Справа № 367/3746/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/995/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 10 03.09.2015

УХВАЛА
Іменем України
03 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

за участю в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 03 серпня 2015 року, якою засудженому ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні клопотання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення,-

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_7 засуджено 09.04.2012 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 152 КК України до 7 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.07.2012 року вважається засудженим за ч. 3 ст. 152, 69 КК України до 5 років позбавлення волі. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.02.2015 року не відбутий строк замінено на обмеження волі згідно ст. 82 КК України.

Початок строку позбавлення волі 18.08.2011 року, початок строку обмеження волі 19.03.2015 року, кінець строку покарання 14.07.2016 року.

До Ірпінського міського суду Київської області з клопотанням по застосування до нього умовно-дострокового звільнення звернувся засуджений ОСОБА_7 .

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 03 серпня 2015 року, суд відмовив в задоволенні вищевказаного клопотання, мотивуючи своє рішення тим, що з моменту винесення ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.02.2015 року про заміну покарання більш м`яким, засуджений ОСОБА_7 фактично не відбув ? строку покарання.

Не погоджуючись з ухвалою суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 03.08.2015 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково. Свої вимоги мотивує тим, що вважає зазначене рішення таким, що не відповідає нормам процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки суд безпідставно робить розрахунок строків з моменту винесення ухвали Бориспільським міськрайонноим судом Київської області від 13.02.2015 року. Зазначає, що оскільки до нього не застосовувались ні помилування ні амністія, використовувати п. 11 Постанови № 2 Пленуму ВСУ від 26.04.2002 р. не має жодних підстав, водночас в п. 6 цієї ж Постанови ВСУ сказано, що особи, яким покарання було замінено більш м`яким, можуть бути умовно-достроково звільнені від цього, більш м`якого покарання за правилами, передбаченими ст. 81 КК України, тому вважає, що Ірпінський міський суд мав зробити розрахунок строків настання УДЗ згідно із п. 6 Постанови ВСУ.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу і просив її задовольнити, думку прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу засудженого та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Аргументи апелянта в частині початку обчислення строку відбування покарання є слушними, однак не впливають на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 82 КК України до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 КК України.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з характеристики (а.с 7) засуджений ОСОБА_7 прибув до Ірпінського виправного центру № 132 19.03.2015 року. За період перебування в установі неодноразово допускав порушення встановлених правил відбування покарання, у зв`язку з чим притягувався до дисциплінарної відповідальності, в результаті чого має 1 стягнення від 17.07.2015 року правами начальника установи у виді догани, яке не зняте та не погашене у встановленому законом порядку. На даний час до суспільно-корисної праці не залучається у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. За сумлінну поведінку та ставлення до праці від адміністрації установи має 1 заохочення у виді подяки правами начальника установи по підсумкам проведеної роботи за квітень 2015 року. У стосунках із засудженими безконфліктний, підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості. По відношенню до працівників адміністрації, не завжди тактовний та ввічливий. Заходи виховного характеру відвідує, реагує на них не завжди вірно. На підставі вищевикладених характеризуючих даних засудженого ОСОБА_7 , начальник Ірпінського виправного центру (№ 132) підполковник внутрішньої служби ОСОБА_8 затвердив дану характеристику з висновком про те, що засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення, тому до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України.

На думку колегії суддів, суд правильно дійшов до висновку, що в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 необхідно відмовити, в тому числі з підстав що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, передбачене ч. 2 ст. 81 КК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування чи зміни ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 03 серпня 2015 року не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 03 серпня 2015 року, якою засудженому ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні клопотання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення без зміни.

Судді: