справа №1-4/11
провадження №1/176/1/16
В И Р О К
Іменем України
23 березня 2016 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

підсудного ОСОБА_4 ,

захисників підсудного ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жовті Води кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, військовозобов`язаного, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, маючого на утриманні одну малолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1

у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 03 березня 2002 року завдав потерпілому ОСОБА_8 умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, поєднане зі стійкою втратою працездатності не менше як на одну третину, за таких обставинах.

ОСОБА_4 03 березня 2002 року, приблизно о 15 годині 20 хвилин, перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , спускався ліфтом. Виходячи із ліфта, зустрів на першому поверсі вказаного будинку ОСОБА_8 , який побачив на підлозі ліфта характерні ознаки справляння природної потреби. Останній, вважаючи, що ОСОБА_4 , справив природну потребу в ліфті, зробив зауваження, на яке підсудний не відреагував. Після чого ОСОБА_8 узяв ОСОБА_4 за одяг та штовхнув на сходи до вхідних дверей, від чого останній вдарився об стіну. За таких обставин у підсудного виник злочинний умисел направлений на умисне нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 . Реалізуючи свій умисел, підсудний, підійшовши до потерпілого, та наніс йому не менше двох ударів лівою рукою стислою в кулак, з одягнутою на підмізинному пальці металевою каблучкою типу «печатка» в область правого ока.
У подальшому між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 почалася взаємна бійка, під час якої кожний із них наносив супротивнику множинні умисні удари руками у різні частини обличчя та тулубу.
У результаті зазначеного потерпілому ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді тяжкої контузії правого ока з обширною ретробульбарною гематомою; тотальним гемофтальмом правого ока, гіфема, рубець кон`юнктиви, відшарування сітківки, зниження зору на праве око до відчуття світла з неправильною корекцією світла - 0, 0, які у відповідності до висновку судово-медичної експертизи №93 "Е" від 16.03.2002 року потягнули за собою стійку втрату працездатності на 35% (більш ніж на 1/3) і за цією ознакою, у відповідності до п.2.1.1. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до категорії тяжких.
Підсудний ОСОБА_4 у судовому засіданні спочатку зазначав, що 03 березня 2002 року він приблизно о 15 год. 20 хв. спускався ліфтом, що розміщений у під`їзді багатоповерхового будинку АДРЕСА_2 , при цьому на підлозі кабіни ліфту була калюжа на яку він не звернув уваги. Коли двері кабіни ліфта відчинилися на першому поверсі він побачив сусіда ОСОБА_8 , якого знав лише візуально. Останній, побачивши калюжу на підлозі, звинуватив його у справлянні природної потреби у кабіні ліфту. Після цього, ОСОБА_8 схопив його за куртку у яку він був одягнутий, та виштовхнув із кабіни ліфта у напрямку вихідних дверей. Від цього поштовху він відлетів на декілька метрів та вдарився спиною о стіну під`їзду. За таких обставин він (підсудний) підійшов до потерпілого і між ними почалась бійка під час якої вони наносили один одному множинні удари руками у різні частини тіла. При цьому, будь-якої каблучки на пальцях лівої руки в нього не було.
Однак, у подальшому ОСОБА_4 особисто неодноразово вказував, що свою провину у пред`явленому обвинуваченні, зміненому прокурором, визнає повністю. Також вказав, що обставини вчинення ним 03 березня 2002 року злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, які зазначені у постанові прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про зміну обвинувачення від 29 лютого 2016 року, відповідають дійсності. Крім того, зазначив на тому, що відшкодував потерпілому матеріальні і моральні збитки, завдані його злочинними діями, шкодує про вчинене, щиро розкаюється.
З огляду на зазначене, суд вважає ОСОБА_4 таким, що дійсно та відверто визнав себе винним у спричиненні 03 березня 2002 року потерпілому ОСОБА_8 умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, поєднаного зі стійкою втратою працездатності не менше як на одну третину, за обставин вказаних у постанові прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про зміну обвинувачення. При цьому, підсудний висловив щирий жаль з приводу вчиненого та осуд своєї поведінки.
Крім визнання своєї вини підсудним ОСОБА_4 , його вина у вчиненні злочину також підтверджується об`єктивними доказами, дослідженими у судовому засіданні.
Так потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що 03 березня 2002 року приблизно о 15 год. 00 хв. він разом із дружиною повертались із м. Дніпродзержинськ та разом розвантажували автомобіль, переносили до місця проживання власні речі. При цьому, дружина піднялась до квартири, а він чекав на ліфт на першому поверху під`їзду будинку АДРЕСА_2 . Коли ліфт спускався до низу, кабіна зупинилась між поверхами і він почув звук характерний для справляння людиною природньої потреби, потім ліфт продовжив спуск. Коли двері до кабіни ліфту відчинились, він побачив у ліфті підсудного, який застібав джинси, а на підлозі кабіни калюжу. Будучи обуреним такою поведінкою, зробив зауваження молодому чоловіку та, схопивши його за куртку, виштовхнув із ліфта. Після цього ОСОБА_4 підійшов до нього і став наносити тілесні ушкодження у різні частини тіла, захищаючись він також завдав ударів у відповідь. Один із ударів, завданих підсудним лівою рукою на якій була одягнена каблучка типу "печатка", прийшовся в обличчя і призвів до нестерпного болю у правому оці, обличчя стало заливати кров. Бійка продовжувалась декілька хвилин. Припинивши нанесення ударів, підсудний ОСОБА_4 вийшов із під`їзду, а він (потерпілий) піднявся додому і дружина одразуж викликана карету швидкої медичної допомоги. Він був госпіталізований до в СМСЧ-9, у подальшому вимушений був проходити лікування також в інших медичних закладах. В наслідок отриманних тілесних ушкоджень він повністю втартив зір на праве око та являється інвалідом 3 групи.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала суду, що 03 березня 2002 року, вони із чоловіком - ОСОБА_8 , повернулись із м. Днепродзержинська, і стали переносити свої речі до місця проживання. Піднявшись до квартири із вантажем, стала чекати на чоловіка, якого довгий час небуло. Коли двері відчинились, вона побачила чоловіка, що був побитий, при цьому праве око висіло на щоці. Нею покладений лід на обличчя потерпілого та викликана швидка медична допомога. Чоловік повідомив, що його побив хлопець з шостого поверху і зазначив, що очікуючи ліфт почув якийсь звук, а виходячи із кабіни ліфта молодик застібував штани. Те що даним хлопцем був саме ОСОБА_4 вона зрозуміла, оскільки перебуваючи у під`їзді зверху помітила поголену голову хлопця. У лікарні хірург їй сказав, що різана рана на голові чоловіка завдана предметом, можливо каблучкою. На першому поверсі під"їзду була кров, однак її не брали для дослідження.

Свідок ОСОБА_10 , будучи допитаним у судовому засіданні, показав, що із підсудним знайомий з дитинства і не пам`ятає, щоб останній носив каблучку типу «печатка».
Свідок ОСОБА_11 показав у судовому засіданні, що проживає, неподалік від місця мешкання ОСОБА_8 3 березня 2002 року, перебував за місцем свого проживання, подзвонила дружина потерпілого і повідомила, що останньому погано. Він пішов до Митрофанових і в під`їзді, побачив велику кількість крові. Зайшовши до квартири, побачив потерпілого на обличчі якого були сліди побиття, праве око знаходилось ззовні, за межами очної ямки. За таких обставин була викликана карета швидкої допомоги. При цьому, ОСОБА_8 повідомив, що побачив як із кабіни ліфту виходив молодий чоловік, застебуючи штани, а на підлозі ліфту була калюжа. Зробивши зауваження, він (потерпілий) вивів хлопця із ліфта, а останній завдав йому тілесні ушкодження.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що знайомий із ОСОБА_8 і 05 березня 2002 року відвозив останнього до лікарні міста Кривого Рогу. При цьому, у нього були сліди побиття на обличчі, розпухлі губи, праве око заклеєне, розбита брова і почував він себе дуже погано.
Окрім того, вина підсудного підтверджується письмовими доказами, що містяться в матеріалах кримінальної справи, зокрема:

-протоколом відтворення обстановки та обставин події від 29.10.2003 року / а.с 205-210 т. 1/ де потерпілий ОСОБА_8 послідовно підтверджував свої пояснення про те, що після того, як він виштовхнув ОСОБА_4 із кабіни ліфта та мав намір взяти речі, щоб піднятися додому, останній накинувся на нього та став наносити удари кулаками в область голови. В тому числі, ОСОБА_4 наніс йому один удар лівою рукою, на підмізинному пальці якої була каблучка із жовтого металу, в область правого ока. Після отриманих ударів він став погано бачити та нагнувся, закриваючи обличчя руками, але ОСОБА_4 продовжува наносити йому удари коліном по обличчю. Потерпілий ОСОБА_8 також підтвердив, що конфлікт між ним та підсудним тривав приблизно 15 хв;

-протоколом очної ставки від 27 червня 2002 року між підсудним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_8 , де останній давав аналогічні покази / а.с. 56 т. 1/;

-копією карти виклику швидкої медичної допомоги № 2/702 від 03.03.2002 року / а.с. 180 т. 1 /, де вказано що 03 березня 2002 року о 15 год. 40 хв. диспетчер швидкої медичної допомоги СМСЧ-9 прийняв виклик за адресою АДРЕСА_3 для надання невідкладної медичної допомоги ОСОБА_13 , який, був побитий сусідом у ліфті того ж дня приблизно о 15 год. 35 хв. При цьому, зафіксовано що в області правого ока потерпілого наявна гематома, набряк, відсутній зір. Автомобілем швидкої допомоги останнього доставлено у приймальне відділення;

-копією епікрізу потерпілого ОСОБА_8 / а.с. 111 т. 1 / де зазначено, що він проходив стаціонарне лікування у глазному відділенні СМСЧ-9 з 03.03.2002 року по 05.03.2002 року та виписаний із направленням в центр мікрохірургії ока у травмотологічне відділення 4-ої Криворізької міської лікарні для консультації та можливої операції із діагнозом: тупа травма, гематома повік, обширна субкон"юктивальна гематома, тотальний гемофтальм правого ока. У епікрізі також зазначено, що при госпіталізації потерпілого на шкірі у зовнішнього кута його правого ока мається лінейної форми кровоточаща рана до 1,5 см.;

-довідкою відділення мікрохірургії ока 4-ої Криворізької міської лікарні / а.с. 115 т. 1 / підтверджує, що потерпілий ОСОБА_8 з 05.03.2002 року по 18.03.2002 року проходив стаціонарне лікування з діагнозом тяжка контузія правого очного яблука, під час якого йому було проведено дві операції;

-довідкою СМЕ № 319616 від 28.10.2002 року де ОСОБА_8 з 24.09.2002 року визнаний інвалідом 3 гр. по загальному захворювання бестроково / а.с. 177- 178 т. 1 /;

- висновком судово-медичної експертизи № 93 "Е" від 16.03.2002, № 25"П""Д" від 20.03.2003 року, де вказано що у потерпілого ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді тяжкої контузії правого ока з обширною ретробульбарною гематомою; тотальним гемофтальмом правого ока, гіфема, рубець кон"юктиви, відшарування сітківки, зниження зору на праве око до відчуття світла з неправильною корекцією світла - 0, 0, які потягнули за собою стійку втрату працездатності на 35% (більш ніж на 1/3) і за цією ознакою, у відповідності до п.2.1.1."Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень" належать до тяжких. Вказані тілесні ушкодження могли бути спричинені при ударі або ударах тупим твердим предметом (кулак, палиця, нога, і. т.і.) або при співударянні, співударяннях з такими ж предметами. Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати даті 03.03.2002 року / а.с. 42-43, 190- 191 т. 1/;

- висновком судово-медичної експертизи № 75 "Є" від 16.05.2002 року, який свідчить про те, що у підсудного ОСОБА_4 виявлені такі тілесні ушкодження: синець на шкірі спинки носу, садно на червоній облямівці верхньої губи справа та нижньої губи зліва, садно на слизовій оболонці верхньої та нижньої губ, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи справа, синці на шкірі основних фаланг пальців правої кисті на тильній поверхні, багаточисельні садна і осадження на шкірі тильної поверхні основних фаланг пальців правої кисті, синець на шкірі лівого наколінника і верхньої третини гомілки, які належать до категорії легких. Данні тілесні ушкодження також могли бути спричинені при множинних ударах тупим твердим предметом (кулак, нога в жорсткому взутті, палиця і т.і.), при співударяннях з такими предметами або при падінні (падіннях) на підлеглу тверду поверхню та співударінні з нею ділянками обличчя, лівого коліна, правого грона. Давність спричинення цих тілесних ушкоджень може двідповідати даті, вказаній в постанові, тобто 03.03.2002 року. / а.с. 45 т. 1/;

- протоколом відтворення обстановки та обставин події за участі потерпілого ОСОБА_8 від 12 грудня 2015 року із фото таблицями до нього, де останній у черговий раз підтвердив свої покази, щодо того яким чином 03 березня 2002 року підсудним йому нанесено тілесні ушкодження /а.с. 171-178 т.3/;

- висновком судово-медичної експертизи № 10/Д від 06.02.2016 року, де вказано що у потерпілого ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді тяжкої контузії правого ока з розповсюдженою ретробульбарною гематомою; тотальним гемофтальмом правого ока, гіфема, рубцею кон`юктиви, відшаруванням сітчастої оболонки та зниженням гостроти зору до відчуття світла з неправильною корекцією світла - 0, 0, які могли бути спричинені як при одній дії (ударі), так і при множинних діях (ударах) твердого предмету (предметів), характерні особливості якого (яких) встановити не виявляється можливим. При цьому, не виключається можливість спричинення їх за механізмом, на який вказав потерпілий під час проведення відтворення обстановки та обставин події від 12.12.2015 року, тобто при ударі кулаком лівої руки ОСОБА_4 в область правого ока. Хоч і не виключається можливість спричинення потерпілому тілесних ушкоджень за механізмом, на який вказав обвинувачений під час проведення з ним відтворення обстановки та обставин події 10.12.2015 року.Також зазначено, що тілесні ушкодження виявлені при судово-медичному обстеженні у ОСОБА_4 : синець на шкірі передньої поверхні верхньої третини лівої гомілки, синець на шкірі спинки носу; синці та зсаднення на шкірі основних фаланг пальців правої кисті, садно на червоній обвідці верхньої губи справа, садно на червоній обвідці нижньої губи зліва, садна на слизуватій верхньої і нижньої губи та крововилив на слизуватій верхньої губи справа могли бути спричинені за тим механізмом, на які він вказав під час проведення з ним відтворення обстановки та обставин події 10.12.2015, тобто при множинних ударах тупим твердим предметом (предметами), характерні риси якого (яких) не знайшли відображення в цих ушкодженнях. Одночасно, визначено, що тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_8 були спричинені йому 03.03.2002 року /а.с. т.3/

