Справа № 159/904/15-к
Провадження № 1-кп/159/74/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Ковель 26 серпня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ковель кримінальне провадження №0000455 за обвинувальним актом щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Малий Порськ Ковельського району Волинської області, українця та громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, інваліда першої групи, раніше не судимого, -

про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

в с т а н о в и в :
Органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він 11 грудня 2014 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в одній з кімнат у власному будинку АДРЕСА_1 , під час конфлікту з ОСОБА_7 , який раптово виник на грунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер власних дій, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень останньому, умисно повалив ОСОБА_7 на підлогу та наніс декілька ударів кулаком в обличчя і ліктем по тулубу потерпілого. У подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , коли останній сидів на стільчику, підповз до потерпілого та наніс удар кулаком по тулубу, після чого повторно повалив його на підлогу і наніс ще декілька ударів кулаком та ліктем правої руки по обличчю та тулубу. У результаті вище вказаних дій ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді синця правого ока, яке за ступенем тяжкості відносно живої особи відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, а також травматичного розриву сечового міхура з гемоперитонеумом і розвитком геморагічного шоку, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, та від яких потерпілий ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого йому діяння фактично не визнав та показав суду наступне. Дійсно, 11 грудня 2014 року він, перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , де він постійно проживає, святкував разом із своєю матір`ю ОСОБА_8 , її співмешканцем ОСОБА_7 , своїм племінником ОСОБА_9 , та зятем - ОСОБА_10 день народження своєї сестри - ОСОБА_11 , яка в цей час знаходилась у м. Ковелі. Вони сиділи на кухні в будинку та розпивали горілку. Пізніше прийшла їх родичка ОСОБА_12 зі своїм сином ОСОБА_13 та разом з ними вживала горілку, але потім пішла разом із сином. Святкували і вживали спиртне вони усі разом, починаючи з 16 години дня. Також показав, що малолітні діти ОСОБА_14 у цей час були в іншій кімнаті, ОСОБА_15 також спав в іншій кімнаті, а неповнолітня племінниця - ОСОБА_16 , яка прийшла зі школи, пішла в кімнату вкладати спати молодших дітей. Близько 22 години вечора, коли вони продовжували сидіти на кухні та святкувати і були вже в стані алкогольного сп`яніння, до столу підійшов ОСОБА_17 та почав забирати додому ОСОБА_18 , шарпаючи, при цьому, її за одяг. Він сказав потерпілому, щоб той не зачіпав його матір, оскільки вона не хотіла йти додому, однак, ОСОБА_17 обізвав його нецензурними словами та вдарив ногою в підборіддя, а він у відповідь, схопив його за одяг і звалив на підлогу, від чого той впав на спину. Зіскочивши зі стільця за допомогою рук, - оскільки від народження він не має обох ніг, - він підповз до ОСОБА_19 та вдарив його один раз кулаком в обличчя, той закрив голову руками та, перевернувшись на лівий бік, підсунувся до холодильника, який стояв у кутку кухні, таким чином, що був повернутий обличчям до холодильника, а до нього - спиною. Він наніс ще декілька ударів кулаком та ліктем правої руки в область обличчя та верхньої бокової частини грудної клітки потерпілого, при цьому, удари в грудну клітку потрапляли в правий бік, оскільки ОСОБА_17 лежав на лівому боку спиною до нього. Жодного удару нижче рівня грудної клітки потерпілого він не наносив і не показував про це на слідчому експерименті, а показував, що під час нанесення ударів загиблому, знаходився позаду нього на рівні його голови та грудної клітки, куди і бив його. Чому в протоколі слідчий вказав про те, що він наносив численні удари ОСОБА_20 і по тулубу та животу не знає, протокол слідчого експерименту перед тим, як підписати частково читав, але не все, та не все зрозумів про що саме там написано. Пам`ятає, що коли між ним та ОСОБА_7 виник конфлікт та він наносив удари потерпілому, в будинку була неповнолітня ОСОБА_16 . Також показав, що коли ОСОБА_17 ще сидів на стільці, то він підповзав до нього та знизу наніс один удар кулаком в область шиї чи голови, від чого той впав і він наніс йому кілька ударів по голові кулаком. Від потерпілого його відтягнув ОСОБА_21 , який також наніс кілька ударів ОСОБА_20 ногами по руках та по ногах. Після цього ОСОБА_17 виходив на двір та звідти продовжував кликати його матір ОСОБА_22 йти додому, але та, будучи у нетверезому стані, спала за столом на кухні і не хотіла виходити. Тоді ОСОБА_17 знову повернувся в будинок, між ними знову виник конфлікт, під час якого, однак, вже не наносились удар, а лише вони взяли один одного за грудки, та їх розтягнув ОСОБА_15 , який саме в цей час вийшов з іншої кімнати, де перед цим спав і не був очевидцем попередніх подій. Не бачив, чи крім нього та ОСОБА_23 того дня хтось іще бив ОСОБА_19 в їх будинку, також не пам`ятає хто з сторонніх того дня знаходився у будинку, де вони святкували та вживали спиртне. Наступного дня він потерпілого не бачив, де він був та чим займався йому не відомо, а через день 13 грудня зранку до них в будинок прийшла його матір ОСОБА_24 , - та повідомила, що ОСОБА_25 помер. Пізніше стало відомо про причини смерті потерпілого внаслідок розриву сечового міхура. Свою вину визнає лише в тому, що побив потерпілого за два дні до його смерті, однак, показав про те, що всі удари наносив потерпілому лише в область голови, обличчя та верхньої частини грудної клітки. У ході усього періоду судового розгляду даного кримінального провадження обвинувачений настоював на тому, що він не наносив жодного удару в живіт чи нижче грудей ОСОБА_20 , однак, під час судових дебатів та після відновлення судового слідства, показав, що можливо наніс удар кулаком в живіт потерпілому, коли той лежав на підлозі, будучи повернутий до нього спиною, а сам він знаходився позаду ОСОБА_7 , однак, пізніше заперечив такі свої показання та вказав, що не пам`ятає, чи наносив з такого положення удар в живіт потерпілому, оскільки був у стані алкогольного сп`яніння. Показав також, що пам`ятає, як ОСОБА_21 наносив ОСОБА_20 удари в різні частини тіла і в живіт того дня в будинку та на вулиці та показав, що йому відомо про те, що в той же день біля магазину в селі потерпілого побили ОСОБА_21 та хлопець на ім`я ОСОБА_26 . Просить суворо його не карати та пробачити за те, що побив потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_27 , будучи допитаний в ході судового розгляду даного кримінального провадження, показав суду, що загиблий ОСОБА_25 був його рідним братом та проживав в селі Малий Порськ Ковельського району, він же сам мешкає в м. Ковелі. До брата в село періодично приїжджав, відвідував його в будинку, де той приживав. Очевидцем обставин, за яких брату були заподіяні тілесні ушкодження, від яких він помер ІНФОРМАЦІЯ_2 не був, однак, від односельчан знає, що того вечора брата побили інші люди, коли той разом з ОСОБА_8 повертався додому. До обвинуваченого ОСОБА_4 не має будь-яких претензій, оскільки вважає, що це не він наніс його брату смертельні удари, настоює на тому, щоб правоохоронні органи знайшли справжнього винуватця.

Допитана в якості свідка неповнолітня ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , показала суду, що 11 грудня 2014 року у її мами ОСОБА_11 був день народження, однак, мама того дня була в м. Ковелі. Повернувшись зі школи близько 16.30.год., вона побачила, що на кухні в їх будинку за столом сиділи її дядько ОСОБА_28 , який проживає разом з ними, її бабуся ОСОБА_24 , ОСОБА_12 з сином ОСОБА_13 . Її батько ОСОБА_15 та менші брати і сестри спали в іншій кімнаті. Через деякий час прийшов співмешканець бабусі ОСОБА_25 та сів на кухні, а також прийшов її двоюрідний брат ОСОБА_21 і вони усі разом, крім ОСОБА_13 , були вже в стані алкогольного сп`яніння та продовжили вживали горілку, святкуючи день народження її мами. Через якийсь час ОСОБА_12 з сином ОСОБА_13 пішли з будинку, всі інші залишились та продовжували вживати спиртне. Показала, що її батько ОСОБА_15 весь цей час спав в іншій кімнаті, один раз вставав, щоб попоратися по господарству, вжив трохи горілки та знову пішов спати. Пам`ятає, що ОСОБА_12 потім ще поверталась в будинок, але коли саме не пам`ятає. Близько 22 години ОСОБА_17 почав казати її бабусі ОСОБА_18 щоб та йшла з ним додому і став шарпати її за одяг, а вона не хотіла йти. Тоді ОСОБА_28 сказав ОСОБА_20 , щоб той не зачіпав його матір, а ОСОБА_17 став обзивати ОСОБА_29 нецензурними словами і вдарив ногою в підборіддя, після чого ОСОБА_30 , не маючи від народження обох ніг, звалив руками ОСОБА_19 на підлогу, від чого той опинився біля холодильника та входу в кімнату таким чином, що лежав обличчям до холодильника, а ОСОБА_28 , який перед цим за допомогою рук зіскочив з стільця, на якому перед цим сидів, підповз до ОСОБА_19 та знаходячись позаду останнього за його спиною почав наносити ОСОБА_20 удари в область голови та в правий бік грудної клітки зверху, оскільки ОСОБА_17 лежав на лівому боці. ОСОБА_31 відтягнув ОСОБА_29 від ОСОБА_19 та став виводити останнього з будинку, той опирався і ОСОБА_31 вдарив двічі ногами по руках чи то плечах та по ногах точніше не пам`ятає - ОСОБА_19 і вони вийшли на вулицю разом. Будучи на вулиці, ОСОБА_17 продовжував кликати її бабусю, щоб та йшла додому, однак, вона не хотіла виходити і ОСОБА_17 знову повернувся в будинок, намагався забрати ОСОБА_18 додому, а ОСОБА_30 казав, щоб той її не зачіпав, між ними знову виник конфлікт, зав`язалась бійка, як саме вона не пам`ятає, але бачила, що ОСОБА_17 впав на підлогу, до нього підповз на руках ОСОБА_30 та наніс 2-3 удари по голові. Показала, що ОСОБА_28 наносив усі удари ОСОБА_32 лише в область обличчя, голови та грудей, при цьому, жодного удару в область живота чи нижче від грудей не наносив, про що вона показувала і в ході слідчого експерименту. Протокол слідчого експерименту вона підписувала, але про що там написано вона не розуміє. Інших конфліктів між ОСОБА_33 та ОСОБА_7 , як і між будь-ким іншим у їх будинку чи поза його межами вона особисто не бачила.

Свідок ОСОБА_15 підтвердив суду про те, що 11 грудня 2014 року він разом з братом своєї дружини ОСОБА_34 , який проживає разом з ними, своєю тещею ОСОБА_8 та її співмешканцем ОСОБА_7 , племінником ОСОБА_9 , а також ОСОБА_35 , святкували день народження його дружини ОСОБА_36 , яка в цей час знаходилась в м. Ковелі, вживали горілку на протязі дня. Показав, що більшість часу він проспав в іншій кімнаті та не був очевидцем першого конфлікту між ОСОБА_34 та ОСОБА_7 . Показав, що прокинувся від нецензурної лайки в коридорі, вийшовши з кімнати, бачив лише, як останні в коридорі будинку вхопили один одного за грудки, не наносячи, при цьому, ударів, а він їх розтягнув. ОСОБА_17 не жалівся на будь-який біль, а ОСОБА_29 він на руках заніс на кухню та посадив на стілець, оскільки останній від народження не має ніг та є інвалідом.

Свідок ОСОБА_21 показав суду, що 11 грудня 2014 року близько 17 години він прийшов в будинок до своїх родичів щоб відсвяткувати день народження своєї тітки ОСОБА_11 , яка в той час знаходилась в м. Ковелі. Коли він зайшов у будинок, то побачив, що на кухні за столом сиділи його бабуся ОСОБА_24 , дядько ОСОБА_28 , співмешканець бабусі ОСОБА_25 , а також ОСОБА_12 і її син ОСОБА_13 . Усі вони були вже випивші та продовжували вживати горілку. Також у будинку були ОСОБА_15 та малолітні діти ОСОБА_14 , які спали в іншій кімнаті, та неповнолітня ОСОБА_16 , яка прийшла зі школи. Горілку вживали всі, окрім неповнолітньої ОСОБА_16 та ОСОБА_37 . Пізніше ОСОБА_12 з сином ОСОБА_13 пішли з будинку, всі інші залишились та продовжували вживати спиртне. Пам`ятає, що ОСОБА_12 пізніше ще поверталась у будинок, а потім знову пішла коли саме не пам`ятає. Близько 22 години ОСОБА_17 став кликати бабу ОСОБА_22 щоб йти додому, вона не хотіла і той став шарпати її за одяг. ОСОБА_30 сказав ОСОБА_20 , щоб він не зачіпав його матір, той почав обзивати ОСОБА_29 нецензурними словами та вдарив ногою в підборіддя. У відповідь ОСОБА_30 , зіскочивши з стільця за допомогою рук, оскільки від народження не має обох ніг та є інвалідом з дитинства, звалив ОСОБА_19 на підлогу, від чого той впав на спину, а ОСОБА_30 , підповз до нього та вдарив кулаком в обличчя. Закриваючи від ударів обличчя, ОСОБА_17 , перевернувся відразу ж на лівий бік, обличчям до холодильника, а ОСОБА_30 , знаходячись позаду потерпілого, а саме - за його спиною, - наніс кілька ударів кулаком правої руки в область голови потерпілого та ліктем у верхню праву частину грудної клітки, оскільки ОСОБА_17 лежав на лівому боку та був розташований спиною до ОСОБА_29 і правою боковою поверхнею тіла догори, обличчям до холодильника, при цьому, між ОСОБА_7 і холодильником майже не залишалось вільного простору. Бійка відбувалась біля двох хвилин, після чого він відтягнув ОСОБА_29 від ОСОБА_38 і намагався вивести останнього з будинку, однак, той опирався і він вдарив його ногою один раз по руках і один раз по ногах. Від таких його ударів потерпілий не падав та ні в що не вдарявся. Інших ударів потерпілому він не наносив, після цього вивів останнього з будинку. З вулиці ОСОБА_17 продовжував гукати ОСОБА_22 йти додому, однак, та не хотіла виходити і ОСОБА_17 знову повернувся в будинок. Після цього між ОСОБА_33 та ОСОБА_7 знову відбулась сутичка вже в коридорі, однак, свідок не був її очевидцем і їх розбороняв ОСОБА_15 . Далі ОСОБА_17 забрав ОСОБА_18 з будинку і вони пішли. Через день ОСОБА_18 повідомила ним, що ОСОБА_17 помер, про причини смерті баба нічого не казала. У ході слідчого експерименту показував слідчому саме так, як показав у суді, чому слідчий вказав про те, що він ніби показував, що ОСОБА_30 наносив удари потерпілому і в область живота та тулуба не може пояснити, оскільки такого не казав, підписуючи протокол слідчого експерименту фактично не перечитував його. Настоює на тому, що жодного удару в область живота чи взагалі в область тулуба ОСОБА_39 не наніс, останній взагалі під час сутички був розташований задньою боковою поверхнею тіла до ОСОБА_40 , а той, наносячи удари потерпілому, знаходився біля його голови та грудної клітки позаду нього. Також свідок показав про те, що зі слів своєї баби ОСОБА_41 дізнався про те, що того ж дня 11 грудня 2014 року коли вона з ОСОБА_7 поверталась ввечері з будинку ОСОБА_14 до себе додому, то ОСОБА_19 на подвір`ї їх односельчан ОСОБА_42 побив хлопець на ім`я ОСОБА_26 , який приїжджав в гості до ОСОБА_43 . Не може пояснити, чому ОСОБА_12 показала про те, що він наносив ОСОБА_7 удари ногами в живіт, коли той лежав на підлозі в будинку, настоює на тому, що бив потерпілого ногами лише в плечі та по ногах, але не в живіт.

Допитана в ході досудового розслідування свідок ОСОБА_44 , яка є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_4 , від дачі показів у суді відмовилась, покликаючись на ст.63 Конституції України.

Допитана за клопотанням прокурора в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_45 показала, що вона тричі залучалась в якості пойнятої для участі в слідчих експериментах, які проводились за участі ОСОБА_40 , ОСОБА_23 та ОСОБА_16 . Пам`ятає, як у ході слідчого експерименту ОСОБА_28 показував як саме він наносив удари ОСОБА_20 , який в цей час лежав на лівому боку спиною до ОСОБА_29 та обличчям до холодильника, а сам ОСОБА_30 в цей час наносив йому удари кулаком та ліктем, при цьому, ОСОБА_30 казав, що не пам`ятає, чи наносив у той час удари потерпілому по тулубу та животу, та показував, як наносив удари лише по голові і в обличчя. Під час слідчого експерименту з ОСОБА_9 пам`ятає, що той показував як саме він наносив удари ногою по плечах та ногах ОСОБА_46 . Під час слідчого експерименту за участю неповнолітньої ОСОБА_16 пам`ятає, що остання не показувала про те, що ОСОБА_30 наносив удари по тулубу чи животу ОСОБА_19 , а показувала, як він наносив удари в обличчя. Показала, що була постійно присутньою під час проведення усіх трьох слідчих експериментів, після чого підписувала протоколи, які їй зачитували, сама особисто їх не читала. На даний час показує лише те, про що добре пам`ятає.

Свідок ОСОБА_47 , який також був допитаний судом за ініціативою прокурора, підтвердив суду про те, що він та ОСОБА_45 були запрошені слідчим в якості понятих для участі в слідчих експериментах. Показав, що був присутнім під час проведення таких слідчих експериментів за участі неповнолітньої ОСОБА_16 , де остання фактично нічого не показувала, а весь час плакала, бо злякалась, будучи дитиною, та казала лише про те, що дядько ОСОБА_48 вдарив ОСОБА_7 в обличчя («бив по морді»). Як і що показували ОСОБА_28 та ОСОБА_21 під час таких слідчих експериментів він не дивився, виходив періодично з будинку, а потім підписав протоколі, які зачитував слідчий, однак, їх змісту уваги не надавав.

Допитана за клопотанням прокурора в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_49 показала суду, що 11 грудня 2014 року вона разом зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_13 та іншими молодшими дітьми приїхала в с. Малий Порськ до своєї матері ОСОБА_50 , а ввечері пішла з сином ОСОБА_13 в гості до ОСОБА_14 на день народженні своєї родички ОСОБА_36 , яка того дня перебувала в м. Ковелі. Прийшла до останніх, коли удома ще не було гостей, допомагала готувати на стіл, кілька разів ходила додому до своєї матері погодувати молодшу дитину, потім поверталась в будинок ОСОБА_14 . Бачила, що коли в будинок прийшов ОСОБА_7 , то у нього вже було розбите обличчя і це було біля 17 години. Коли вона повернулась в будинок, то в її присутності між ОСОБА_33 та ОСОБА_7 виник конфлікт, який вона чітко пам`ятає, оскільки, на її думку, вона була більш тверезішою в порівнянні з іншими гостями, які вживали весь цей час спиртне, вона ж вжила близько 300 грамів горілки. Бачила, як ОСОБА_28 наносив удари потерпілому в обличчя, після чого саме ОСОБА_21 наніс ОСОБА_20 кілька ударів ногою в живіт, коли потерпілий саме лежав на підлозі та був розташований на боку і обличчям до ОСОБА_23 . Бачила, як її син ОСОБА_13 також копнув один раз ОСОБА_19 ногою в стегно. Пам`ятає, що ОСОБА_28 спочатку сидів на стільці, а коли між ним та ОСОБА_7 виник конфлікт, то він зіскочив зі стільця за допомогою рук та звалив потерпілого на підлогу, вдарив по обличчю, а ОСОБА_21 бив потерпілого ногою в живіт про що вона вже зазначала. Потім вона з сином ОСОБА_13 пішли додому до її матері, пізніше вона поверталась в будинок ОСОБА_14 , а її син ОСОБА_13 залишився спати в будинку її матері ОСОБА_51 . Не бачила, чи бився ОСОБА_17 того дня з кимось у дворі, але від сусідів чула про те, що того дня ОСОБА_19 побили біля магазину, хто саме їй не відомо. Показала також, що того дня, коли вони усі святкували в будинку Корольчуків день народження ОСОБА_36 , в будинку також були присутні й інші особи ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , які прийшли вже під вечір і у їх присутності ОСОБА_19 вже ніхто не бив. Вона особисто остаточно пішла з будинку ОСОБА_14 біля 23 години, а в будинку ще залишались ОСОБА_31 , ОСОБА_30 , ОСОБА_55 , ОСОБА_18 і ОСОБА_56 , а ОСОБА_19 на той час в будинку вже не було.

