АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1697/15 Справа № 190/1075/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі

відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючого по

АДРЕСА_1 ,

неодноразово судимого,

останній раз вироком Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2011 року за

ч.2 ст.307 КК України на 6 років позбавлення волі з

конфіскацією майна, на підставі ст.71 КК України за

сукупністю вироків остаточно визначено покарання у

виді позбавлення волі на строк 6 років і 6 місяців

з конфіскацією всього належного йому майна,

на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_6

Встановила:

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2015 року засудженому ОСОБА_6 було відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення його від відбування покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд послався на те, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання за незаконний збут психотропної речовини первитину (метамфітаміну), який згідно діючого законодавства вважається психотропною речовиною.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі порушує питання про скасування судового рішення та звільнення його від подальшого відбування покарання у зв`язку з декриміналізацією діяння, за яке його було засуджено.

ОСОБА_6 посилається на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам, оскільки, на його думку, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 2011 року № 796 «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» з переліку особливо небезпечних психотропних речовин було виключено «кустарно виготовлені препарати з ефедрину, псевдоефедрину або препарати, які їх містять», за збут яких його було засуджено вироком від 05 жовтня 2011 року.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, доводи засудженого ОСОБА_6 , який вважав ухвалу суду незаконною і необґрунтованою, просив її скасувати та звільнити його від подальшого відбуття покарання у зв`язку з декриміналізацією діяння, думку прокурора ОСОБА_7 , який вважав ухвалу суду законною і обґрунтованою, тому просив апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги засудженого, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Доводи засудженого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про те, що його було засуджено за діяння, караність якого законом усунена, є не обґрунтованими та такими, що не відповідають матеріалам провадження.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 КПК, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 ст.74 КК України.

Згідно з ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Як убачається з матеріалів провадження, за вироком Бубушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2011 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 КК України, у невстановлений слідством час і місці з невстановленого джерела незаконно з метою збуту придбав особливо небезпечну психотропну речовину кустарно виготовлений препарат з ефедрину, псевдоефедрину (до складу якого входить первитин і сліди ефедрину, псевдоефедрину, які не прореагували) об`ємом 5 мл, кількість якого в перерахунку на суху речовину складає 0,22 г. Вказану речовину ОСОБА_6 незаконно зберігав з метою збуту за місцем свого проживання в буд. АДРЕСА_1 .

18 вересня 2010 року ОСОБА_6 за місцем свого проживання збув психотропну речовину ОСОБА_8

09 листопада 2010 року Рибалка повторно в тому ж місці незаконно виготовив невстановлену кількість особливо небезпечної психотропної речовини - кустарно виготовлений препарат з ефедрину, псевдоефедрину (до складу якого входить первитин і сліди ефедрину, псевдоефедрину, які не прореагували), яку з метою збуту став зберігати за місцем свого проживання.

Того ж дня ОСОБА_9 невстановлену кількість виготовленої ним особливо небезпечної психотропної речовини вжив, частину речовини збув ОСОБА_10 , частину в кількості 0,8 мл (в перерахунку на суху речовину 0,064 г) повторно збув ОСОБА_8 , а частину, що залишилася, об`ємом 4,9 мл, кількість якого в перерахунку на суху речовину складає 0,392 г, залишив зберігати за місцем проживання. В період з 22 год25 хв. до 23 год.40 хв. того ж дня вказану речовину вилучили працівники міліції.

Такі дії ОСОБА_9 суд кваліфікував за ч.2 ст.307 КК України.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2012 року вирок щодо ОСОБА_6 залишено без змін.

09 жовтня 2012 року ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирок та ухвалу суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_6 змінено та виключено таку кваліфікуючу ознаку передбаченого ч.2 ст.307 КК України злочину у сфері обігу психотропних речовин, як їх особливу небезпечність.

Виключаючи з вказаних судових рішень таку кваліфікуючу ознаку названого кримінального правопорушення касаційний суд виходив з положень постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 2011 року № 796 «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», якою у таблиці 1 у списках № 1 і № 2 позицію «Кустарно виготовлені препарати з ефедрину, псевдоефедрину, фенілпропаноламіну або препаратів, які їх містять», виключено, тобто дані препарати і надалі вважаються психотропними речовинами, але вони не віднесені до особливо небезпечних.

Таким чином при вирішенні питання кваліфікації вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення за ч.2 ст.307 КК України суд касаційної інстанції лише виключив кваліфікуючу ознаку злочину як особливу небезпечність психотропної речовини. Разом з тим, зазначений у вироку суду від 05 жовтня 2010 року препарат, в придбанні, зберіганні, виготовленні та збуті якого було визнано винним ОСОБА_6 , і надалі вважається психотропною речовиною.

Наведеними доказами, яким суд дав належну оцінку, спростовуються твердження ОСОБА_6 про те, що його засуджено за діяння, караність якого постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 2011 р. № 796 «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» усунена.

Не відповідають матеріалам провадження і доводи засудженого стосовно того, що є підстави для звільнення його від відбування покарання, призначеного за вироком від 05 жовтня 2011 року.

Матеріалами кримінального провадження з`ясовано, що судовий розгляд у ньому проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування ухвали, у провадженні не допущено.

Тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_6 про звільнення від подальшого відбування покарання за декриміналізацією діяння, за яке його було засуджено.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

Постановила:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалені судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій щодо ОСОБА_6 може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_6 в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4