Таким чином, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення, обвинувачення, висунуте ОСОБА_4 за ч.1 ст. 121 КК України визнається судом повністю доведеним. У зв`язку із чим суд, кваліфікує дії підсудного за ч.1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, поєднане зі стійною стратою працездатності не менше як на одну третину.
У відповідності до ст.323 КПК України (в ред. 1960 р.) вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні. При цьому, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують, обтяжують покарання. При цьому суд виходить із принципів обґрунтованості, індивідуалізації, гуманності і справедливості покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення підсудного і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Відповідно положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Так, судом встановлено і враховується, що ОСОБА_4 скоїв умисний тяжкий злочин у наслідок чого настала стійка втрата працездатності потерпілого ОСОБА_8 , не менш як на 1/3, і призвело до інвалідності останнього. При цьому, злочин вчинений підсудним у 2002 році (більш ніж 13 років тому).
Також враховується особа винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває /а.с. 61 т.1/, виключно позитивно характеризується /а.с. 60, 106, 108 т.1 /, має постійне місце проживання /а.с. 107 т.1/, перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_14 /а.с.235 т.2/, на утримані має малолітнього сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.234 т.2/.
Береться також до уваги, що вчинивши даний злочин у 2002 році, ОСОБА_4 у подальшому будь-яких кримінальних правопорушень не скоював.
Судом визнаються обставинами, що пом`якшують покарання підсудного - щире каяття ОСОБА_4 , яке ґрунтується на належній критичній оцінці останнім своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, висловлення жалю з приводу вчиненого, а також добровільне відшкодування завданого збитку здійснене винним з власної ініціативи до винесення обвинувального вироку суду.
Обставин, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання підсудного не встановлено.
Враховуючи всі обставини справи у їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення підсудного до вчиненого, думку потерпілого, який не наполягав на призначенні останньому суворого покарання і вважав безпідставним його ув`язнення, суд дійшов висновку про можливість застосування відносно ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії.
При цьому суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його суспільства і щодо нього є підстави для застосування ст.75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину, виконає покладені відповідно до ст. 76 КК України обов`язки.
Суд бере до уваги, те що до ОСОБА_4 застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10.02.2016 року. Так, 11.02.2016 року останній був звільнений, при цьому не чинив жодних спроб переховуватися від суду, з`являвся за викликами, що породжує у суду впевненість у належному виконанні останнім покладених на нього вироком обов`язки і не вчиненні нових злочинів.
Зазначене покарання є необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари за вчинене, а й буде слугувати для виправлення та попередження вчинення нових злочинів, як ОСОБА_4 так і іншими особами.
Позивач ОСОБА_8 подавав до суду позов, уточнивши вимоги якого, відмовившись від частини позовних вимог, просив стягнути із ОСОБА_4 на свою користь 250000 гривен в рахунок відшкодування моральної шкоди. Однак, у подальшому ОСОБА_8 , зазначивши що і моральна, і матеріальна шкода йому відшкодована у повному обсязі, жодних претензій до підсудного він не має, вказав що відмовляється від позовних вимог.
Відповідно ч.3 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.
Суд вислухавши думку інших учасників судового розгляду, роз`яснивши потерпілому ОСОБА_8 наслідки закриття провадження по справі у разі відмови позовних вимог, що передбачені ч. 3 ст. 206 ЦПК України, переконавшись що відмова від позовних вимог не порушує законних прав та інтересів інших осіб, вважає, за необхідне прийняти відмову позивача від позову і закрити провадження за цивільним позовом.
Запобіжний захід відносно підсудного ОСОБА_4 , після закінчення строку його тримання під вартою, не обирався.
Судові витрати, як і речові докази по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323,324, 327, 335 КПК України /в редакції 1960 року/, ст. 205 ЦПК України суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції
Прийняти відмову ОСОБА_8 від позовних вимог до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди.
Закрити провадження за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя Жовтоводського міського суду ОСОБА_1