Допитаний за клопотанням прокурора в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_57 підтвердив суду про те, що 11 грудня 2014 року він разом зі своєю матір`ю ОСОБА_35 та своїми молодшими братами і сестрами приїхали село Малий Порськ до баби ОСОБА_50 , та пішли в гості до ОСОБА_14 , де святкували день народження тітки ОСОБА_36 . Прийшовши в будинок до останніх, побачив, що в хаті були ОСОБА_28 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 з ОСОБА_7 та вживали спиртне. Бачив, як ОСОБА_17 вдарив ногою в підборіддя ОСОБА_29 , який сидів на стільчику біля столу, а той, зіскочивши з стільця, повалив потерпілого на підлогу та вдарив кулаком в обличчя. Показав, що заступаючись за ОСОБА_58 , він теж наніс два удари ногою в стегно потерпілому, а ОСОБА_31 потім також вдарив кілька разів потерпілого ногами по плечах, а ОСОБА_52 їх розборонив. Бачив особисто, як в ході конфлікту ОСОБА_30 наніс кілька ударів в обличчя і ліктем в плече потерпілому, коли той лежав на підлозі спиною до обвинуваченого та затулявся від ударів ОСОБА_59 . Чи били потерпілого інші особи не знає, біля 22 години пішов разом з матір`ю до баби додому, де ліг спати. Показав, що чітко пам`ятає про те, що в його присутності ОСОБА_31 наносив удари ОСОБА_20 ногами з лівої сторони тулуба - від плечей до пояса, а ОСОБА_30 наносив потерпілому удари лише в обличчя і ліктем в плече. Яким чином потерпілий опинився на підлозі і хто саме його звалив чи він сам упав не бачив, оскільки сидів в кутку кімнати та відволікався на мобільний телефон.

Допитана за клопотанням прокурора в судовому засіданні свідок ОСОБА_60 підтвердила суду той факт, що 11 грудня 2014 року до неї в гості в село Малий Порськ приїхала її дочка ОСОБА_12 з усіма своїми шістьма дітьми, у тому числі, з сином ОСОБА_13 , з яким пізніше пішла в гості до ОСОБА_11 в якої був день народження. Про обставини конфлікту між ОСОБА_61 та ОСОБА_7 їй нічого не відомо.

Із наведених вище показів, наданих суду як самим обвинуваченого ОСОБА_4 , так і свідками ОСОБА_62 та ОСОБА_63 , які були безпосередніми очевидцями конфлікту, що виник 11.12.2014 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у будинку АДРЕСА_1 , та за участю яких у ході досудового розслідування було проведено слідчі експерименти, в ході судового розгляду даного кримінального провадження встановлено, що під час такого конфлікту обвинувачений ОСОБА_4 дійсно наніс кілька не менше трьох - ударів кулаком та ліктем правої руки в область обличчя, голови та верхньої правої частини тулуба ОСОБА_7 , однак, такі удари він наносив лише на рівні грудної клітки, коли останній знаходився на підлозі в кухні будинку, лежачи на лівому боку спиною до обвинуваченого та, відповідно, обличчям і передньою частиною тулуба був повернутий у бік холодильника, який стояв в кутку кухні. Також із показів вище згаданих свідків, самого обвинуваченого, а також свідка ОСОБА_64 , яка була залучена як пойнята при проведенні слідчих експериментів, встановлено, що відстань, яка, при цьому, залишалась між ОСОБА_7 та холодильником у той момент, коли обвинувачений наносив йому удари кулаком та ліктем, була незначною, а, фактично, останній лежав прямо обличчям до холодильника, що на думку суду виключає можливість нанесення йому ОСОБА_4 прямих ударів в передню частину тулуба чи в живіт з такого положення. Крім того, сила непрямих ударів за такого положення обвинуваченого в живіт потерпілого, на думку суду, не могла бути достатньою для заподіяння ОСОБА_7 розриву сечового міхура, при умові нанесення обвинуваченим таких ударів в живіт потерпілого. Також, вище згадані свідки показали суду про те, що в ході продовження конфлікту, після того, як обвинувачений стягнув зі стільця ОСОБА_7 , останній впав спиною на підлогу, головою до дверей кімнати, після чого ОСОБА_30 , на руках підповз до нього та наніс кулаком кілька ударів також лише в обличчя та груди, при цьому, ударів в область живота чи по тулубу нижче рівня грудної клітки він ударів потерпілому не наносив.

Допитані за клопотанням прокурора, заявленим ним уже в ході судового розгляду даного кримінального провадження свідки ОСОБА_49 та ОСОБА_57 , які, як встановлено судом, також були безпосередніми очевидцями такого конфлікту між потерпілим та обвинуваченим, підтвердили суду про те, що ОСОБА_4 наносив удари ОСОБА_65 лише по обличчю, в голову та в бік грудей, та не наніс жодного удару в область живота чи нижньої передньої частини тулуба потерпілого. При цьому, як показала суду свідок ОСОБА_49 , вона особисто бачила, як інша особа - ОСОБА_21 - наносив ОСОБА_7 удари ногами в область живота, коли останній лежав на підлозі та був розташований передньою поверхнею тіла до ОСОБА_23 . Такі ж показання дав суду 26.08.2015 року і сам обвинувачений ОСОБА_28 , який підтвердив, що бачив, як того дня ОСОБА_21 наносив удари ОСОБА_20 ногою в живіт, потім наносив йому удари вже на подвір`ї, звідки було чути крики потерпілого, а також показав про те, що того ж дня ОСОБА_21 та хлопець на ім`я ОСОБА_13 побили ОСОБА_19 біля магазину в селі.

Відтак, усі вище перелічені свідки підтвердили покази обвинуваченого в тій частині, що під час нанесення ним ударів ліктем та кулаком в обличчя, по голові та в область грудної клітки зправа потерпілого ОСОБА_7 , останній більшість часу був розташований спиною по відношенню до ОСОБА_4 , а в ті моменти, коли потерпілий лежав на спині, обвинувачений наніс йому удар лише в область обличчя, при цьому, взаєморозташування обличчям одне до одного ОСОБА_7 та ОСОБА_4 в момент нанесення останнім ударів у грудну клітку потерпілому взагалі не було.

Разом з тим, згідно висновку експертизи трупа №314 на тілі трупа ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді травматичного розриву сечового міхура з гемоперитонеумом та розвитком геморагічного шоку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, а також тілесне ушкодження у вигляді синця лівого ока, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень і такі тілесні ушкодження були заподіяні потерпілому прижиттєво, при цьому, по тілу потерпілого було нанесено не менше двох ударів з достатньою силою заподіяння. Найбільш вірогідне взаєморозташування потерпілого та особи, яка спричинила йому тілесні ушкодження було передньою поверхнею тіла. Смерть ОСОБА_7 настала через певний проміжок часу від травматичного розриву сечового міхура з гемоперетонеумом та розвитком геморагічного шоку (а.с.28-33).

За клопотанням сторони обвинувачення судом було призначено комісійну судово-медичну експертизу, на вирішення якої було поставлено ряд запитань, запропонованих як стороною обвинувачення, так і стороною захисту.

Згідно висновку №35 комплексної судово-медичної експертизи також підтверджено те, що взаєморозташування потерпілого ОСОБА_7 на момент отримання ним тілесних ушкоджень і сторонньої особи, котра їх завдала, було «лицем до лиця» (передніми, передньо-боковими частинами тіла), найвірогідніше потерпілий знаходився у горизонтальному (лежачому) положенні (п.7.8.10.18 експертизи). Такий висновок комісійної судово-медичнї експертизи не суперечить висновку експертизи №314 як у даному питанні, так і в інших. Зокрема, експертами встановлено, що отримати тілесне ушкодження, яке потягло смерть потерпілого ОСОБА_7 останній не міг при падінні з висоти власного зросту, у тому числі, при падінні з прискоренням за умови удару передньою поверхнею живота об виступаючу тверду поверхню (п.4.5.6.9.12.14.15.17).

Таким чином, наведеними доказами у даному кримінальному провадженні висновками експертів встановлено не лише причину смерті потерпілого ОСОБА_7 , тяжкість отриманих ним за життя тілесних ушкоджень, кількість нанесених ударів, а й найвірогідніше взаєморозташування потерпілого та особи, яка наносила йому удари по відношенню один до одного в момент нанесення ударів передньою (передньо-боковою) частиною поверхні тіла (лицем до лиця).
Ці ж обставини були підтверджені експертами ОСОБА_66 та ОСОБА_67 у ході судового розгляду даного кримінального провадження.

Однак, поза увагою сторони обвинувачення та органів досудового розслідування залишилась та обставина, що потерпілий ОСОБА_7 , як слідує з показів вище перелічених свідків та самого обвинуваченого, в момент нанесення йому ударів ОСОБА_4 , був розташований спиною до останнього, а передньою поверхнею тіла був повернутий в інший бік до холодильника. Дана обставина підтверджується також і протоколами слідчих експериментів від 19 грудня 2014 року, проведених за участі свідків ОСОБА_62 та ОСОБА_68 та від 20 грудня 2014 року за участі обвинуваченого ОСОБА_4 , де кожен із вище перелічених учасників таких слідчих дій показував про те, що в момент нанесення ОСОБА_4 ударів ОСОБА_65 , останній лежав на лівому боку спиною до ОСОБА_4 (а.с.46-51,55,58), а в подальшому, при продовженні конфлікту, коли обвинувачений звалив потерпілого на підлогу, стягнувши його зі стільця, на котрому сидів ОСОБА_7 , і коли потерпілий лежав на спині і головою в напрямку коридора, ОСОБА_28 наніс йому в такому положенні удар кулаком лише в обличчя.

Інкримінуючи ОСОБА_4 кримінальне правопорушення(злочин), передбачене ч.2 ст.121 КК України, а саме - умисне заподіяння ОСОБА_7 тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, - сторона обвинувачення покликається на повне визнання обвинуваченим своєї вини в ході досудового розслідування, та, якна доказ, на показання свідків ОСОБА_62 , ОСОБА_68 , - яким судом вже надано оцінку вище та встановлено фактичну відсудність як визнання вини з боку самого ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні, так і підтвердження таких його показань показами вище перелічених свідків. Крім того, сторона обвинувачення покликається, як на доказ у даному кримінальному провадженні, на протоколи слідчих експериментів від 19 та 20 грудня 2014 року, проведені за участю обвинуваченого та свідків ОСОБА_68 і ОСОБА_69 .

Однак, досліджуючи такі письмові докази в ході судового розгляду даного кримінального провадження судом було встановлено наступне.

Як убачається з змісту протоколу слідчого експерименту від 19.12.2014 року, проведеного за участі неповнолітнього свідка ОСОБА_62 , остання в ході такої слідчої дії показувала про те, що ОСОБА_4 , під час бійки, яка мала місце 11.12.2014 року в будинку АДРЕСА_1 , наносив удари ОСОБА_7 не лише в голову та обличчя, а й по тулубу та в живіт, коли потерпілий лежачи на боку біля холодильника, був розташований спиною до ОСОБА_4 (а.с.48), а, коли ОСОБА_7 повернувся з вулиці після попередньої сутички, повалив його на підлогу, стягнувши зі стільця, і також наніс кілька ударів кулаком і ліктем по тулубу, в тому числі, і в живіт (а.с.49).

Однак, будучи допитаною в судовому засіданні, свідок ОСОБА_62 показала, що жодного удару в живіт чи по тулубу ОСОБА_7 нижче рівня грудної клітки ОСОБА_4 не наносив, бив лише в обличчя, голову, та верхню бокову частину тулуба на рівні грудної клітки, чим спростувала доводи сторони обвинувачення в цій частині.

Такі покази свідка ОСОБА_62 , дані нею в судовому засіданні, підтверджені і фото таблицею до протоколу слідчого експерименту від 19.12.2014 року, на якій зображено, як свідок показує правою рукою саме в напрямку грудної клітки та верхньої частини тулуба потерпілого, куди наносив удари ОСОБА_4 (фото №5,№6), тоді як ці ж зображення підписані слідчим як такі, на яких свідок ніби-то показує в напрямку тулуба і живота, куди обвинувачений ліктем і кулаками наносив удари ОСОБА_7 в область живота та по тулубу (а.с.52), - що суперечить дослідженому в суді зображенню на фото та підтверджує покази свідка ОСОБА_62 , дані нею в судовому засіданні. На іншій фото таблиці до цього ж протоколу свідок взагалі не вказує будь-якого напрямку куди саме ОСОБА_4 наносив удари ОСОБА_7 (фото №4), тоді як слідчий підписав таку фото таблицю, як таку, на якій зображено, як свідок показує як під час конфлікту ОСОБА_4 , перебуваючи біля спини ОСОБА_7 , наносив йому удари скрізь по тулубу, в тому числі, в область живота, при цьому, на фото таблиці манекен, який зображує місце розташування ОСОБА_7 у момент нанесення йому ударів ОСОБА_4 , розташований саме спиною до останнього, а передньою частиною тіла й обличчям до холодильника (а.с.51), - що також підтверджує покази свідка ОСОБА_62 в частині того, що удари, нанесені ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 були направлені саме в область обличчя, голови і верхньої частини грудної клітки.

Такі показання свідка ОСОБА_62 підтвердила суду і свідок ОСОБА_45 , яка була залучена в якості пойнятої для проведення вище згаданого слідчого експеримента, проведеного за участю неповнолітнього свідка, і, яка спростувала в суді те, що в ході слідчого експерименту свідок показувала, як ОСОБА_4 наносив удари ОСОБА_7 у нижню частину тулуба та в область живота, та підтвердила про те, що свідок показувала лише, як ОСОБА_4 наносив удари ОСОБА_7 лише в обличчя, голову та у верхню частину грудної клітки. Також такі показання свідка ОСОБА_62 фактично підтверджені і показаннями свідка ОСОБА_70 , який був залучений в якості понятого для участі в слідчих експериментах, і який також показав, що неповолітня ОСОБА_62 казала лише про те, що ОСОБА_30 наносив удари ОСОБА_7 в обличчя, при цьому, не показувала про те, що обвинувачений наносив такі удари в інші частини тіла потерпілого.

Крім того, такі покази свідка ОСОБА_62 не суперечать показам обвинуваченого та свідка ОСОБА_68 , які також показали суду про те, що усі удари, які наносив ОСОБА_4 в ході конфлікту ОСОБА_7 були нанесені лише в обличчя, голову та у верхню (бокову) частину грудної клітки, при цьому, під час нанесення обвинуваченим ударів в бокову частину грудної клітки потерпілого та в голову останнього, ОСОБА_7 був розташований спиною до ОСОБА_4 , який наносив удари. Разом з тим, згідно висновків експертів №314 та № 35 взаєморозташування потерпілого та особи, яка наносила удари ОСОБА_7 було лицем до лиця (передньою поверхнею тіла один до одного), - що не узгоджується із встановленим судом взаєморозташуванням потерпілого і обвинуваченого в момент нанесення останнім ударів потерпілому, - і такі протиріччя залишились не усунутими та не спростованими в ході досудового розслідування та в суді.

Даючи оцінку такому письмовому доказу, як протокол слідчого експерименту від 19.12.2014 року, проведеного за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_62 , суд виходить з того, що хоч і при проведенні такої слідчої дії були присутні педагог та батько неповнолітнього свідка, однак, сама свідок, як вона показала суду, будучи особою неповнолітнього віку ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), підписала такий протокол не розуміючи цілком його змісту і значення та не усвідомлюючи, що саме конкретно відображено у такому протоколі і його змісту їй ніхто не роз`яснював. Крім того, в ході дослідження такого протоколу слідчого експерименту судом встановлено наявність ряду розбіжностей між змістом протоколу, зображеннями на ілюстративних фото таблицях до протоколу та коментарями - підписами до таких фото таблиць, - про що зазначено судом вище. І такі розбіжності та протиріччя також залишились не усунутимим і не спростованими в ході досудового розслідування та в суді.

Відтак, згаданий письмовий доказ протокол слідчого експерименту за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_62 , на який сторона обвинувачення покликається, як на доказ вини обвинуваченого в частині того, що обвинувачений ОСОБА_4 наносив удари ОСОБА_7 по нижній частині тулуба та в область живота, спростований як показами самого свідка, даними нею в суді, а також показами свідка ОСОБА_64 (понятої), так і наявними протиріччями між змістом протоколу та зображеннями на ілюстративних фото таблицях до нього, де відсутні зображення того, як свідок показувала б про направленість ударів обвинуваченого в область живота чи нижньої частини тулуба ОСОБА_71 , а, навпаки, вказує в напрямку голови та верхньої частини грудної клітки потерпілого, як в місце, куди ОСОБА_4 наносив йому удари (фототаблиці №№5,6, а.с.52).

Як убачається з протоколу слідчого експерименту від 19.12.2014 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_68 , останній показував, як ОСОБА_4 наносив удари ОСОБА_7 не лише в обличчя, а й по тулубу та в область живота, при цьому, згідно цього ж протоколу, сам ОСОБА_7 у вказаний момент лежав на лівому боку спиною до ОСОБА_4 та обличчям до холодильника, а ОСОБА_4 , будучи за спиною потерпілого, наносив удари «…в область тулуба в районі живота»(ст.55, абзац 1). Однак, згідно ілюстративної фото таблиці до вказаного протоколу на фото №№6,7 та 8(а.с.58) зображено, як свідок ОСОБА_72 , показуючи куди саме ОСОБА_4 наносив удари кулаком та ліктем ОСОБА_7 , показує лише на верхню частину грудної клітки та на праву верхню бокову частину тулуба, тоді як у цей же час ОСОБА_73 (макет на фото) був розташований спиною до особи, яка наносила йому удари і обличчям в бік холодильника (а.с.58). На інших ілюстративних фото таблицях №№12 та 13 (а.с.60) свідок показує на макеті людини, як ОСОБА_4 , схопивши за одяг на грудях ОСОБА_7 , який вже сидів на стільці біля печі, звалив його на підлогу, та показує в напрямку верхньої частини тулуба потерпілого (фото №13), при цьому, не зображує, як і куди обвинувачений наносив потерпілому удари. Разом з тим, ці ж фото таблиці підписані слідчим як такі, що зображують як свідок показує про те, як ОСОБА_4 наносив удари ОСОБА_7 кулаком та ліктем саме в область тулуба (а.с.60), - що суперечить зображенню на ілюстративних фото таблицях.

Органами досудового розслідування залишилось поза увагою наявність таких розбіжностей між змістом вказаного протоколу слідчого експерименту та зображеннями на ілюстративних фото таблицях до вказаного протоколу.

