Справа № 646/2493/13-к
№ провадження 1-кп/646/115/2015
УХВАЛА
Іменем України
22.12.15року м.Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі суду присяжних:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
судді - ОСОБА_2 ,
основних присяжних: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;
за участі секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000249 від 21.01.2013р. відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України,
встановив:
В провадженні Червонозаводського районного суду м.Харкова знаходиться вищевказана кримінальна справа.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_9 в ході досудового розслідування було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого був продовжений судом після надходження обвинувального акту у вищевказаному кримінальному провадженні до суду.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підстав для його скасування чи зміни немає, враховуючи, що процесуальні ризики, які були підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу не змінилися.
Захисник та обвинувачений не навели заперечень проти думки прокурора.
Вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що ті обставини, які були підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження його строку на цей час не змінилися, тобто процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, у даному випадку не зменшилися.
Так, частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
У даному випадку наявна розумна підозра у вчиненні обвинуваченим інкримінованого йому злочину без попереднього висновку про його винуватість.
Також судом враховується ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, який передбачено п.13 ч.2 ст.115 КК України та за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, а також насильницький характер злочину, об`єктом якого є найвища соціальна цінність життя людини.
Що стосується особистої ситуації обвинуваченого, то він не одружений, не має на своєму утриманні неповнолітній дітей чи інших непрацездатних осіб, не працює, раніше був неодноразово судимий, у тому числі, за злочин проти життя людини:
- 22.09.1989р. Харківським обласним судом за п. «Ж» ст.93, ч.1 ст.101, 42 КК України 1960р. до 13 років 5 місяців позбавлення волі, 24.01.2002р. був звільнений постановою Перевальського районного суду Луганської області від 15.01.2002р. за ч.2 ст.74 КК України;
- 03.04.2009р. Червонозаводським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 31.05.2012р. Червонозаводським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.263 КК України до 150 годин громадських робіт.
Всі вищевказані обставини свідчать про наявність ризику переховування від суду та вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення. Тому суд приходить до висновку, що підстав для зміни чи скасування застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу немає, а продовження строку тримання його під вартою обумовлено вищевказаними обставинами та вимогами суспільного інтересу у справі, який полягає у встановленні істини та запобіганню зазначеним ризикам.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 110, 331 КПК України, суд-
У Х В А Л И В:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 22 лютого 2016 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2