Справа № 569/224/16-к
Провадження № 1-кп/569/235/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 жовтня 2016 року Рiвненський мiський суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю: прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0005961 від 05 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, не працюючого, з середньою освітою, неодруженого, раніше судимого 02 листопада 2009 року вироком Рівненського міського суду Рівненської області за ч. 3 ст. 152 КК України до 9 років позбавлення волі, покарання відбув повністю, судимість не погашена, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2015 року приблизно о 22 годині, перебуваючи на дитячому майданчику поблизу 2-го під`їзду будинку АДРЕСА_3 , під час конфлікту з ОСОБА_6 , що виник на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно наніс ОСОБА_6 один удар ножем в життєво важливий орган ділянку лівої скроні голови, заподіявши йому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення біля вушної ділянки зліва з ушкодженням капсули лівого скронево-нижньощелепного суглобу, з поширенням через лівий зовнішній слуховий прохід комірки лівого сосцевидного відростку скроневої кістки, які згідно висновку судово-медичної експертизи за № 1074/Д-1314 від 22 грудня 2015 року, відносяться до групи тілесних ушкоджень середньої ступеня тяжкості як такі, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.

У судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав частково та показав, що 04 жовтня 2015 року, близько 19 години 00 хвилин до нього зателефонував знайомий ОСОБА_9 . Вони домовилися із ним про зустріч у дворі будинку по АДРЕСА_3 , яка відбулася десь через годину. На зустріч він прийшов із своєю співмешканкою ОСОБА_10 та вони пішли до магазину по вулиці Чорновола, де ОСОБА_11 придбав пляшку горілки, пива та солодощі і повернулися у двір будинку, де стали біля лавочки і почали розпивати алкогольні напої. Близько 21 години, до них приєднався товариш ОСОБА_12 . Вони познайомилися та почали спільно випивати. Через деякий час ОСОБА_13 почав чіплятися до нього та між ними виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_13 наніс йому перший удар. Їх почали розбороняти ОСОБА_11 та ОСОБА_14 . ОСОБА_14 дала ОСОБА_13 ляпаса і той почав її бити кулаками та ногами, від чого вона впала. Він не стримався і для захисту своєї співмешканки наніс удари ОСОБА_15 . В ході бійки він помітив у руці ОСОБА_13 ніж, намагаючись його вихватити, порізав собі долоню правої руки і далі неусвідомлюючи наніс удар даним ножем в голову потерпілому, після чого конфлікт припинився і він забравши ОСОБА_14 попрямував до дому. Після бійки ніж викинув у невідомому напрямку. Щиро кається у вчиненому, просить суворо його не карати, наміру на вбивство потерпілого ОСОБА_13 , в якому йому винесено обвинувачення органами досудового розслідування він не мав.

Захисник обвинуваченого, посилаючись, що обставини події, які мали місце 04 жовтня 2015 року, та визнані його підзахисним, мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України, оскільки його підзахисний визнав, що він умисно спричинив йому середньої тяжкості тілесні ушкодження, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я. Наміру на вбивство особи не мав, щиро кається у вчиненому, а тому висунуте його підзахисному органом досудового слідства обвинувачення за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України просить перекваліфікувати на ч.1 ст.122 КК України.

Потерпілий ОСОБА_6 не виявив бажання бути присутнім у всіх судових засідання по даному кримінальному провадженні, так як перебував на військовій службі в зоні АТО. За таких обставин, суд за згодою сторін кримінального провадження, ухвалив про розгляд справи у відсутності потерпілого.