Крім того, в судовому засіданні свідок ОСОБА_72 спростував те, що в ході слідчого експерименту він показував, як ОСОБА_4 наносив удари ОСОБА_65 у тому числі по нижній частині тулубу та в область живота та показав, що жодного такого удару потерпілому обвинувачений не наніс і всі удари були нанесені лише в обличчя, голову та верхню частину грудної клітки. Такі покази свідка ОСОБА_68 в цій частині узгоджуються і з показами самого обвинуваченого та свідків ОСОБА_62 , ОСОБА_64 щодо цих же обставин.

Таким чином, вище згаданий письмовий доказ, маючи прямі суперечності між його змістом та зображеннями на ілюстративних фото таблицях до нього в частині направленості ударів обвинуваченого по відношенню до потерпілого, спростований як показами свідка ОСОБА_68 , так і показами свідка ОСОБА_62 , даними ними в суді, які узгоджуються між собою та не суперечать показам обвинуваченого.

Як убачається з протоколу слідчого експерименту від 20.12.2014 року, проведеного за участю, на той час, підозрюваного ОСОБА_4 , останній, показуючи та розказуючи про події, які мали місце 11.12.2014 року в будинку АДРЕСА_1 , за його участю та участю ОСОБА_7 , показував, як він, зваливши потерпілого на підлогу, після того, як останній наніс йому удар ногою в підборіддя, почав наносити йому удари кулаком та ліктем в обличчя, а потерпілий лежав на боку обличчям до холодильника. Показував, що можливо, наносив удари і по тулубу, однак, точно цього не пам`ятає, оскільки був п`яним. Також показував, як за тих же обставин стягнув ОСОБА_7 зі стільця, на якому той сидів, та наніс йому кілька ударів кулаком в обличчя та по тулубу, потерпілий перевернувся на лівий бік, і він наніс йому кілька ударів ліктем та кулаком по тулубу куди саме на пам`ятає, оскільки був сильно п`яним(а.с.63). Однак, як убачається з ілюстративних таблиць до вказаного протоколу слідчого експерименту, на таких фото №7 та 8 відсутні зображення, які б вказували, як ОСОБА_4 наносить потерпілому удари в область передньої поверхні тулуба чи живота, а зображено, як обвинувачений показує напрямок ударів в область голови, верхньої правої бокової поверхні тулуба (а.с.65). Також на фото №№11 та 12 чітко видно, як ОСОБА_4 показує, як він наносив удари ОСОБА_7 ліктем правої руки у верхню бокову частину тулуба, коли потерпілий лежав на боку спиною до нього, тоді, як ці ж зображення підписані слідчим, як такі що зображають, як ОСОБА_4 наносить удари потерпілому по тулубу і животу(а.с.66), - що суперечить зображенням на фото.

Таким чином, вказаний протокол містить суперечності між його змістом та зображеннями на ілюстративних фото таблицях до нього і був спростований у ході судового розгляду справи показами як самого обвинуваченого, так і показами свідків ОСОБА_68 і ОСОБА_62 , ОСОБА_64 в частині того, що під час такої слідчої дії обвинувачений ніби-то показував, як він наносив потерпілому удари в область тулуба і живота.

Із урахуванням вище наведених суперечностей між змістом згаданих протоколів слідчих експериментів та зображеннями на фототаблицях до них, які залишились не усунутими стороною обвинувачення в ході судового розгляду даного кримінального провадження, із урахуванням показань свідків ОСОБА_68 , ОСОБА_62 , ОСОБА_64 , даних ними в суді, такі письмові докази не можуть оцінюватись судом як доказ вини ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінально-караного діяння.

Крім того, стороною обвинувачення залишились не усунутими і притиріччя між висновками експертів, про які вказано вище, - згідно яких встановлено, що потерпілий і особа, яка наносила йому удари були розташовані обличчям один до одного, - з усіма трьома протоколами слідчих експериментів, де усі троє учасників таких слідчих дій ( ОСОБА_28 , ОСОБА_21 та ОСОБА_16 ) показували про те, що ОСОБА_7 лежав на лівому боці повернутий спиною до обвинуваченого, коли той наносив йому удари в грудну клітку та в голову, а в ті моменти, коли потерпілий знаходився в лежачому положенні на спині (після падіння з стільця) ОСОБА_28 наносив потерпілому удари лише кулаком в обличчя.

Факт смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який мешкав в селі Малий Порськ Ковельського району Волинської області, та помер у власному будинку ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок травматичного розриву сечового міхура з гемоперетонеумом і з розвитком геморагічного шоку, підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть від 13.12.2014 року №314 (а.с.25), висновком експертизи трупа №314 (а.с.28-33), протоколом огляду місця події від 13.12.2014 року, в ході якого було оглянуто приміщення будинку АДРЕСА_1 , де мешкав ОСОБА_73 , та де на ліжку і у верхньому одязі в кімнаті будинку було виявлено труп останнього (а.с.20-24). Ці ж обставини не суперечать і висновку комплексної судово-медичної експертизи №35, проведеної за ухвалою суду з ініціативи сторони обвинувачення.

Зазначеними письмовими доказами у даному кримінальному провадженні підтверджено факт, місце, час та причина смерті ОСОБА_71 , а також те, що після заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження у вигляді травматичного розриву сечового міхура з гемоперетонеумом і з розвитком геморагічного шоку, ОСОБА_73 мав здатність самостійно пересуватись, а після смерті труп потерпілого не переміщали.

Разом з тим, відповідно до ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню не лише подія кримінального правопорушення (час,місце,спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а й винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Частина 1 статті 92 КПК України покладає обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого.

Встановивши факт смерті ОСОБА_7 внаслідок травматичного розриву сечового міхура з гемоперетонеумом і з розвитком геморагічного шоку, сторона обвинувачення довела наявність події кримінального правопорушення(злочину), передбаченого ч.2 ст.121 КК України заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, що причинило смерть потерпілого, виходячи з висновку додаткової експертизи трупа №314-А, згідно якої експерт вказав про те, що виявлені у потерпілого ОСОБА_7 тілесні ушкодження могли утворитись при обставинах, про які показували в ході слідчих експериментів ОСОБА_62 , ОСОБА_72 та ОСОБА_4 (а.с.69-71) та з урахуванням висновку експертизи трупа №314, згідно якого було встановлено причину смерті внаслідок травматичного розриву сечового міхура з гемоперетонеумом і з розвитком геморагічного шоку, - встановлено, що по тілу потерпілого було нанесено не менше двох ударів, та встановлено, що після заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 залишалась здатність до активних дій (пересуватись, ходити) на певний проміжок часу, встановити на яку відстань і скільки часу не представилось можливим, та встановлено, що такі тілесні ушкодження потерпілий не міг отримати внаслідок падіння з висоти власного зросту(а.с.28-33). Ці ж обставини підтверджені і висновком комплексної судово-медичної експертизи №35(а.с. 167-178).

Однак, наявність ряду протирічь, про які зазначено судом вище, залишились поза увагою сторони обвинувачення і не були усунуті в ході судового розгляду даного кримінального провадження.

Так, залишилось не з`ясовуваним питання про те, чи міг ОСОБА_4 наносити удари в область живота та передньої частини тулуба ОСОБА_7 , знаходячись за спиною потерпілого, коли той лежав на лівому боку спиною до обвинуваченого (зокрема, із урахуванням фізіологічних особливостей обвинуваченого ОСОБА_4 , який він народження не має обох ніг). Також стороною обвинувачення не з`ясовано питання про те, чи внаслідок ударів в область верхньої частини тулуба (не нижче рівня грудної клітки), зокрема, правої частини, - куди про нанесення ударів обвинуваченим потерпілому показали суду як сам обвинувачений ОСОБА_4 , так і свідки ОСОБА_62 , ОСОБА_72 та ОСОБА_45 , - могло бути заподіяно тілесне ушкодження, яке спричинило в подальшому смерть потерпілого.
Такі питання були поставлені на вирішення комісійної судово-медичної експертизи, призначеної за ухвалою суду з ініціативи прокурора, однак, відповіді на ці питання експерти не надали(а.с.167-178), а сторона обвинувачення не виконала належним чином покладений на неї ст.92 КПК України обов`язок доказування в частині збирання, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Крім того, у наданих суду в якості письмових доказів, матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані про те, де знаходився потерпілий ОСОБА_7 після 22 години 11 грудня 2014 року, - коли він залишив будинок ОСОБА_14 , - та до ранку ІНФОРМАЦІЯ_2 , - коли він помер у власному будинку. Не встановлено, чи спілкувався потерпілий у вказаний проміжок часу з іншими особами та з ким конкретно, чи міг він отримати тілесні ушкодження у вказаний період часу та за яких обставин, - як по дорозі до власного будинку, так і пізніше, - чи залишав він будинок після повернення від ОСОБА_14 , якщо так, то коли і куди виходив, що робив та з ким контактував.
Разом з тим, згідно показів свідка ОСОБА_74 та обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілому того ж дня і за тих же обставин (в будинку ОСОБА_75 під час святкування дня народження ОСОБА_76 ) інша особа ОСОБА_21 наносив удари ногами в область живота, коли ОСОБА_7 саме лежав на підлозі в будинку та був розташований передньою поверхнею тіла до ОСОБА_23 . При цьому, свідок ОСОБА_49 показала, що вона була безпосереднім очевидцем вказаних подій. Таким показанням свідка та обвинуваченого не було дано оцінку в ході досудового розслідування, вони не були перевірені та оцінені і такі показання свідка та обвинуваченого залишились не спростовані стороною обвинувачення в суді.
Крім того, свідок ОСОБА_49 та обвинувачений ОСОБА_4 показали суду про те, що зі слів односельчан дізнались про те, що того ж дня ОСОБА_7 в селі біля магазину побили інші особи, а свідок ОСОБА_31 показав, що також зі слів односельчан дізнався про те, що того дня потерпілого побили за межами їх будинку також інші особи.

Ці обставини не були предметом перевірки та оцінки в ході досудового розслідування, тоді як вони мають безпосередньо суттєве значення для об`єктивного вирішення даного кримінального провадження.
Учасники даного кримінального провадження як сторона обвинувачення, так і сторона захисту в ході судового розгляду справи, з огляду на встановлені в ході судового розгляду розбіжності в доказах, здобутих під час досудового розслідування з тими, які були встановлені в суді, не заявили клопотання про приєднання або ж витребування додаткових доказів з метою усунення сумнівів та протирічь, що мають місце у даному кримінальному провадженні, а призначена судом і проведена комплексна судово-медична експертиза таких протирічь не усунула.

Разом з тим, відповідно до ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно ст.8 основного Закону держави, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Такі ж принципи верховенства права та презумпції невинуватості і забезпечення доведеності вини закріплені й, відповідно, у статтях 8 та 17 КПК України.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодесом.

Дотримання вище згаданих засад кримінального провадження є обов`язковим для сторін та учасників такого провадження.

У ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, слідчим, а в ході судового розгляду прокурором, не було належним чином виконано покладені на сторону обвинувачення ч.2 ст.9, ч.1 ст.92 КПК України обов`язки, результатом чого залишились не з`ясованими наведені у вироку суду вище обставини, без дослідження та перевірки яких суд позбавлений можливості об`єктивно та всебічно перевірити як обставини події самого кримінального правопорушення (час,місце,спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), так і винуватість обвинуваченого у вчиненні такого кримінального правопорушення, а також інші факти, необхідні для встановлення обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні.

Наявність наведених вище у вироку суду сумнівів та протирічь у даному кримінальному провадженні суд, відповідно до ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України, тлумачить на користь обвинуваченого ОСОБА_4 та приходить до висновку, що стороною обвинувачення залишилось не доведеним у ході судового розгляду даного кримінального провадження належними та допустимими доказами вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.121 КК України, саме обвинуваченим ОСОБА_4 , а, відтак, залишилась не доведеною винуватість обвинуваченого у вчиненні вміненого йому кримінального правопорушення, та не встановлено належними і допустимими доказами час,місце,спосіб та інші обставини вчинення даного кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання зокрема, про те, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винен обвинувачений у вчинені цього кримінального правопорушення і т.д.

Також суд враховує і те, що, згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 раніше не притягався до кримінальної та адміністративної відповідальності (а.с.80,86), позитивно характеризується за місцем проживання та є інвалідом дитинства 1-ї групи (а.с.87,89,90,91), що, на думку суду, свідчить на користь того, що обвинувачений не є особою, схильною до вчинення тяжких злочинів.

Із урахуванням вище наведеного та у відповідності до ч.1 ст. 373 КПК України, обвинувачений ОСОБА_4 підлягає виправданню за пред`явленим йому обвинуваченням по ч.2 ст.121 КК України.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який був застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає скасуванню.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.8,62 Конституції України, ст.ст.8,9,17,22,91,92,368,373,374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати не винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та виправдати його за недоведеністю вини у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Речові докази у кримінальному провадженні кофту з матеріалу коричневого кольору кофту з матеріалу бежевого кольору, кофту з матеріалу різних відтінків, штани сірого кольору, пару носків, які зберігаються в камері схову речових доказів Ковельського МВ повернути ОСОБА_4 ; зрізи нігтів та зразки волосся з трупа ОСОБА_7 , які зберігаються в поліетиленовому пакеті в камері схову речових доказів ОСОБА_77 також наручний годинник «Оріекст» залишити зберігати в камері схову речових доказів Ковельського МВ до встановлення винних осіб по фату загибелі ОСОБА_7 .

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання скасувати.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуюча ОСОБА_1