В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.11.2015 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 07 вересня 2015 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0005944 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, безробітного, розлученого, з середньо-спеціальною освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 03 вересня 2015 року приблизно о 06:15 год., працюючи робітником комплексного прибирання (двірником) «ЖЕК №12» в м. Вінниці, та перебуваючи в побутовому приміщенні для зберігання господарчого інвентаря, що знаходиться на першому поверсі будинку АДРЕСА_2 , помітив розкритий рюкзак свого колеги ОСОБА_6 . В цей час в ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме грошей з банківської картки останнього. Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та з корисливих спонукань, користуючись тим, що ОСОБА_6 займався прибиранням прибудинкової території та не міг за ним спостерігати, ОСОБА_4 з рюкзака таємно викрав обкладинку для паспорта, де знаходилась банківська картка банку «Альфа-Банк» з номером рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_6 з пін-кодом. Продовжуючи виконання свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом крадіжки, ОСОБА_7 в період часу із 07.34 до 07.46 години 03 вересня 2015 року, використовуючи викрадену ним банківську картку та відомий йому пін код, за допомогою банкомату ПАТ КБ «ПриватБанк», який знаходиться по вулиці Космонавтів 36-А у м. Вінниці, таємно заволодів коштами у розмірі 1000 гривень та за допомогою банкомату ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», який знаходиться по вулиці Келецькій 66 у м. Вінниці, таємно заволодів коштами у розмірі 2400 гривень. В подальшому ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник,

розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд, чим

спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму

3400 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся та суду пояснив, що в той час він працював двірником в МКП «ЖЕК №12» та потерпілий був його колегою. Перебуваючи на роботі, 03 вересня 2015 року, зранку, він помітив рюкзак потерпілого. Він заглянув в рюкзак та побачив в обкладинці від паспорту кредитну картку та пін-код до неї. В подальшому він викрав у потерпілого кредитну картку, тричі знімав з викраденої картки кошти, а потім її викинув. На запитання потерпілого ОСОБА_6 чи він не знаходив його кредитну картку, він відповідав, що не знаходив. З кредитної картки він знімав кошти з банкомата «Приватбанку» та «Креді агріколь банк» в сумі 3400 грн. На даний час з потерпілим розрахувався частково, його звільнили з роботи за вчинення вказаних дій. Позов потерпілого визнав в повному обсязі.

Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши надані під час судового провадження докази, суд дійшов наступних висновків.

Під час судового провадження обвинувачений визнав свою винуватість у вчинені злочину, повідомив, що жодні обставини встановлені під час досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті ним не оспорюються, надав показання та повідомив про обставини вчинення ним злочину.

Розглянувши вказане провадження в межах висунутого обвинувачення, дослідивши докази у справі в заявленому сторонами обсязі, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого доведена стороною обвинувачення, оскільки підтверджена сукупністю доказів у справі, які суд приймає до уваги як належні, допустимі та достатні для висновків суду.

Так, суд приймає до уваги та кладе в основу вироку показання обвинуваченого, який в судовому засіданні винуватість у вчиненні злочину визнав та надав добровільні показання щодо обставин вчинення ним злочину. Так, він повідомив, що дійсно 03.09.2015 року вчинив крадіжку кредитної картки, з якої зняв кошти в сум 3400,00 гривень.

Вказане надає підстави стверджувати, що винуватість обвинуваченого у вчиненні крадіжки є доведеною, оскільки його показання містять достатні дані, що підтверджують наявність умислу ОСОБА_4 на заволодіння чужим майном, корисливий мотив його дій та об`єктивні дії, вчинені ним для досягнення його мети.

Таким чином, суд оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 , кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України, як вчинення крадіжки, тобто таємного викрадення чужого майна.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З досліджених судом доказів, що надані прокурором під час судового провадження вбачається, що за місцем проживання ОСОБА_4 скарг, зауважень на його погану поведінку не надходило.

З довідки ВОПНЛ ім. Ющенка від 16.09.2015 року № 20-4809 вбачається, що ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні, остання госпіталізація з 10.04.1989 р. по 19.04.1989 р. з діагнозом «Психопатія збудлива», на психіатричному обліку у вказаному закладі не перебуває.
Згідно довідки КЗ ВОНД «Соціотерапія» від 09.09.2015 року №2402-м вбачається, що ОСОБА_4 на наркологічному обліку у вказаному закладі не перебуває.

Відповідно до характеристики з МКП «ЖЕК №12» на ОСОБА_4 , за період роботи він добросовісно ставився до виконання своїх обов`язків, чітко виконував вказівки майстра, виконував роботу відповідально та в повному обсязі. Претензій та нарікань від мешканців мікрорайону в МКП «ЖЕК №12» не надходило.

З вимоги ІЦ УМВС України у Вінницькій області від 11.09.2015 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив умисний корисливий злочин середньої тяжкості, вину у вчиненні злочину визнав, завдану матеріальну шкоду відшкодував частково, вимоги цивільного позову визнав в повному обсязі.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого - судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся, на даний час безробітній, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді громадських робіт, яке досягне мети, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.
При вирішенні цивільного позову потерпілої про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Внаслідок вчинення злочину потерпілому завдано шкоду в сумі 3400,00 гривень., з яких 1100 гривень йому відшкодовано обвинуваченим, що підтверджується розпискою від 11.09.2015 року. Вказане переконує суд в обґрунтованості позову потерпілого ОСОБА_6 , який заявив вимогу про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 2300, 00 гривень, яка підлягає стягненню з обвинуваченого як з винної особи на користь потерпілого.
Керуючись ст. 185 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 80 годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином задоволити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 2300 гривень у відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: