Справа № 297/388/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2016 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Берегово справу за заявою головного лікаря Обласної психіатричної лікарні м. Берегово про припинення примусових заходів медичного характеру відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дунковиця Іршавського району, мешканця АДРЕСА_1 , пенсіонера, вдівця, громадянина України,

встановив:
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області № 297/472/13-к від 28 березня 2013 року відносно ОСОБА_5 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним наглядом (а. с. 6). Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області № 297/1005/14-к від 13 травня 2014 року ОСОБА_5 змінено примусовий захід медичного характеру на амбулаторне примусове лікування (а. с. 7).

Головний лікар Обласної психіатричної лікарні м. Берегово звернулася до Берегівського районного суду із заявою про припинення примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , мотивуючи таку тим, що останній виявляє ознаки недоумства у вигляді судинної деменції і на даний час психічний стан останнього дозволяє припинити примусові заходи медичного характеру.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_4 заяву підтримав та пояснив, що психічний стан ОСОБА_5 стабільний, він не є суспільно небезпечним, тому на даний час дозволяє скасувати примусові заходи медичного характеру. Просив заяву задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування примусових заходів.

Заслухавши пояснення представника заявника, думку прокурора, який просив заяву задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, № 06 від 17 лютого 2016 року ОСОБА_5 має діагноз судинна деменція. Згідно висновку у ОСОБА_5 відсутні психотичні розлади, він втратив суспілну небезпечність, а також потребує стороннього догляду, що дозволяє припинити примусові заходи медичного характеру амбулаторне примусове лікування (а. с. 2-5).

Пункт 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування»передбачає, що примусові заходи медичного характеру скасовуються (припиняються) у зв`язку з одужанням особи чи зміною її психічного стану на такий, що не становить очевидної небезпеки для неї або інших осіб.
За таких обставин, суд вважає, що заява є обґрунтованою і її слід задовольнити.

Керуючись ст. 95 КК України, п. 7 ст. 537, ст. 539 КПК України,

ухвалив:
Заяву задовольнити.

Застосування примусових заходів медичного характеру амбулаторне примусове лікування відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовані ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області № 297/1005/14-к від 13 травня 2014 року припинити.

Ухвала протягом 7 діб з дня її проголошення може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Суддя ОСОБА_1