Справа №467/792/15-к 16.06.2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000077 за апеляційною скаргою законного представника ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26 квітня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01.07.2015р. відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 .Вю

обвинуваченого ОСОБА_6

законного представників ОСОБА_5

захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:
Законний представник ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього засудженого ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді 1-ої інстанції.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26.04.2016р. відмовлено у задоволенні заяви законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_6 ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01.07.2015р. відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ..

Законний представник ОСОБА_5 вважає вказану ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, невмотивованою, та такою, що підлягає скасуванню. Твердить про наявність ново виявлених обставин, про які не було відомо їй та суду під час судового розгляду. Крім того, ОСОБА_5 в апеляційній скарзі посилається на те, що в порушення вимог ст. 42 КПК України розгляд її заяви про перегляд вироку відбувся за відсутності її сина - засудженого ОСОБА_6 , в той час, як його показання мали істотне значення для прийняття судового рішення. Вважає, що суд безпідставно залишив поза увагою її клопотання про допит співучасника злочину ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 .. Крім того, суд належним чином не дослідив нововиявлені обставини, передбачені п.п.1, 5 ч.2 ст.459 КПК України, про участь у вчиненні злочину іншої особи дорослого підбурювача ОСОБА_10 ..

Судом 1-ої інстанції встановлено, що вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01.07.2015р., ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Цим же вироком засуджено за ч.2 ст. 186 КК України ОСОБА_7 . Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 08.09.2015р. вирок суду 1-ої інстанції залишено без змін. Законний представник неповнолітнього засудженого ОСОБА_6 ОСОБА_5 звернулась до суду з заявою про перегляд вказаного вироку за нововиявленими обставинами, в який просила скасувати вирок, ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності, закрити відносно нього кримінальне провадження. Посилається на те, що 10.02.2016р. їй стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були і не могли бути відомі їй, а також суду про те, що її син ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення в результаті протиправних дій дорослої особи - ОСОБА_10 , який фактично примусив його пограбувати потерпілу ОСОБА_12 ... Вказує на те, що її син та ОСОБА_7 оговорили себе, давши суду завідомо неправдиві показання щодо обставин події злочину. Посилається на те, що ОСОБА_6 діяв під психічним примусом ОСОБА_10 , в стані крайньої необхідності, а тому вважає, що вчинене ним не є злочином.

Розглянувши зазначену заяву ОСОБА_5 ,. суд відмовив у її задоволенні.

Приймаючи таке рішення суд вказав, що викладені в заяві про перегляд вироку за нововиявленими обставинами доводи ОСОБА_5 є необґрунтованими та такими, що не підтверджуються матеріалами кримінального провадження та жодними іншими доказами, оскільки в судовому засіданні встановлено, що як засуджений ОСОБА_6 , так і засуджений ОСОБА_7 давали показання про обставини вчинення ними злочину в судовому засіданні добровільно, без жодного тиску з боку інших осіб, що дозволило суду зробити висновок про їх щире каяття. На думку суду обставини, на які посилається в своїй заяві ОСОБА_5 , не дають підстав для перегляду вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01.07.2015р..

Заслухавши доповідь судді, пояснення законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_6 ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який не заперечував проти задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 466 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами розглядається судом згідно з правилами, передбаченими цим ;Кодексом для кримінального провадження в суді тієї інстанції,яка здійснює перегляд. Учасники судового провадження повідомляються про дату, час та місце розгляду заяви. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви і перегляду судового рішення.

Згідно вимог п. 9 ч.3 ст. 42 КПК України обвинувачений має право брати участь у проведенні процесуальних дій.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 464 КПК України, відкривши кримінальне провадження за нововиявленими обставинами, суддя надсилає учасникам судового провадження копії ухвали про відкриття провадження, заяви про перегляд, і призначає дату, час та місце судового засідання, про що повідомляє зазначених осіб.

Проте, зазначених вимог кримінального процесуального закону суд 1-ої інстанції при розгляді заяви законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_6 ОСОБА_5 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами не дотримався, розглянувши вказану заяву без участі ОСОБА_6 ..

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що, відкривши провадження за нововиявленими обставинами у відповідності до ч.4 ст.464 КПК України, суд 1-ої інстанції своєю ухвалою від 01.04.2016р. прийняв рішення про доставку у судове засідання засудженого ОСОБА_6 , який перебуває у СІЗО № 20 м. Миколаєва., та про виклик інших учасників судового провадження (т2 а.с. 2).

Згідно повідомлення СІЗО від 22.04.2016р. суду, засуджений ОСОБА_6 на той час рахувався за апеляційним судом Миколаївської області (т.2 а.с.13). Як вбачається, суд 1-ої інстанції не оформив дозвіл на доставку засудженого до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області. Тому засуджений ОСОБА_6 не був доставлений 26.04.2016р. на 10 год. у судовому засіданні. При цьому з матеріалів провадження не убачається, що засуджений ОСОБА_6 заявляв про своє небажання брати участь у перегляді вироку за заявою його законного представника. Однак, не зважаючи на це, суд 1-ої інстанції розглянув заяву про перегляд судового рішення без його участі.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд 1-ої інстанції про перегляд вироку за заявою ОСОБА_5 засудженого ОСОБА_7 , його законного представника та захисника взагалі не повідомляв.

З огляду на ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, якою в свою чергу, зокрема ст. 136 врегульовано, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні або будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), яка відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17.07.1997р. ЗУ "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., протоколів № 1,2,4.7 та 11 до Конвенції" говорить у тому числі й про те, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право захищати себе особисто.

Європейський суд з прав людини у справі "Коробов проти України" від 21.07.2011р. встановив, що при розгляді цієї справи в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції було допущено порушення ст. 3 п.1 ст.6 Конвенції, а саме через те, що суд розглянув справу без його участі, чим обмежив його право бути присутнім у судовому засіданні та захищатися особисто. У п.п. 40 та 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Стрижак проти України" від 08.11.2005р. суд вирішив, що заходи повідомлення у цій справі не були достатньою мірою забезпечені і, таким чином, заявник був позбавлений можливості надати свої аргументи під час судового розгляду. Тобто встановлено порушення п.1 ст. 6 Конвенції.

Також порушення п.1 ст. 6 Конвенції констатовано рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Жук проти України" від 21.10.2010р., зокрема в п.п. 25, 26 якого зазначено, що принцип процесуальної рівності сторін, як один з елементів реалізації права на справедливий суд, вимагає, щоб кожній стороні надавалась можливість представляти свою позицію в суді за таких обставин, які не ставлять цю сторону в суттєво невигідне становище по відношенню до протилежної сторони.

Наведені положення Конвенції та практики Європейського суду. що відповідно ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується при розгляді справ як джерело права, однак у даному випадку не були враховані судом 1-ої інстанції. Тим самим, суд 1-ої інстанції не забезпечив права засудженого, який тримається під вартою, на доступ до правосуддя, не створів необхідних умов для забезпечення реалізації та рівності прав всім учасникам даного судового провадження.

Виходячи з викладеного, оскаржувана ухвала суду у порядку ч.1 та п. 3 ст. 412, ст. 415 КПК України підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду в суді 1-ої інстанції, під час якого необхідно здійснити перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та практики Європейського суду з прав людини, ухвалити законне й обгрунтоване судове рішення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 412, 415, 532 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_6 ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26 квітня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01.07.2015р. відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд вказаної заяви ОСОБА_5 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у суді 1-ої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуюча
Судді