АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 641/6013/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1874/15 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

- головуючого судді ОСОБА_2

- суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

- при секретарі ОСОБА_5

- за участю прокурора ОСОБА_6

- обвинуваченого ОСОБА_7

- захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

- потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10

- представника потерпілих адвоката ОСОБА_11

- представника цивільного відповідача ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2015 року, матеріали кримінального провадження №641/6013/15-к за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ізюм Харківської області, громадянин України, із середньою спеціальною освітою, розлучений, маючий малолітнього сина - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючий, раніше не судимий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджений за ч.2 ст.286 КК України до покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на 2 (два) роки.

Строк покарання ОСОБА_14 обчислюється з дня приведення вироку до виконання.
Стягнуто з ОСОБА_14 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової автотехнічної експертизи в сумі 736 (сімсот тридцять шість) грн. 56 коп.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_14 у вигляді застави залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Згідно вироку, ОСОБА_14 3 квітня 2015 року близько 12год. 35хв., керуючи технічно справним автобусом «I-VAN А07А-30», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно з тимчасовим реєстраційним талоном НОМЕР_2 зареєстрований за ТОВ «Украавтотранс Плюс», рухався по вул. Южнопроектній у м. Харкові зі сторони вул. Харківської у напрямку пр. Гагаріна.
Під час руху по регульованому перехрестю вул. Южнопроектної з пр. Гагаріна Кірєєв грубо порушив вимоги п.10.1 та п. 16.2 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
п. 10.1 - «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це не буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
п. 16.2 - «На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїжджу частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку»,
і при виконання маневру повороту ліворуч на пр. Гагаріна не надав дорогу пішоходу ОСОБА_15 , яка в цей час переходила проїжджу частину вказаного проспекту по пішохідному переходу на дозволяючий сигнал світлофора, та скоїв на неї наїзд.
Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_15 від отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_3 померла у лікарні, та згідно з висновком судово-медичної експертизи №133-Ат/15 від 7.05.2015 року причиною її смерті стала важка сочетанна травма тіла з пошкодженням внутрішніх органів, переламами кісток скелету та розвиненої поліорганної недостатності.
Порушення п.п.10.1 та 16.2 Правил безпеки дорожнього руху України водієм ОСОБА_14 , відповідно до висновку автотехнічної експертизи №385/15 від 25.05.2015 року, знаходяться у причинному зв`язку з подією та її наслідками і виразилися в тому, що він, керуючи автобусом «I-VAN А07А-30», проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку і перед зміною напрямку руху ліворуч на регульованому перехресті не переконався, що це буде безпечним, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_15 , яка переходила проїжджу частину, на яку він повертав, та скоїв на неї наїзд, що спричинило вищевказані наслідки.
Прокурор, який подавав апеляційну скаргу, у подальшому від неї відмовився, що не суперечить вимогам ст.403 КПК України.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_14 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції змінити, та застосувати до нього ст.75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу, з іспитовим строком від 1 до 3 років.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_14 вказує, що він раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, має малолітнього сина, перебуває на обліку лікарів у зв`язку з хронічним вірусним гепатитом С.

Як зазначає обвинувачений, на даний час дане захворювання прогресує, що підтверджується висновком лікаря.

Також обвинувачений в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що обставин, що обтяжують покарання, по справі не встановлено, а обставинами, що пом`якшують покарання, є його щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, часткове відшкодування збитків.

Крім того, він вказує, що в процесу досудового слідства він здав кров для постраждалої в ДТП, після чого у нього було виявлено захворювання.

Також обвинувачений вказує, що в судових дебатах прокурор та потерпілі наполягали на позбавленні його волі з метою як можливо суворіше його покарати, проте мови про виправлення та перевиховання, як це зазначено у вироку, не було.

Апелянт також вказує, що прокурор мотивував призначення йому покарання у виді 5 років позбавлення волі неможливістю застосування до нього ст.75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції обвинуваченого, думку других учасників судового засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судові рішення згідно із ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.
Дане рішення суду першої інстанції колегія суддів переглядає відповідно до ст.404 КПК України, тобто, в межах апеляційної скарги.
Фактичні обставини правопорушення та порушення норм КПК України ніхто із учасників судового засідання не оскаржує, то в цьому об`ємі вирок суду не перевіряється.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_14 в скоєнні ним порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого, підтверджуються сукупністю доказів, зібраних по кримінальному провадженню та перевірених у судовому засіданні в установленому кримінальним процесуальним законом порядку, та яким дана належна правова оцінка.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що воно було розглянуто судом першої інстанції в порядку ст. 349 ч.3 КПК України, і обвинувачений не заперечував проти того, що 13.04.2015 року він скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_15 , та причинив їй тілесні ушкодження, від яких вона ІНФОРМАЦІЯ_3 померла у лікарні.
Суттєвих порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б були безумовними підставами для скасування судового рішення, не виявлено.
Кваліфікація діянь ОСОБА_14 відповідає тому, що фактично ним скоєно, та є правильною.
При призначенні ОСОБА_14 покарання за ч.2 ст.286 КК України суд першої інстанції, не встановивши обставин, які б обтяжували покарання, обґрунтовано визнав обставинами, що пом`якшують йому покарання,його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, сімейний стан та стан його здоров`я, часткове відшкодування матеріальних збитків, і з урахуванням тяжкості злочину, наслідків ДТП - смерть потерпілої, обґрунтовано, відповідно до ст.65 КК України, призначив йому покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, з позбавленням його права керувати транспортними заходами на певний строк.
Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_14 обґрунтовано встановив баланс між скоєним ним та наслідками, які настали після ДТП, та призначив покарання, яке є ближчим до нижньої межі санкції ч.2 ст.286 КК України, що само по собі є законним та справедливим.
Що ж стосується апеляції обвинуваченого ОСОБА_14 на суворість вироку суду першої інстанції, та про застосування до нього положень ст.75,76 КК України, то колегія суддів не вбачає підстав для такої зміни вироку суду, оскільки обвинувачений скоїв тяжкий злочин, від якого настала смерть людини, повністю матеріальні збитки потерпілим не відшкодував.
Таким чином, аналізуючи всі вказані обставини, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого повинна бути залишена без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404,405,407,409,418,419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.08.2015 року, яким ОСОБА_7 був визнаний винним за ч.2 ст.286 КК України без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Головуючий
Судді