УХВАЛА

Справа № 569/2291/16-к

03 березня 2016 року Рівненський міський суд Рівненської області

у складі:
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Рівненської області молодшого радника юстиції ОСОБА_4 , яке погоджено із прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, українця, громадянина України, який має вищу освіту, працюючого на посаді інспектора Костопільського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, проживаючого в АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Рівненської області молодший радник юстиції ОСОБА_4 за погодженням із прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

В обґрунтування клопотання вказав, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000254 від 08.07.2015р. внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Із матеріалів клопотання убачається, що ОСОБА_5 , працюючи на посаді начальника відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Корецького району, підпорядкованого УМВС України в Рівненській області (далі ВДАІ), маючи спеціальне звання капітана міліції, будучи службовою особою, що здійснює функції представника влади, та згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» будучи працівником правоохоронного органу, який відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, 07.07.2015 на автомобільній дорозі сполученням «Немовичі-Березне-Великі Межирічі-Федорівка» (Т1812), поблизу села Щекичин Корецького району Рівненської області, умисно вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, супроводжуючи їх насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, а саме безпідставно (за відсутності умов, передбачених ч. 1 ст. 13 Закону України «Про міліцію», які дозволяють працівникам міліції застосовувати заходи фізичного впливу лише в особливих випадках для припинення правопорушень, подолання протидії законним вимогам міліції, яка здійснюється із застосуванням сили щодо працівників міліції або інших осіб, якщо інші способи були застосовані та не забезпечили виконання покладених на міліцію обов`язків, і лише з особливим порядком проведення, передбаченим ч. 2 ст. 12 вказаного Закону, після попередження про намір використати силу) застосував до ОСОБА_7 заходи фізичного впливу.

Так, відповідно до Постової відомості розстановки нарядів ДАІ з обслуговування Корецького району, підпорядкованого УМВС України в Рівненській області від 07.07.2015, з 15 год. до 19 год. 07.07.2015 начальник ВДАІ ОСОБА_5 , а також інспектор з адміністративної практики ВДАІ ОСОБА_8 та інспектор з технічного нагляду ВДАІ ОСОБА_9 несли службу на території Корецького району Рівненської області.

Орієнтовно у період часу з 17 год. 15 хв. до 17 год. 30 хв. 07.07.2015 вказані працівники ВДАІ на автодорозі Т1812 сполученням «Немовичі-Березне-Великі Межирічі-Федорівка», поблизу села Щекичин Корецького району зупинили автомобіль марки «Рено Кенго», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 , запідозривши, що незадовго до зупинки вказаного автомобіля, за його кермом перебував ОСОБА_11 .

Після цього, працівники ДАІ склали щодо ОСОБА_11 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Із вказаним рішенням працівників ДАІ ОСОБА_11 та ОСОБА_10 не погодились і вступили з ними у словесну суперечку. Крім того, ОСОБА_10 про вказаний інцидент телефоном повідомила свого двоюрідного брата ОСОБА_7 та попросила останнього допомогти.

Через деякий час (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), до вказаного ОСОБА_10 місця, власним автомобілем прибув ОСОБА_7 , який відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП поставив ОСОБА_5 вимогу надати ОСОБА_11 копію протоколу про адміністративне правопорушення. У порушення п. п. 6.25, 27.1 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом МВС України № 111 від 27.03.2009, яка зобов`язує працівника ДАІ бути культурним і ввічливим у спілкуванні з громадянами, взаємовідносини з учасниками дорожнього руху будувати на принципах забезпечення свободи та недоторканності особи та її прав, уважному, доброзичливому і шанобливому ставленні до громадян, ОСОБА_5 на законну вимогу ОСОБА_7 відреагував агресивно та відмовив у грубій формі.

Продовжуючи неправомірні дії, 07.07.2015, орієнтовно у період часу з 17 год. 30 хв. до 18 год. 43 хв. на автомобільній дорозі Т1812 сполученням «Немовичі-Березне-Великі Межирічі-Федорівка», поблизу села Щекичин Корецького району ОСОБА_5 , будучи при виконанні службових обов`язків, явно виходячи за межі наданих йому повноважень, достовірно усвідомлюючи відсутність жодних фактичних та правових підстав для застосування заходів фізичного впливу до ОСОБА_7 , без попередження наніс ОСОБА_7 не менше трьох ударів руками у грудну клітину справа та у праве плече, хапав за праву руку, штовхнув його від чого останній впав на землю.

Вказаними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді крововиливів у передній поверхні грудної клітини справа, на правому плечі та садна на правій гомілці, кожне з яких окремо так і в сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також сильний фізичний біль та образу для його особистої гідності.

За вказаним фактом слідчим відділом прокуратури області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000254, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.07.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

25.02.2016 ОСОБА_5 викликано у слідчий відділ прокуратури області для проведення за участю останнього процесуальної дії - повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, тобто - дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вони супроводжувалися насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, а саме перевищення влади, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що супроводжувалися насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.
Однак, ОСОБА_5 у категоричній формі відмовився отримати повідомлення про підозру у вчиненні вказаного злочину та самовільно, ігноруючи вимоги слідчого та прокурора, залишив приміщення прокуратури області, що зафіксовано за допомогою відеозапису, що застосовувався при проведенні зазначеної процесуальної дії.
З огляду на таку поведінку ОСОБА_5 , яка полягала в ухиленні від участі у проведенні процесуальних дій з його участю, цього ж дня, тобто 25.02.2016 за вихідним номером 17-217вих.-16 в адресу проживання останнього органом досудового розслідування, у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 287, ч. 3 ст. 111 та ч. 1 ст. 136 КПК України, поштовим зв`язком направлено повідомлення про підозру у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення.
Крім того, 25.02.2016 органом досудового розслідування винесено клопотання, цього ж дня погоджені з старшим прокурором групи прокурорів, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням ОСОБА_3 про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, а також про відсторонення останнього від посади.
Проте, ОСОБА_5 в черговий раз уникаючи проведення за його участі процесуальних дій, у категоричній формі відмовився від отримання зазначених клопотань та копій матеріалів досудового розслідування, які долучались стороною обвинувачення в обґрунтування клопотань.
Вказані факти фактичного ухилення ОСОБА_5 від отримання клопотань про застосування щодо нього згаданих заходів забезпечення кримінального провадження підтверджуються протоколами вручення документів від 25.02.2016.
Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, повністю підтверджуються матеріалами досудового розслідування, зокрема, висновками експерта № 640 від 08.07.2015, висновком експерта № 640/Д-1192 від 03.11.2015, показаннями потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та іншими матеріалами кримінального провадження № 000254.

При цьому, поведінка ОСОБА_5 , спрямована на ухилення від виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні, свідчить про його намір уникнення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин шляхом переховування від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 , який є працівником правоохоронного органу та не відсторонений від посади на даний час, буде з використанням свого службового становища незаконно впливати на інших учасників у цьому кримінальному провадженні, зокрема на свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_7 . Про це свідчать характер та обставини вчинення ОСОБА_5 інкримінованого злочину із застосування фізичного насильства.

Аналізуючи наведені вище обставини, можна прийти до висновку, що у разі обрання ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, останній завдяки своєму службовому становищу, як працівника правоохоронного органу, негативно впливатиме на хід досудового слідства у даному провадженні, намагатиметься безпосередньо впливати на учасників кримінального провадження та намагатиметься ухилитися від органів досудового розслідування та суду.

Викладене дає беззаперечні підстави вважати, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування, тому необхідним є обрання ОСОБА_5 виключно найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що він працездатний, одружений, має постійне місце проживання, утриманців не має, не похилого віку, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає, раніше не судимий. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.
На підставі викладеного, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років, а також наявність ризиків, що дають достатні підстави вважати, що він може у силу своєї службової діяльності та службового становища незаконно впливати на інших учасників у цьому провадженні, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Просив обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід - тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити та обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Судом встановлено, що 07.07.2015, орієнтовно у період часу з 17 год. 30 хв. до 18 год. 43 хв. на автомобільній дорозі Т1812 сполученням «Немовичі-Березне-Великі Межирічі-Федорівка», поблизу села Щекичин Корецького району ОСОБА_5 , будучи при виконанні службових обов`язків, явно виходячи за межі наданих йому повноважень, достовірно усвідомлюючи відсутність жодних фактичних та правових підстав для застосування заходів фізичного впливу до ОСОБА_7 , без попередження наніс ОСОБА_7 не менше трьох ударів руками у грудну клітину справа та у праве плече, хапав за праву руку, штовхнув його від чого останній впав на землю.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, зокрема висновки експерта № 640 від 08.07.2015, висновком експерта № 640/Д-1192 від 03.11.2015, показаннями потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 .
03 березня 2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілого та свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Однак, слідчий суддя вважає, що прокурором при розгляді клопотання не доведено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

Разом з тим, слідчим за погодженням із прокурором вже було підготовлено клопотання про обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим в якому він підозрюється, вік, стан здоров`я, репутацію, майновий стан, наявність двох малолітніх дітей, дружини, який має постійне місце роботи, відсутність судимостей, слідчий суддя вважає, що у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України, щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, слідчий суддя відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покладає на підозрюваного обов`язки прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора та утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_7 та свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 і ОСОБА_8 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 193-194, 205, 395 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Рівненської області молодшого радника юстиції ОСОБА_4 , яке погоджено із прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного на строк 2 (два) місяці обов`язки, передбачені п.п.1, 4 ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора;

- утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_7 та свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 і ОСОБА_8 .

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути покладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Рівненської області молодшого радника юстиції ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя