївської області, громадянина України, освіта вища, не одруженого, працює на посаді лікаря - терапевта, ординатора терапевтичного відділення Веселинівської центральної районної лікарні Веселинівського району Миколаївської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , обіймаючи посаду лікаря - терапевта, ординатора терапевтичного відділення Веселинівської центральної районної лікарні, тобто, являючись службовою особою, наділеною, відповідно до посадової інструкції, організаційно - розпорядчими та адміністративно - господарськими функціями, а саме: керується чинним законодавством України про охорону здоров`я та нормативно - правовими актами, що визначають діяльність органів управління та закладів охорони здоров`я, повинен знати організацію терапевтичної допомоги; веде лікарську документацію; знає, розуміє і застосовує діючі нормативні документи, що стосуються його діяльності; вживає дії для запобігання та усунення випадків будь-яких порушень або невідповідностей; має право повідомляти про виявлені в процесі своєї діяльності порушення і невідповідальності і вносити пропозиції щодо їх усунення, здійснив внесення до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей, а саме: у період з 23.11.2015 р. по 04.12.2015 р. в історії хвороби ОСОБА_6 робив записи щодо лікарських призначень, ходу лікування та стану хворого, хоча останній у вказаний період знаходився на санаторно-профілактичному лікуванні у санаторію "Дністер" ( вул. С.Бандери, 6 - Б, м. Моршин, Львівської області), а не у терапевтичному відділенні Веселинівської центральної районної лікарні.

Так, 04.12.2015 року ОСОБА_4 , зловживаючи своїм службовим становищем, достовірно знаючи, що відомості у листку непрацездатності серії АГД № 665561 хворого ОСОБА_6 не відповідають тим, що передбачені Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ України №455 від 13.11.2001 року, підписав його та завірив власною печаткою.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 ст. 366 КК України - а саме: службове підроблення, тобто складання та видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, а також внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження прокурором Веселинівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 29 лютого 2016 року було досягнуто та підписано угоду про визнання винуватості.

За змістом угоди підозрюваний ОСОБА_4 , обіймаючи посаду лікаря - терапевта ординатора терапевтичного відділення Веселинівської центральної районної лікарні, являється службовою особою, наділеною, відповідно до посадової інструкції, організаційно - розпорядчими та адміністративно - господарськими функціями, а саме: керується чинним законодавством України про охорону здоров`я та нормативно - правовими актами, що визначають діяльність органів управління та закладів охорони здоров`я, повинен знати організацію терапевтичної допомоги; веде лікарську документацію; знає, розуміє і застосовує діючі нормативні документи, що стосуються його діяльності; вживає дії для запобігання та усунення випадків будь-яких порушень або невідповідностей; має право повідомляти про виявлені в процесі своєї діяльності порушення і невідповідальності і вносити пропозиції щодо їх усунення.

ОСОБА_4 , являючись службовою особою, здійснив внесення до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей, а саме: у період з 23.11.2015 р. по 04.12.2015 р. в історії хвороби ОСОБА_6 робив записи щодо лікарських призначень, ходу лікування та стану хворого, хоча останній у вказаний період знаходився на санаторно-профілактичному лікуванні у санаторію "Дністер" (вул. С.Бандери, 6 - Б, м. Моршин, Львівської області), а не у терапевтичному відділенні Веселинівської центральної районної лікарні.

Так, 04.12.2015 року ОСОБА_4 , зловживаючи своїм службовим становищем, достовірно знаючи, що відомості у листку непрацездатності серії АГД № 665561 хворого ОСОБА_6 не відповідають тим, що передбачені Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ України №455 від 13.11.2001 року, підписав його та завірив власною печаткою.

Підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування визнав свою винуватість у зазначеному діянні в повному обсязі.

Крім того, сторони даної угоди погодили між собою, що підозрюваний ОСОБА_4 понесе покарання за ч.1 ст.366 КК України у виді штрафу у розмірі 1700,00 гривень та із застосуванням ст. 69 КК України не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати керівні посади.

Заслухавши в судовому засіданні думку щодо можливості затвердження угоди прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , які підтримали укладену між сторонами угоду про визнання винуватості від 29.02.2016 року та висловили думку про її затвердження судом, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

На виконання вимог ст.474 КПК України судом було з`ясовано обставини, що дозволяють упевнитися в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також суд переконався в тому, що укладення угоди є добровільним.

Вказана угода відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу, за своїм змістом та порядком укладення дана угода відповідає положенням ст.ст. 468 - 469, 472 КПК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті, укладена стосовно кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії злочинів невеликої тяжкості, сторонам зрозумілі положення ст. ст. 394 та 424 КПК України і обмеження у зв`язку з затвердженням вказаної угоди на досягнутих в ній умовах. Угода ініційована сторонами, міра покарання визначена ними у відповідності до санкції ч.1 ст. 366 КК України і є обґрунтованою.

Відповідно до ч.2 ст.69 КК України на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , щире каяття.

Відповідно до ч.2 ст.66 КК України суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , перебування на утриманні непрацездатного батька ОСОБА_7 , 1932 року народження, який є пенсіонером, ветераном війни та за яким обвинувачений доглядає, як за особою похилого віку.

За місцем проживання та за місцем роботи ОСОБА_4 характеризується позитивно, з 1989 року працює лікарем Веселинівської центральної районної лікарні, в практичній медицині є висококваліфікованим працівником, за період роботи в лікарні показав себе чесним, добросовісним, енергійним і уважним працівником, користується повагою серед медичних працівників та населення, до хворих ставиться ввічливо, неодноразово за підсумками роботи нагороджувався грамотами і подяками адміністрації Веселинівської центральної районної лікарні.

Враховуючи викладене, за наявності двох обситавин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванґням особи винного, який характеризується позитивно, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування ч.2 ст.69 КК України та не призначати обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати керівні посади, яке передбачене санкцією ч.1 ст.366 КК України як обов`язкове.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вказав на наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, оскільки дана угода відповідає вимогам КПК, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, і закону України про кримінальну відповідальність, зокрема щодо узгодженої міри покарання обвинуваченому у вигляді штрафу. Вважає, що підстав для відмови у затвердженні угоди відповідно до ч.7 ст.474 КПК України не має.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 висловили думку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, оскільки дана угода укладена щодо кримінального злочину невеликої тяжкості, відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу України і кримінальному закону та є добровільною.

Вивчивши обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження, надані прокурором та захисником документи, переконавшись в тому, що укладення угоди є добровільним, відповідає положенням закону України про кримінальну відповідальність, встановивши, що підстави для відмови у затвердженні угоди відсутні, заслухавши думки обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_3 , роз`яснивши обвинуваченому наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, укладену сторонами кримінального провадження, та ухвалити обвинувальний вирок.

Судом встановлено, що речових доказів у даному кримінальному провадженні не має, процесуальні витрати у справі відсутні, запобіжний захід не обирався.

На підставі наведеного, керуючись п.1 ч.3 ст. 314, ст.ст. 368-371,373-374, 468, 474, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Веселинівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 29 лютого 2016 року, по кримінальному провадженню № 0000004 від 20.01.2016 р. за ч.1 ст. 366 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, і призначити йому покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 29.02.2016 року, за ч.1 ст.366 КК - у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить -1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок, та на підставі ч.2 ст.69 КК України не призначати ОСОБА_4 обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати керівні посади.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку та з підстав, передбачених ст.394 КПК України:

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1