Справа № 191/731/15-к
Провадження № 1-кп/191/169/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000076 від 14 січня 2015 року та кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000355 від 22 лютого 2015 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, не працюючого, раніше не судимого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України,-

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 13.01.2015 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , де побачив телефонний кабель, що звисав з зазначеного будинку. В цей час у ОСОБА_3 виник намір на таємне викрадення телефонного кабелю та реалізуючи свої злочинні наміри на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), ОСОБА_3 за допомогою драбини, котра знаходилась біля будинку АДРЕСА_3 , та вела догори будинку, піднявся на горище де таємно, умисно, з корисливих мотивів на свою користь, руками відкрутив частину телефонного кабелю ТПП 10x2 довжиною 4 метри та частину телефонного кабелю ПРППМ довжиною 11 метрів, що належать Осацькому 1.1, та викрав їх.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 280-15 від 29.01.2015 року ринкова вартість викраденого майна з урахуванням зносу на момент здійснення кримінального правопорушення, а саме телефонного кабелю, станом на 14.01.2015 року складала 162.00 гривень

Повторно, близько 00 годин 20 хвилин 22.02.2015 ОСОБА_3 , знаходячись біля павільйону «Фаворит», який належить ФОП ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , маючи раптово виниклий умисел направлений на повторне, таємне, умисне викрадення чужого майна, та реалізовуючи його, таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті власне збагачення, скориставшись драбиною, знайденою неподалік від вказаного павільйону, яку підніс і поставив до стіни павільйону, піднявшись по щаблинах до рівня даху павільйону і залишаючись на драбині, правою рукою, ривком у напрямку від даху до себе, зірвав зовнішню кольорову відеокамеру з ІЧ-підставкою та і фіксованим фокусом моделі «РАРТІZAN», яка належить ОСОБА_5 , після чого спустився з драбини, залишивши її на місці скоєння злочину, та поклавши вказану відеокамеру до карману своєї куртки, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями, що виразились у повторному, таємному, умисному викраденні чужого майна, ОСОБА_3 спричинив матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_5 у розмірі 1563 гривні 64 коп. (висновок судово-товарознавчої експертизи № 1111-15 від 13.03.2015 року).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив обставини вчинення злочину, викладені вище та при цьому пояснив, що дійсно 13.01.2015 року приблизно о 23.30 годині, перебуваючи біля домоволодіння в АДРЕСА_3 , за допомогою драбини, викрав частину телефонного кабелю, який відкрутив руками, піднявшись до горища по драбині. Потім повторно 22.02.2015 року приблизно о 00.20 годині, знаходячись біля павільйону «Фаворит», за адресою: м. Синельникове, вул.. Харківська, 157, скориставшись драбиною, яка була неподалік від вказаного павільйону, піднявся на рівень даху рукою зірвав зовнішню кольорову відеокамеру «РАРТІZAN», з місця злочину зник. У скоєному щиро каявся, прохав не призначати йому міру покарання, пов`язану з позбавленням волі, оскілки шкодує, що таке скоїв, викрадене майно повернув.

Потерпілі в судове засідання не з`явились, але надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Вважали можливим призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі,

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти скороченого судового розгляду, відтак, у суворій відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення скороченого судового розгляду. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю. Суд кваліфікує умисні злочинні дії ОСОБА_3 , що проявилися в умисному таємному викраденні чужого майна (крадіжці) за ч.1 ст. 185 КК України та як умисне, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно за ч.2 ст. 185 КК України.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, враховує обставини вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість вчинення кримінальних правопорушень, які згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, у вчиненому розкаюється.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно вимого ст. 66 КК України - є щире каяття.

Обставин, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, повернення викраденого майна, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності, та з врахуванням думки потерпілих, які вважали можливим призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, суд дійшов до висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд прийшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства та відбування призначеного покарання та його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.

Питання по речових доказах підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні до обвинуваченого не застосовувалися.

Керуючись ст. ст. 349, 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд,

З А С У Д И В :

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 185 КК України 1 (один) рік позбавлення волі;

за ч.2 ст. 185 УКК України 1 (один) рік 5 (п`ять ) місяців позбавлення волі;

На підставі ст. 70 ч.1 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у вигляді 1 (одного) року 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання.
Речові докази: частину телефонного кабелю ТПП 10x2 довжиною 4 метри та частину телефонного кабелю ПРППМ довжиною 11 метрів, залишити за належністю потерпілому ОСОБА_6 ; кольорову відеокамеру з ІЧ-підставкою та і фіксованим фокусом моделі «РАРТІZAN», залишити за належністю потерпілій ОСОБА_5 .

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1