Єдиний унікальний № 500/2486/15-к
Провадження № 1-кп/500/258/15
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
21 серпня 2015 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
потерпілі: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000665, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Першотравневе Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, працюючого за наймом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого:

21.09.2006 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України з випробуванням строком на 1 рік;

20.03.2007 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 3 ст.185 КК України, в силу ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, в силу ст. ст. 75, 104 КК України з випробуванням строком на 2 роки;

14.10.2008 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 3 ст.185 КК України, в силу ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі, ухвалою Верховного суду України від 07.07.2009 р. вирок змінено, засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, в силу ст. ст. 70, 71 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 09.10.2012 р. на підставі постанови Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області в силу ст. 81 КК України умовно-достроково на 6 місяців та 3 дні,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:
11 лютого 2015 року, приблизно о 01:00 год., більш точний час встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 , знаходячись в с. Першотравневе Ізмаїльського району Одеської області, умисно, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, підійшов до вікна приміщення бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого по АДРЕСА_3 , та шляхом віджимання через кватирку проник у приміщення вищевказаного бару, звідки викрав товарно-матеріальні цінності на суму 200 грн. та гроші в сумі 500 грн., які належать фізичній особі підприємцю ОСОБА_5 , спричинивши йому матеріальні збитки на загальну суму 700 грн., а також викрав жіночу тілогрійку вартістю 210 грн. та тілогрійку із штучного хутра (полістірол) вартістю 310 грн., які належать ОСОБА_6 , чим спричинив останній матеріальні збитки на загальну суму 520 грн., після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, в тому числі перелік та вартість викраденого ним майна. Так, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що в лютому 2015 року, приблизно о 01:00 годині, в нього не було грошей на поїздку до м. Одеси, у зв`язку з чим він вирішив вчинити крадіжку. Він вибив скло вікна, проліз крізь решітки у приміщення бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого по АДРЕСА_3 , звідки викрав дві пляшки алкоголю, дві тілогрійки і 500 грн. Викрадені гроші він витратив на власні потреби, алкогольні напої він вжив разом з родичами, а тілогрійки спочатку сховав у занедбаному будинку, після чого коли працівники міліції почали цікавитися цією крадіжкою, він повернув їх. Він вчинив крадіжку перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Шкоду, завдану потерпілому ОСОБА_5 він не відшкодував, цивільний позов останнього про стягнення з нього 700 грн. в якості відшкодування завданої злочином шкоди визнає в повному обсязі і не оспорює його розмір.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового розгляду були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення судових повісток про виклик через SMS-повідомлення. Відповідно до обвинувального акту матеріальна шкода потерпілій ОСОБА_6 відшкодована в повному обсязі, цивільний позов від неї до суду не надійшов. До початку судового розгляду до суду надійшов цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 700 грн. в якості відшкодування завданої злочином майнової шкоди. Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду із заявами, якими просили здійснити судовий розгляд у їх відсутності. Потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що пред`явлений ним позов підтримує та просив задовольнити його, а потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілих з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, відповідно до ст. ст. 325, 326 КПК України прийшов до висновку про проведення судового розгляду та розгляду цивільного позову без їхньої участі.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим, згідно ч.3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , а також дослідженням документів, що стосуються його особи. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає доведеною винність ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій, вважає, що винному ОСОБА_4 необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання нових злочинів буде призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

Також приймаючи до уваги вищезазначені обставини провадження, а саме те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненні злочину, активно сприяв його розкриттю, те, що завдана злочином шкода потерпілій ОСОБА_6 на теперішній час фактично відшкодована, та відповідно до заяви останньої, вона претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, те, що ОСОБА_4 зобов`язався найближчим часом відшкодувати шкоду потерпілому ОСОБА_5 , а також те, що ОСОБА_4 позитивно характеризується та в його сім`ї виховується двоє неповнолітніх дітей, суд вважає, що виправлення та перевиховання останнього можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст. 75 КК України вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням з покладанням обов`язків, передбачених п. п. 2 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

При вирішенні цивільного позову, пред`явленого потерпілим ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 700 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди, суд керується положеннями ст. 1166 ЦК України, відповідно до яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, із вказаної норми права випливає, що шкоду, завдану потерпілому ОСОБА_5 повинен відшкодувати обвинувачений ОСОБА_4 , який вчинив злочин, в результаті якого і виникла у потерпілого шкода, вина обвинуваченого повністю доведена вищенаведеними доказами, які були досліджені судом.

Обвинувачений ОСОБА_4 цивільний позов потерпілого визнав у повному обсязі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 затримувався у даному кримінальному провадженні 18.07.2015 р. та перебував під вартою до 19.07.2015 р., у зв`язку з чим суд вважає за необхідне зарахувати в строк покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення. Крім того, ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.04.2015 р. відносно нього був застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 14.06.2015 р., строк дії якого на теперішній час сплив. Клопотань про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням на строк три роки.

В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, що передбачені п.п. 2 4 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи;

періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 21 серпня 2015 року.

Зарахувати в строк покарання ОСОБА_4 у виді чотирьох років позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 18 по 19 липня 2015 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 700 (сімсот) гривень в якості відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1