В судовому засіданні потерпілий суду показав, що 04 жовтня 2015 року йому зателефонував знайомий ОСОБА_11 та запропонував вийти на вулицю поспілкуватися. Прийшовши за кілька хвилин на дитячий майданчик у двір свого будинку, потерпілий зустрівся із ОСОБА_16 з яким було ще двоє осіб, чоловік та жінка. Під час розмови та після випивання по грам 50 горілки, у нього із даним чоловіком розпочався конфлікт із приводу служби в зоні АТО. Обвинувачений перший наніс йому удар кулаком в область обличчя, а той у відповідь наніс і йому удар кулаком в область обличчя. В цей час йому на шию накинулася жінка, він її відштовхнув та вона відійшла. ОСОБА_11 в цей час перебував осторонь, десь збоку. Потім вони розійшлися. Далі між ними знову почався конфлікт і вони почали наносити удари один одному. Обвинувачений завдав йому один удар по голові в область скроні, він відчув різкий біль і подумав, що удар міг бути завданий кастетом. На цьому конфлікт припинився. Чоловік із жінкою кудись пішли, а він підвівся. З місця, куди був нанесений удар йшла інтенсивно кров. До нього підійшов ОСОБА_11 та запропонував піти до того вмитися та оглянути рану. На що потерпілий відмовився. Посидівши кілька хвилин на лавці, вони попрямували до ОСОБА_17 , де потерпілий обмився водою у ванній кімнаті та рану закрив ганчіркою. Далі ОСОБА_11 викликав швидку допомогу і вже в лікарні потерпілому повідомили, що у нього колота-різана рана і виявили залишки леза ножа. Щодо походження ножа вказав, що йому невідомо, де в обвинуваченого з`явився ніж і коли саме, так як він його не бачив. Вказав, що шкода йому потерпілим не відшкодована. Просив суд не засуджувати обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні суду показав, що він зустрів свого знайомого ОСОБА_19 із співмешканкою ОСОБА_14 та вони домовилися випити. Пішли до магазину, придбали пляшку горілки, пляшку пива та закуску і повернувшись до двору житлового будинку по АДРЕСА_3 , почали на лавці розпивати спиртні напої. Він подзвонив своєму знайомому ОСОБА_6 та запропонував приєднатися до них, на що той погодився. Він прийшов до них, вони познайомилися із ОСОБА_19 та ОСОБА_14 і почали спільно випивати алкогольні напої, випили десь по одній стопці. У ОСОБА_13 з ОСОБА_19 виникла суперечка з приводу служби у зоні АТО. Вони почали розмовляти на підвищених тонах, вживаючи нецензурні слова та ображали один одного. Він стояв від них на відстані 2 метрів, йому зателефонували і він ще відійшов, коли він поглянув на них, то побачив, що між ними відбулася бійка, хто перший наносив удари він не бачив. Бійка тривала близько 5 хвилин. Хто куди і кому наносив удари вказати не зміг. Зазначив, що він їх намагався розборонити, однак йому це не вдавалося. Також до них підбігала і ОСОБА_14 , вона намагалася завдати удар ОСОБА_13 і він її відштовхнув від чого остання впала і потім намагалася ще наносити удари ОСОБА_13 і він її відтягнув. Хлопці під час бійки впали на землю і на землі в них також продовжувалася бійка, після якої хлопці встали, у ОСОБА_13 із голови йшла кров. ОСОБА_14 з ОСОБА_19 пішли, а він із ОСОБА_13 пішли до нього до дому, щоб ОСОБА_13 вмився. Він завів ОСОБА_13 у ванну кімнату та почав змивати кров з голови, однак кров не зупинялася, тому він викликав швидку допомогу, яка по приїзду виявила, що в рані знаходиться лезо ножа і забрала останнього до лікарні.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 вказала на обставини зазначені обвинуваченим. Додатково показала, що вона бачила, як ОСОБА_21 перший завдав удар кулаком правої руки в область правого вуха ОСОБА_19 , той залишався стояти на ногах. Вона вирішила заступитися за чоловіка і підійшовши завдала один удар кулаком правої руки в область обличчя Поспешного ОСОБА_13 . У відповідь він вдарив її кулаком в праве плече, від чого та впала і той вдарив її ногою в лівий бік. Побачивши це, ОСОБА_19 почав заступатися за неї, підійшов до невідомого, і між ними почалася бійка. В ході бійки вона бачила, як ОСОБА_19 падав на землю та піднімався. Потім лише побачила, як ОСОБА_13 сперся на турнік на дитячій площадці та казав, що викличте якийсь автомобіль. ОСОБА_11 весь час сидів на лавочці і спостерігав, що відбувається. ОСОБА_19 сказав іти їй додому і вони разом пішли. Йдучи, вона помітила, що в ОСОБА_19 розрізаний великий палець на правій руці, з якого йшла кров. ОСОБА_19 повідомив, що в ході бійки він вихопив у ОСОБА_13 ножа та кудись ним вдарив, але куди саме йому було не відомо.

Свідок ОСОБА_22 суду показала, що 04 жовтня 2015 року до 21 години її чоловік ОСОБА_21 не вживав алкогольних напоїв, так як керував транспортним засобом. Зазначила, що після вечері, йому зателефонував їх товариш ОСОБА_11 і попросив чоловіка, щоб той вийшов у двір будинку, на що останній погодився та пішов до нього. Десь через 20-25 хвилин у двері квартири зайшов ОСОБА_11 та повідомив, що необхідні кошти, так як ОСОБА_13 стікає кров`ю, бо йому засунули ніж в голову. Самого інциденту вона не бачила. Зі слів чоловіка їй стало відомо, що невідомий чоловік наніс йому удар в голову як він думав кастетом, а в подальшому дізнався, що це був ніж. Вказала, що її чоловік не мав таких ножів і в дома у них також вони відсутні.

З картки первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону вбачається, що 04 жовтня 2015 року о 22 годині 27 хвилин надійшло повідомлення по телефону від приймального відділення ОСОБА_23 , про те, що ШМД доставила з АДРЕСА_4 в приймальне відділення ЦМЛ ОСОБА_6 , 22 роки, прож. Корецький район с. Крилів, якому тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, проникаючого поранення в область голови за вказаною адресою нанесли невідомі. Запах алкоголю (Т. 1 а.с.13).

З протоколу огляду місця події від 05 жовтня 2015 року, під час огляду, ділянки місцевості (дитячого майданчику) навпроти під`їзду № 2 по вулиці Макарова, 46 в м. Рівне, виявлено сліди речовини схожої на кров, на асфальтовій ділянці майданчику, розкладний ніж з червоною рукояткою з полімерного матеріалу з нашаруванням речовини схожої на кров, на трав`яному покритті землі на відстані 4,15 м від таблички № 1, хрестик з білого металу, сліди речовини схожої на кров на поліетиленовому пакеті та на пакеті від сухариків, на траві біля турніків, які вилучено експертами (Т. 1 а.с. 14-16), що вказує на те, що обставини події відображені у показах обвинуваченого, потерпілого та свідків, повністю узгоджуються між собою та виявленим під час огляду місця події.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 жовтня 2015 року свідок ОСОБА_18 впізнав особу на фотокартці під № 2 - це особа на фото ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 49-50).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 жовтня 2015 року потерпілий ОСОБА_6 впізнав особу на фотокартці під № 3 - це особа на фото - ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 45-46).

Згідно висновку експерта № 1074 від 06 жовтня 2015 року у громадянина ОСОБА_6 , згідно з наданими медичними документами, виявлені тілесні ушкодження: проникаюче ножове поранення біля вушної ділянки зліва з ушкодженням капсули лівого скронево-нижньощелепного суглобу, з поширенням через лівий зовнішній слуховий прохід в комірки лівого сосцевидного відростку скроневої кістки, які виникли від дії колюче ріжучого предмету і, згідно п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6, відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалості розладу здоров`я. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути за обставин на які вказує потерпілий в протоколі його допиту від 05 жовтня 2015 року (т. 1 а.с 62-63).

