Справа № 11а-823 Головуючий у 1 інстанції: Хобор Р.Б.
Категорія: ст.ст.186 ч.2, Доповідач: Макойда З.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2010 року, Колегія суддів Судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Перетятька В.О.

Суддів: Макойди З.М., Гаврилова В.М.

За участю прокурора Гнатіва Я.І.

та засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянули у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляцією державного обвинувача Івасівки О.З.

на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 серпня 2010 року.

Цим вироком:

-ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженець та житель м. Стрия,

вул. Обаля, 7/4, громадянин України,

українець, одружений, не працював,

несудимий відповідно ст.89 КК України,

засуджений за ст.186 ч.2 КК України, із застосуванням ст.69 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі;

за ст.198 КК України на 1 (один) років обмеження волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_1 покарання 2 (два) роки позбавлення волі.

Засуджений перебуває під вартою з 12 лютого 2010 року.

-ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

уродженець та житель м. Стрия,

вул. Зелена, 4/8, громадянин України,

українець, не одружений, не працював,

раніше несудимий,

засуджений за ст.186 ч.2 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки, а відповідно п.п.2, 3, 4 ст.76 КК України його зобовязано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання, роботи чи навчання, періодично зявлятися для реєстрації.

Засуджений ОСОБА_2 перебуває на підписці про невиїзд з місця проживання.

-ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3,

уродженець та житель м. Стрия,

вул. Нижанківського, 3/10, громадянин

України, українець, не одружений,

не працював, раніше несудимий,

засуджений за ст.185 ч.2 КК України на 1 (один) рік обмеження волі;

за ст.186 ч.2 КК України на 5 (пять) років позбавлення волі;

за ст.187 ч.1 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки, а відповідно п.п.2, 3, 4 ст.76 КК України його зобовязано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання, роботи чи навчання, періодично зявлятися для реєстрації.

Засуджений ОСОБА_3 знаходиться на підписці про невиїзд з місця проживання.

По справі вирішено питання речових доказів, стягнуті судові витрати.

За вироком суду засуджений ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 вчинили ряд грабежів, а останній крадіжку чужого майна та розбійний напад при слідуючи обставинах.

Так, вони за попереднім зговором 04 лютого 2010 року у м. Стрию вчинили грабіж поєднаний з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого ОСОБА_4, відкрито викрали в нього мобільний телефон з карткою памяті на суму 240 гривень.

Крім цього, вони ж того дня в групі осіб вчинили грабіж щодо потерпілого ОСОБА_5 на суму 551 гривню 35 копійок; щодо потерпілого ОСОБА_6 на суму 625 гривень.

Крім цього, тоді ж ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_1 вчинили грабіж щодо потерпілого ОСОБА_7 на суму 320 гривень, а ОСОБА_3 там же вчинив розбійний напад на потерпілого ОСОБА_8, заволодівши його майном на суму 1335 гривень.

Крім цього, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 09 грудня 2009 року за попереднім зговором у м. Стрию вчинили грабіж щодо потерпілого ОСОБА_9 на суму 1482 гривні; щодо потерпілого ОСОБА_10 на суму 1065 гривень; щодо потерпілого ОСОБА_11 на суму 545 гривень.

Крім цього, ОСОБА_2 в кінці січня 2010 року у м. Стрию вчинив грабіж щодо потерпілого ОСОБА_12 на суму 810 гривень.

Крім цього ОСОБА_3 30 січня 2010 року у м. Стрию таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_13 на суму 250 гривень.

Крім цього, ОСОБА_1 30 січня 2010 року у м. Стрию, умисно, з корисливих мотивів, предявивши свій паспорт передав у заставу в ломбарді „ Скарбниця плеєр належний потерпілому ОСОБА_13, достовірно знаючи, що він викрадений.

В апеляції державний обвинувач Івасівка О.З. просить вирок суду щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 скасувати, постановити новий вирок з призначенням покарання ОСОБА_1 за ст.198 КК України 2 роки позбавлення волі, за ст.186 ч.2 КК України 4 роки позбавлення волі та згідно ст.70 КК України остаточно 4 роки позбавлення волі;

-ОСОБА_2 за ст. 186 ч.2 КК України 5 років позбавлення волі;

-ОСОБА_3 за ст.185 ч.2, ст.186 ч.2, ст.187 ч.1, ст.70 КК України 5 років позбавлення волі.

Зазначає, що кваліфікація дій є вірна за вказаними статтями кримінального закону, однак обираючи покарання підсуднім ОСОБА_2, ОСОБА_3 із застосуванням ст.75 КК України, суд не врахував те, що вони вчинили ряд тяжких злочинів, повторно та велику їх кількість групою осіб.

Крім цього, обираючи покарання ОСОБА_1 суд безпідставно застосував щодо нього ст.69 КК України, оскільки останній раніше притягався до кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляцію та просив скасувати вирок суду, а справу повернути на новий судовий розгляд, без постановлення нового вироку апеляційний судом, виступи засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, які заперечили апеляцію і просили вирок суду щодо них залишити без змін, вивчивши матеріали кримінальної справи, дослідивши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення.

Так, винуватість засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в інкримінованих злочинних діях стверджена сукупністю доказів, що наведені у вироку суду і цим доказам дана належна правова оцінка.

Висновки суду про доведеність їх вини відповідають фактичним обставинам справи, а дії ОСОБА_1 за ст.ст.198, 186 ч.2 КК України; ОСОБА_2 за ст.186 ч.2 КК України; ОСОБА_3 за ст.ст.185 ч.2, 186 ч.2, 187 ч.1 КК України кваліфіковані вірно і ця кваліфікація їх дій ніким не оспорюється.

Апелянт ставить питання про скасування вироку суду відносно всіх трьох засуджених не з мотивів невірної кваліфікації їх дій, а з мотивів мякості призначеного покарання, про що зазначає в апеляції.

Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобовязані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що помякшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, про що і зазначає Постанова Пленуму Верховного Суду України „Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року.

Ці вимоги закону суд першої інстанції не дотримав, не достатньо врахував кількість вчинених злочинів, їх тяжкість, особи винних та призначив мяке покарання, а саме ОСОБА_1 із застосуванням ст.69 КК України, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, чим порушив вимоги ст. 65 КК України.

За таких обставин вирок суду в силі залишитись не може, підлягає скасуванню, а справу слід повернути на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суддів.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляцію державного обвинувача Івасівки О.З. задовольнити, вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 серпня 2010 року щодо засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 скасувати із-за мякості призначеного покарання, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

Головуючий:

Судді: