Справа № 442/6012/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/899/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2015 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 000297 від 12.06.2014р. за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.09.2015р. щодо:

-ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобича Львівської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Дрогобицького міськрайонного суду від 28.12.2012 р. за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2, 70 КК України до 4-х років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч.2, 185 ч.2, 185 ч.3 КК України;

-ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дрогобича Львівської області, українця. Громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, працюючого офіціантом ресторану «Клейнод» м. Трускавця, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_9 ,

захисників: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

законних представників: ОСОБА_12

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком:

ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупність злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначеного покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 71 КК України, до призначеного ОСОБА_7 покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.12.2012р. у виді 1 року позбавлення волі та остаточне покарання ОСОБА_7 визначено у вигляді 5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу постановлено обрати у вигляді взяття під варту із зали суду та рахувати йому строк відбування покарання із часу затримання.

ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України ОСОБА_8 зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації в цей орган.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно вироку суду неповнолітній ОСОБА_7 разом з неповнолітнім ОСОБА_8 2 червня 2014 року близько 23 год., перебуваючи біля магазину « 24 Н », що на вул. Мазепи у м. Дрогобичі Львівської області, зустріли ОСОБА_13 , де з метою незаконного заволодіння чужим майном та особистого збагачення, почали розпивати алкогольні напої. Після цього, 03.06.2014р. близько 3 год., неповнолітній ОСОБА_7 з неповнолітнім ОСОБА_8 разом із потерпілим ОСОБА_13 направились за місцем проживання останнього, що на АДРЕСА_3 . Підійшовши до вказаного будинку, неповнолітній ОСОБА_7 разом із неповнолітнім ОСОБА_8 відкрито заволоділи його золотим ланцюжком з золотим хрестиком, спричинивши потерпілому матеріальні збитки на суму 2 890 гривень.

Окрім цього, неповнолітній ОСОБА_7 в ніч з 29 березня 2014 року на 30 березня 2014 року, перебуваючи на сходовій клітці між першим та другим поверхом буд. АДРЕСА_4 , шляхом вільного доступу повторно, таємно викрав велосипед марки «Ardis Infiniti», який належить ОСОБА_14 , завдавши матеріальної шкоди потерпілій на суму 900 грн.

Окрім цього, неповнолітній ОСОБА_7 в ніч з 7 серпня 2014 року на 8 серпня 2014 року шляхом взлому навісного замка дверей проник в підвальне приміщення, що по АДРЕСА_5 , яке належить ОСОБА_15 , звідки повторно таємно викрав 15 банок з консервованими овочами, 3 літри вина домашнього виробництва, підсвічник з електроподовжувачем до нього, чим заподіяв матеріальної шкоди потерпілій на суму 398 грн.

Не погоджуючись із вироком суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване судове рішення скасувати, постановити свій вирок, яким його виправдати та скасувати обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

В обґрунтування покликається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування закону Україну про кримінальну відповідальність. Вважає, що суд поверхнево розглянув справу, дав неправильну оцінку здобутим доказам, деяким доказам взагалі не дав оцінку, деякі докази проігнорував, в основу вироку поклав припущення. Заперечує свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, які ставляться йому у провину.

Зазначає, що ні слідство ні судом не здобуто об`єктивних доказів щодо його участі у вчиненні грабежу відносно потерпілого ОСОБА_13 . Вказує, що судом першої інстанції встановлено, що золотий ланцюжок з хрестиком з шиї потерпілого знімав лише неповнолітній ОСОБА_8 , цього він не бачив і ОСОБА_8 йому про цей факт не повідомляв. Потерпілий був в стані значного алкогольного сп`яніння та не усвідомлював факту заволодіння його майном. Свідок ОСОБА_16 не вказала конкретно про причетність ОСОБА_7 до пограбування потерпілого, оскільки бачила, що саме ОСОБА_8 нишпорив по одягу її чоловіка, а ОСОБА_7 стояв в стороні.

Щодо його обвинувачення у вчиненні крадіжок, то вважає, що судом не встановлено достовірних об`єктивних доказів на обґрунтування вчинення ним даних кримінальних правопорушень.

Вирок суду щодо ОСОБА_8 в апеляційному порядку не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника та законного представника, які підтримали апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які також підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_7 , думку прокурора про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційного скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч.2, 185 ч.2, 185 ч.3 КК України, за обставин, встановлених судом першої інстанції, ґрунтується на доказах, здобутих у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні, належно оцінених судом, і є правильним.

Колегія суддів вважає необґрунтованим покликання обвинуваченого ОСОБА_7 про відсутність об`єктивних доказів щодо його участі у вчиненні грабежу відносно потерпілого ОСОБА_13 .

Згідно показань потерпілого ОСОБА_13 , останній 03.06.2014р. розпивав з незнайомими хлопцями, якими виявились обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , спиртні напої. Після чого потерпілий направився до дому, обвинувачені йшли за ним на деякій відстані. У дворі свого будинку потерпілому ОСОБА_13 стало погано від випитого і він присів на лавочку біля свого під`їзду. Обвинувачені стояли біля нього. ОСОБА_8 почав знімати з його шиї золотий ланцюжок з хрестиком, а ОСОБА_7 стояв на відстані 5 метрів від них та спостерігав чи ніхто не йде. Коли дружина потерпілого почала кричати з вікна квартири, обвинувачені втекли, знявши з його шиї злотий ланцюжок з хрестиком.

Із показань свідка ОСОБА_16 , жінки потерпілого ОСОБА_13 , вбачається, що 03.06.2014р. близько 3 год., вона зі вікна своєї квартири, побачила свого чоловіка, який лежав на лавочці, а невідомий чоловік, як з`ясувалось пізніше ОСОБА_8 , нишпорив по одягу її чоловіка. На відстані 2-3 кроків від них стояв ще один невідомий чоловік, як з`ясувалось у подальшому ОСОБА_7 . Вона почала кричати, в цей момент ОСОБА_7 підняв щось з землі. Обвинувачені втекли. Забравши чоловіка додому, вона виявила відсутність у нього на шиї золотого ланцюжка із хрестиком.

У своїх показаннях в якості свідка, бабуся обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_12 зазначила, що зранку 03.06.2014р. побачила у руках свого онука ОСОБА_7 золотий ланцюжок з хрестиком, які, як повідомив останній, були знайдені ним та ОСОБА_17 02.06.2014р. у вечірній час біля невідомого чоловіка, який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Через декілька днів вона виявила у себе вдома договір про надання фінансового кредиту, виданий на невідому жінку, після чого від онука дізналась, що ця жінка знайом її сина ОСОБА_18 . У суді апеляційної інстанції вона підтримала дану обставину.

Окрім цього, вина ОСОБА_7 по епізоду щодо потерпілого ОСОБА_13 стверджується:

-показаннями свідка ОСОБА_19 , згідно яких останній, на прохання свого племінника ОСОБА_7 , посприяв за допомогою ОСОБА_20 здати у ломбард під заставу наявний у ОСОБА_7 золотий ланцюжок;

-показаннями свідка ОСОБА_21 , який проводив допит в якості свідка ОСОБА_7 за участю його бабці ОСОБА_12 , в ході якого обвинувачений не заперечував щодо заволодіння разом із ОСОБА_8 золотим ланцюжком із хрестиком потерпілого ОСОБА_13 ;

-договором застави № 130.14.180 від 03.06.2014р., укладеним між ОСОБА_20 та ПТ «Ломбард Копійка», згідно якого предметом застави є золотий ланцюжок загальною вагою 6,02 г (а.с. 17 т.1)

-протоколом пред`явлення речей для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_13 із фототаблицею від 16.06.2014р. (а.с. 42-47, т. 1);

-протоколами пред`явлення осіб для впізнання із фототаблицею від 20.06.2014р. за участю потерпілого ОСОБА_13 (а.с. 54-60, 61-67 т. 1);

-протоколами пред`явлення осіб для впізнання із фото таблицею від 20.06.2014р. за участю свідка ОСОБА_16 (а.с. 68-74, 75-81 т. 1).

Колегія суддів вважає, що показання обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_7 не приймав участі у пограбування потерпілого ОСОБА_13 , спрямовані на уникнення ОСОБА_7 відповідальності за скоєне та спростовуються показаннями ОСОБА_8 , даними на досудовому слідстві у присутності його матері, згідно із якими останній разом із ОСОБА_7 побачили золотий ланцюжок з хрестиком на шиї потерпілого ОСОБА_13 , з яким в ніч з 02.06.2014р. розпивали спиртні напої. З метою заволодіння даного ланцюжка, обвинувачений ОСОБА_8 зняв з ший потерпілого золотий ланцюжок із хрестиком, а ОСОБА_7 стояв та спостерігав , щоб ніхто із сторонніх не йшов. Почувши, крики невідомої жінки, обвинувачені втекли. У подальшому за допомогою дядька ОСОБА_7 здали викрадений ланцюжок у ломбард.

Вище наведеним доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_7 ознак складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, як повторне, відкрите викрадення чужого майна щодо потерпілого ОСОБА_13 за попередньою змовою групою осіб.

По епізоду таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_22 вина ОСОБА_7 стверджується перевіреними у судовому засіданні, належно оціненими судом та наведеними у вироку суду доказами, зокрема:

-показаннями потерпілої ОСОБА_23 , згідно яких у кінці березня 2014р. у неї було викрадено велосипед марки «Ardis Infiniti», який у липні 2014р. був виявлений її сином на вулиці та впізнаний нею у присутності працівників міліції. У подальшому потерпіла, згідно протоколу пред`явлення речей для впізнання від 29.07.2014р. серед представлених велосипедів вказала на викрадений у неї велосипед, який був вилучений у свідка ОСОБА_24 (а.с. 22-27, т. 2);

-показаннями свідка ОСОБА_24 , який у судовому засіданні пояснив, що на початку квітня 2014р., здаючи металобрухт по вул. Нафтовиків у м. Дрогобичі, познайомився із ОСОБА_7 , який запропонував йому купити велосипед. У подальшому, разом із своєю дружиною ОСОБА_25 , він зустрівся з ОСОБА_7 та придбав у нього велосипед за 350 грн. Згодом куплений у ОСОБА_7 велосипед був впізнаний на вулиці його справжніми власниками та вилучений працівниками міліції;

-аналогічними показаннями свідка ОСОБА_25 ;

-протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками із фототаблицями за участю свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25 від 06.08.2014р., згідно із якими останні вказали на фотознімок ОСОБА_7 , як на особу яка продала в квітні 2014р. ОСОБА_24 велосипед марки «Ardis Infiniti» (а.с. 45-50, 51-58, т. 2);

-довідкою ФП ОСОБА_26 про вартість майна № 308 від 11.08.2014р., згідно якої вартість велосипеда марки «Ardis Infiniti», бувшого у вжитку, становить 900 грн. (а.с. 76, т. 2).

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України, як повторне, таємне викрадення чужого майна потерпілої ОСОБА_27 .

По епізоду таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_15 вина ОСОБА_7 також стверджується перевіреними у судовому засіданні, належно оціненими судом та наведеними у вироку суду доказами, зокрема:

-показаннями потерпілої ОСОБА_15 , що в ніч з 07.08.2014р., невідома особа з її підвального приміщення, що по АДРЕСА_5 викрала закрутки та горілчані вироби. Колодка вхідних дверей була відсутня. У подальшому в приміщенні Дрогобицького МВ вона впізнала свою консервацію, варення, домашнє вино її виробництва, які знаходились у скляних банках у поліетиленовій сумці;

-показаннями свідка ОСОБА_28 , з яких вбачається, що 07.08.2014р. по вул. Чорновола у м. Дрогобичі зустрів ОСОБА_7 , якій ніс в руках велику сумку та поліетиленовий пакет. ОСОБА_7 попросив його допомогти донести сумку до його місця проживання, на що свідок погодився;

-показаннями свідка ОСОБА_29 , який працює на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Львівській області, згідно яких останній 07.08.2014р. знаходячись поблизу будинку № 3 по вул. П. Орлика побачив ОСОБА_7 разом з невідомим чоловіком, які несли у руках дорожню сумку та поліетиленовий пакет. ОСОБА_29 запропонував показати їм вміст сумок, після чого ОСОБА_7 кинув пакет на землю та втік. У подальшому було з`ясовано, що вміст даних сумок належить потерпілій ОСОБА_15 .

Окрім наведених показань, вина ОСОБА_7 у вчиненні повторно таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_15 , поєднаного із проникненням у інше приміщення, стверджується: протоколом огляду місця події із фототаблицею від 07.08.2015р. (а.с. 88-92, т. 2); довідкою ФП ОСОБА_26 про вартість майна № 326 від 26.08.2014р. (а.с.124, т. 2); довідкою КП «Дрогобицький ринок» № 290 від 22.08.2014р. про вартість майна (а.с. 88-92, т.2).

За таких обставин, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо недоведеності його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч.2, 185 ч.2, 185 ч.3 КК України, необґрунтованими.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції вірно врахував характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних ним злочинів, дані про особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується посередньо, негативно характеризується із Дрогобицького міського центру соціальних служб для сім`ї та дітей та молоді, раніше судимий, кримінальні правопорушення вчинив будучи неповнолітнім, що є обставиною, яка пом`якшує покарання, те, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, вчинений ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання.

Враховуючи, що кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_7 до повного відбуття покарання, призначеного за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.12.2012р., суд першої інстанції обґрунтовано визначив остаточне покарання ОСОБА_7 із застосуванням ч. 5 ст. 71 КК України.

Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судом першої інстанції не допущено.

За наведених обставин, колегія суддів вважає вирок суду щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 законним та обґрунтованим, а подану апеляційну скаргу безпідставною.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.09.2015р. щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4