Згідно висновку експерта № 1065 від 05 жовтня 2015 року у громадянина ОСОБА_7 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді різаної рани на першому пальці правої кисті, поверхневої рани на першому пальці лівої кисті, крововиливів в лівій завушній ділянці, в поперековій ділянці зліва, на лівому ліктьовому суглобі, крововиливу з осадженням на нижній повіці лівого ока, саден в проекції лівої лопатки, на лівому ліктьовому суглобі. Дані тілесні ушкодження могли утворитися у вказаний в обставинах термін, а саме 04 жовтня 2015 року. Тілесні ушкодження у вигляді різаної рани на першому пальці правої кисті, згідно п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6, відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Всі інші тілесні ушкодження, згідно п. 2.3.5. вказаних Правил, як кожне окремо так і в сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень. В момент отримання тілесних ушкоджень потерпілий міг перебувати у будь-якому положенні. Тілесні ушкодження у вигляді різаної рани на першому пальці правої кисті, поверхневої рани на першому пальці лівої кисті виникли від дії ріжучого предмету, яким міг бути ніж, або в результаті захвату руками клинка ножа, всі інші тілесні ушкодження виникли від травматичних дій тупого(их) предмету(ів), яким могли бути руки, ноги. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути при різних обставинах, як в результаті боротьби, бійки так і самооборони. В своїй сукупності виникнення даних тілесних ушкоджень у потерпілого внаслідок самонанесення, чи самопадіння з висоти власного зросту на тверду поверхню чи виступаючі предмети, малоймовірне (т. 1 а.с 65-66). Даними висновками експертів підтверджується той факт, що обвинувачений вихопив ножа у потерпілого за обставин, які ним вказані, тому суд не приймає до уваги покази потерпілого, що в нього ножа не було.

Згідно висновку експерта № 1064 від 05 жовтня 2015 року у громадянки ОСОБА_20 , виявлене тілесне ушкодження у вигляді крововиливу на правому плечі. Дане тілесне ушкодження виникло не менше як від однієї травматичної дії тупого предмету, яким могла бути рука, нога або могло утворитися в обставинах, термін 04 жовтня 2015 року і, згідно п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6, відносяться до легких тілесних ушкоджень. В момент отримання тілесного ушкодження потерпіла могла перебувати у будь-якому положенні. Дане тілесне ушкодження могло виникнути при різних обставинах, як в результаті боротьби, бійки так і самооборони. Виникнення даного тілесного ушкодження у потерпілої внаслідок самонанесення, чи самопадіння, чи падіння з висоти власного зросту з прискоренням на тверду поверхню чи виступаючі предмети, малоймовірне (т. 1 а.с 68-69). Даним висновком експерта підтверджується, що потерпілий завдав удари свідку, а не скинув її з спини, як він вказав і вона не могла отримати дані тілесні ушкодження від само падіння.

З висновку експерта № 1074/Д-1314 від 03 грудня 2015 року вбачається, що в момент отримання тілесних ушкоджень потерпілий найбільш ймовірно перебував у вертикальному положенні і був повернутий лівою половиною голови до травмуючого об`єкту. В своїй сукупності виникнення даних тілесних ушкоджень у потерпілого внаслідок самопадіння з висоти власного зросту, малоймовірне. Тілесні ушкодження, які виявлені у гр.. ОСОБА_6 могли виникнути за обставин, на які він вказує під час його додаткового допиту від 19 листопада 2015 року. Виникнення тілесних ушкоджень, у гр.. ОСОБА_6 за обставин, на які вказала ОСОБА_20 під час допиту 05 жовтня 2015 року, не виключається. Тілесні ушкодження, які виявлені у гр.. ОСОБА_6 могли виникнути за обставин, на які вказав підозрюваний ОСОБА_7 під час слідчого експерименту 06 листопада 2015 року (т. 1 а.с. 72-75), що також підтверджують покази свідка ОСОБА_20 та обвинуваченого, щодо нанесення удару потерпілому.

Згідно висновку експерта № 1065/Д-1313 від 03 грудня 2015 року вбачається, що тілесне ушкодження у вигляді різаної рани на першому пальці правої кисті, яке виявлене у гр. ОСОБА_7 могло виникнути за обставин, на які він вказав під час слідчого експерименту 06 листопада 2015 року, в частині отримання ним ножових поранень правої кисті, а саме відібрання ножа у потерпілого ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 77-78).

Згідно висновку експерта № 1.2-1/16 від 05 січня 2016 року вбачається, що частина клинка складного багатопредметного ножа, вилученого в ході огляду місця події 05 жовтня 2015 року дитячого майданчика в дворі будинку АДРЕСА_3 та фрагмент клинка ножа, вилучений під час хірургічної операції з голови потерпілого ОСОБА_6 , становили до розділення одне ціле - клинок ножа. Частина клинка складного багатопредметного ножа, вилученого в ході додаткового огляду місця події 05 жовтня 2015 року дитячого майданчика в дворі будинку АДРЕСА_3 та фрагмент клинка ножа, вилученого під час хірургічної операції з голови потерпілого ОСОБА_6 , відокремлені в результаті розлому, шляхом розділення клинка ножа на дві частини у результаті прикладання механічного (фізичного) навантаження до бокових площин клинка за умови їх часткової або повної фіксації (а.с. т. 1 а.с. 156-163).

Згідно висновку експерта № 10/658 від 18 грудня 2015 року встановлено, що генетичні ознаки слідів крові на клинку та руків`ї ножа збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_7 і не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 .. Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак слідів крові на клинку та руків`ї ножа та зразка крові ОСОБА_7 складає 5,01 х 10 в мінус 24 степені. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж 1 з 999 секстильйонів осіб. Походження слідів крові на клинку та руків`ї ножа від ОСОБА_6 виключається. Генетичні ознаки клітин у змивах з руків`ї ножа є змішаними, походять від двох чи більше осіб, серед яких присутні генетичні зразки ОСОБА_7 та не присутні генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_6 . Походження клітин у змивах з руків`я ножа від ОСОБА_6 виключається (т. 1 а.с. 169-177)

Таким чином, чітко підтверджується та обставина, що обвинувачений ОСОБА_7 був на місці пригоди 04 жовтня 2015 року, біля 21-22 год., у дворі будинку № 46 по вул.. Макарова в м. Рівне, на місці - де зазнав тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_6 , що визнає і сам обвинувачений.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 410/15 від 17 листопада 2015 року встановлено, що ОСОБА_7 на момент скоєння злочину будь-якими психічними захворюваннями не страждав, в тимчасовому розладі психічної діяльності не перебував, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У даний час ОСОБА_7 будь-яким психічним захворюванням не страждає. ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_7 відхилень психіки, які позбавляли б його здатності усвідомлювати свої дії і керувати ними, не виявляє ( т. а.с. 180-184).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 06 листопада 2015 року за участі ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 13), відображене у протоколі повністю узгоджується з показами обвинуваченого і свідка ОСОБА_20 , даними ними в судовому засіданні, які узгоджуються між собою та з іншими обставинами справи, встановленими в судовому засіданні.

Як встановлено судом та визнано самим обвинуваченим ОСОБА_7 , його умисел під час нанесення ударів потерпілому ОСОБА_6 був спрямований на захист цивільної дружини ОСОБА_20 та заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю і фактично - було заподіяне тілесне ушкодження середньої тяжкості, відповідальність за яке настає за ст. 122 КК України. При цьому, як визнав сам обвинувачений тілесні ушкодження він наніс потерпілому в ході конфлікту, який розпочався між ним та потерпілим. Конфлікт виник з вини потерпілого.

Суд проаналізувавши докази, приходить до висновку, що дії ОСОБА_7 мали умисний та цілеспрямований характер. ОСОБА_7 умисно та усвідомлено наносив удари руками та ножем, який обвинувачений забрав із лівої руки потерпілого ОСОБА_24 , спрямовані на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_6 .

З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ст. 122 КК України характеризується: 1) дією або бездіяльністю, спрямованими на заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження; 2) наслідками у виді спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження; 3) причинним зв`язком між зазначеними діянням та наслідками. Тілесним ушкодженням середньої тяжкості є таке ушкодження, яке не заподіює здоров`ю шкоди, небезпечної для життя в момент заподіяння, не потягло за собою інших наслідків, властивих тяжкому тілесному ушкодженню, але разом із тим спричинило тривале порушення функцій будь-якого органу або інший тривалий розлад здоров`я, яким згідно Правил, визначається розлад здоров`я строком понад три тижні (більше ніж 21 день).

Таким чином, за сукупністю досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів, у діях обвинуваченого ОСОБА_7 , вбачається склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України.

Враховуючи, що відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а також те, що прокурором у відповідності зі ст.338 КПК України ході судового розгляду не змінено обвинувачення ОСОБА_7 в частині кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.15 ч. 1 ст. 115 КК України - закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, суд не вправі у будь-який спосіб поставити питання про внесення змін обвинувачення прокурором, суд проводить розгляд справи саме в межах висунутого ОСОБА_7 обвинувачення.

Крім того, суд зазначає, що за вимогами закону у ході судового розгляду кримінального провадження суд не наділений правом змінити висунуте щодо особи обвинувачення в сторону його обтяження, та має право самостійно вийти за межі висунутого обвинувачення лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, підстав для кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України у суду не має.

Крім того, матеріали справи та досліджені судом докази свідчать про те, що у обвинуваченого ОСОБА_7 не було наміру вбивати потерпілого ОСОБА_6 , оскільки самі обставини за яких сталася подія, відбувалися у дворі багатоквартирного будинку, при свідках, під час конфлікту, який виник з вини потерпілого та ножем саме потерпілого, а не обвинуваченого. Характер і ступінь отриманих потерпілим тілесних ушкоджень та механізм їх отримання, вказаних у висновках експерта, - вказують на те, що обвинувачений маючи в руках «знаряддя злочину» - ніж та будучи спортивної статури, мав можливість і міг нанести удар з більшою силою і не один, однак не зробив цього, бо не бажав настання смерті потерпілого, а як показав обвинувачений в судовому засіданні здійснив удар ножем випадково, так як захищав свою співмешканку від завдання ударів потерпілим. Крім того, стороною обвинувачення не надано, а судом не здобуто жодного доказу на підтвердження того, що обвинувачений мав умисел на протиправне позбавлення життя потерпілого, усвідомлення суспільно-небезпечного характеру своїх дій, передбачення настання наслідків у вигляді смерті потерпілого та бажання його настання.

Суд констатує, що правова кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України - закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, - за якою йому пред`явлено обвинувачення, не знайшло свого підтвердження доказами зібраними в процесі судового кримінального провадження, оскільки така правова кваліфікація можлива тільки у випадку коли винний мав прямий умисел на позбавлення життя іншої особи, тобто настання смерті потерпілого і бажав цього, а злочин взагалі не міг настати, бо винний не вчинив діяння, яке є необхідним для спричинення наслідку.

У справі не здобуто достовірних доказів, які б свідчили, що ОСОБА_7 вчинив закінчений замах на умисне вбивство з прямим умислом, оскільки з врахуванням фактичних обставин справи, виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, зокрема врахуванням: відсутності будь-яких стосунків між обвинуваченим і потерпілим, знаряддя злочину, характер і локалізацію тілесних ушкоджень як у обвинуваченого, потерпілого, так і свідка ОСОБА_20 , причини припинення злочинних дій, суб`єктивного ставлення винного до наслідків своїх дій, приходить до переконання, що висунуте ОСОБА_7 обвинувачення, зазначене в обвинувальному акті, лише в частині правової кваліфікації кримінального правопорушення слід змінити на менш тяжке, що покращує становище особи.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) зазначає у Справі «Абрамян проти Росії» Рішення від 9 жовтня 2008 р. Справа про зміну кваліфікації злочину судом (витяг). Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 122 КК україни, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, а вина його доведена і ним повністю визнана.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, всі обставини справ в їх сукупності, дані про особу винного, керуючись законом.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, на даний час проживає із співмешканкою ОСОБА_20 та її дітьми.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд не вбачає.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає рецидив злочинів.

Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим злочинам, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і вважає за можливе призначити ОСОБА_7 покарання, призначене в межах санкції статті обвинувачення, із застосуванням звільнення з випробуванням від відбуття такого покарання, на підставі ст.ст.75,76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертиз у справі складають 7944,95 гривень належить стягнути з засудженого в дохід держави.

Керуючись: ч.3 ст.337, ст.ст. 368- 374, 376 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Змінити правову кваліфікацію дій ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 122 КК України.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 такі обов`язки на період іспитового строку:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: ганчірка зеленого кольору, 2 пляшки з під пива «Чернігівське», 1 пляшка з під пива «Перша приватна броварня», розкладний ніж з поламаним лезом знищити.

Стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати в дохід державного бюджету в розмірі 7944,95 гривень за проведення судових експертиз у кримінальному провадженні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя -

судді: