Справа № 582/138/15-к
Номер провадження 1-кп/585/82/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2015 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , з участю прокурора - ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ромни матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000094 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

з середньо-спеціальною освітою, неодруженого,

непрацюючого, раніше не судимого,

військовозобов`язаного

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України

В С Т А Н О В И В:
Органом досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Згідно обвинувального акту 03.03.2012 року близько 03:30 ОСОБА_6 , керуючи автомобілем CHEVROLET Aveo 1.5i д.н. НОМЕР_1 , та рухаючись по автодорозі Київ-Суми-Юнаківка, в с.Коровинці Недригайлівського p-ну в напрямку м. Ромни, не врахував дорожню обстановку під час снігопаду, не впорався з керуванням автомобіля, в наслідок чого допустив виїзд на зустрічну смугу руху та зіткнення із зустрічним автомобілем марки ГАЗ 3302 д.н. НОМЕР_2 під керування водія ОСОБА_7 . В наслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася, пасажир автомобіля CHEVROLET Aveo 1.5i д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 батько обвинуваченого згідно висновку судово-медичної експертизи № 244 від 07.05.2012 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: пошкодження зубів верхньої та нижньої щелепи, вивих лівого стегна, що відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

З цього обвинувального акта також випливає, що керуючи автомобілем CHEVROLET Aveo 1.5i д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 згідно висновку експертів за результатами проведення автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №5965/5966/14-52 від 30.12.2014 року, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, передбачених пунктами: п. 10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 11.2 Нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини.
На думку обвинувачення, допущені ОСОБА_6 , порушення пунктів 10.1; 11.2 ПДР знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та наслідками, що настали, тобто його дії тягнуть за собою кримінальну відповідальність за ч.1 ст. 286 КК України.
Будучи допитаним у судовому засіданні ОСОБА_6 свою провину не визнав, пояснивши, що у вчиненні цієї дорожньо-транспортної пригоди він не винен, бо керуючи автомобілем жодних пунктів Правил дорожнього руху не порушував.
Потерпілий ОСОБА_5 цивільного позову не заявляв, в судовому засіданні пояснив, що водій ОСОБА_6 Правил дорожнього руху України не порушував і в скоєнні ДТП не винен, ні матеріальних, ні моральних претензій до нього немає.
Заслухавши пояснення обвинуваченого та доводи його захисника ОСОБА_4 , показання потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, зокрема, матеріали експертиз, протоколи огляду місця події, відтворення обстановки та обставин події, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення не знайшло свого підтвердження.
Зокрема, одними з основних засад кримінального провадження згідно ст. 7 КПК України є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
При дослідженні вказаних доказів було виявлено ряд суперечностей, які мають важливе і принципове значення для встановлення дійсних обставин дорожньо-транспортної пригоди та для встановлення винності чи невинності ОСОБА_6 у вчинені ДТП. Ряд доказів є сумнівними припущеннями, на яких у відповідності до ст.62 Конституції України не може ґрунтуватись обвинувачення. Згідно цієї ж конституційної норми усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Диспозиція ч.1 ст.286 КК України передбачає відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Відповідно до ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Відповідно до п.8 розділу ХІ Перехідних положень КПК України допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку, що діяв до набрання ним чинності.
Відповідно до вимог ст.67 КПК України (1960р.), суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази для суду не мають наперед встановленої сили.
Фактично стороною обвинувачення чи не є єдиним доказом вини ОСОБА_6 у скоєнні ДТП надано висновок експертів за результатами проведення автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №5965/5966/14-52 від 30.12.2014 року з якого випливає, що керуючи автомобілем CHEVROLET Aveo 1.5i д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, передбачених пунктами: п. 10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 11.2 Нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини (а.с. 2).
Сам ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 03.03.2012 року вночі, під час снігопаду він керував автомобілем CHEVROLET Aveo зі швидкістю близько 50 км/год в районі с.Коровинці Недригайлівського р-ну. На пасажирському сидінні був його батько ОСОБА_5 . Керуючи автомобілем, метрів за 80, він побачив зустрічний транспортний засіб, який їхав не по своїй смузі руху, а прямо йому назустріч. Він ( ОСОБА_6 ) зменшив швидкість і почав гальмувати, прийняв праворуч, щоб уникнути зіткнення, але водій автомобіля «Газель» допустив зіткнення з його автомобілем. Автомобіль CHEVROLET Aveo 1.5i було відкинуто назад, автомобіль «Газель» виїхав в кювет і перекинувся. В цьому ДТП його батько отримав тілесні ушкодження. Працівники міліції приїхали на місце ДТП години через три. Ніякого протоколу місця пригоди і схеми підписувати йому, як учаснику ДТП, не надавали. Надалі з його участю проводилося відтворення обстановки і обставин події ДТП, але на той час дорожня обстановка не відповідала реаліям снігу вже на проїжджій частині не було і відтворення проводилися не вночі, а вдень. Вважає, що у скоєнні ДТП він не винен.
Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що дійсно перебував в якості пасажира на передньому сидінні в автомобілі CHEVROLET Aveo 1.5i вночі 03.03.2012 року, а за кермом був його син ОСОБА_6 , який їхав з невеликою швидкістю, бо падав сніг і дорога була вкрита шаром снігу. Десь за 70 80 метрів він побачив, що назустріч їде автомобіль зі швидкістю, на його думку, більше 60 км/год. Метрів за 30-40 цей зустрічний автомобіль став зміщатися в їхню з сином ОСОБА_8 сторону. ОСОБА_8 став гальмувати, при цьому сказав: «йде в лоб», але зіткнення уникнути не вдалося зустрічний автомобіль допустив зіткнення з CHEVROLET Aveo 1.5i. В результаті зіткнення він отримав пошкодження зубів верхньої та нижньої щелепи, вивих лівого стегна, перебував на лікуванні в Недригайлівській ЦРЛ.
Тобто не лише обвинувачений, а і сам потерпілий, який згідно п.19 ст.3 КПК України відноситься до сторони кримінального провадження з боку обвинувачення, не підтвердив версію органу досудового розслідування про винні дії водія ОСОБА_6
В Постанові Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» вказано, що при розгляді справ про злочини, відповідальність за які встановлено статтями 286 - 288, 415 КК України слід мати на увазі, що диспозиції сформульованих у них норм - бланкетні. У зв`язку з цим суди повинні ретельно з`ясовувати і зазначати у вироках, у чому саме полягали названі у перелічених статтях порушення; норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано; чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.
З диспозиції ч.1 ст.286 КК України вбачається, що об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, включає такі обов`язкові ознаки як діяння, обстановку, наслідки та причинний зв`язок між діянням і наслідками. Відсутність однієї з перелічених обов`язкових ознак виключає наявність в діях особи об`єктивної сторони, яка є одним з обов`язкових елементів складу злочину.
Суд також відзначає, що саме лише посилання в обвинувальному акті на п.10.1 і 11.2 ПДР України, про що йде мова у висновку експертизи № 5965/5966/14-52 від 30.12.2014 року не є конкретним і достатнім доказом вини ОСОБА_6 .
Як вбачається з матеріалів справи, по справі було проведено ще цілий ряд судових експертиз. Одна з них, яка проведена комісією експертів ДНДЕКЦ 17.02.2014 року № 9-67 (а.с. 132-157) в своєму висновку прямо зазначила, що (п.8) у даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля CHEVROLET Aveo 1.5i ОСОБА_6 не мав технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем ГАЗ 3302 і (п.9) у даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобіля ОСОБА_6 невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР, які б знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, з технічної точки зору не вбачається.
Суд ретельно, досліджував дві альтернативні за своїм змістом експертизи, як шляхом безпосереднього оголошення і дослідження самих експертиз у судовому засіданні, так і шляхом допитів експертів в судовому засіданні згідно ст. 356 КПК України.
Експертизу на яку посилається сторона обвинувачення (а.с. 109 127) призначив начальник СВ Недригайлівського РВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_9 (а.с. 128 131).
Суд звертає особливу увагу, що у встановчій частині постанови слідчого (а.с. 128) не було зазначено вихідні дані, які були здобуті внаслідок вже наявних матеріалів справи (протокол, схема, протокол відтворення, тощо), а слідчий вже прямо і упереджено зробив свій обвинувальний висновок, що ОСОБА_6 «не врахував дорожню обстановку під час снігопаду, не впорався з керуванням автомобіля внаслідок чого допустив зіткнення із зустрічним автомобілем…»
Суд вважає це неприйнятним і неприпустимим, оскільки слідчий заздалегідь сформував у експертів думку про винні дії водія ОСОБА_6 .
Натомість експертиза, висновок якої за своїми результатами виправдовує дії водія ОСОБА_6 (а.с. 132 157) була призначена ухвалою судді Недригайлівського районного суду Сумської області ОСОБА_10 (а.с. 132 157) і при цьому з обставин справи, зазначених суддею в ухвалі випливало, що «03.03.2012 року близько 03:30 на автодорозі Київ-Суми-Юнаківка в с. Коровинці відбулося зіткнення автомобілів ГАЗ-3302 н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 та CHEVROLET н.з. НОМЕР_1 (а.с. 133).

Тобто, в даному випадку, очевидна неупередженість і об`єктивність суду при призначенні експертизи.

За таких обставин, суд вважає, що процедура призначення експертизи була бездоганною, коли їх призначав суд і сумнівною, коли її призначив начальник СВ Недригайлівського РВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_9 .
В основу виправдального вироку суд покладає висновок експертів Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_11 і ОСОБА_12 .
По-перше фаховість, освіта, підготовка, досвід і знання цих експертів не викликає жодного сумніву. Зокрема, головний експерт підполковник міліції ОСОБА_12 має стаж експертної роботи з 1991 року. Натомість в іншій експертній комісії експерти мають стаж роботи з 2011, 2002, 1999 року.
По-друге, як зазначив вище суд, ухвалу про призначення цієї експертизи призначив саме суд, що є гарантом неупередженості як викладеного змісту питань, так і вихідних даних.
По третє, експерти ДНДЕКЦ МВС досліджували всі протоколи відтворень, за участю ОСОБА_6 і ОСОБА_7 від 28.03.2012 і 03.07.2012 року.
В той же час, предметом дослідження комісії експертів КНДІСЕ були лише протоколи відтворень, за участю ОСОБА_6 і ОСОБА_7 від 03.07.2012 року, і поза увагою залишилися первісні покази обох водіїв 28.03.2012 року. Це безумовно, на переконання суду, свідчить про неповноту і необ`єктивність висновку експертів КНДІСЕ.
Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» на підставі аналізу всіх зібраних у справі доказів суд повинен зазначити у вироку, які вихідні дані він визнав такими, що відповідають дійсності, і з їх урахуванням оцінити висновок експерта.
Судом ретельно досліджувалися письмові докази, які слугували в якості вихідних даних для проведення експертиз.
Так, згідно протоколу огляду (а.с. 49 53), складеного слідчим ОСОБА_13 , ділянка дороги, де було ДТП темна, неосвітлена, йде снігопад. Автомобіль CHEVROLET Aveo 1.5i д.н. НОМЕР_1 розташований на правій (своїй) стороні руху, автомобіль ГАЗ 3302 д.н. НОМЕР_2 у правому кюветі у перевернутому стані, обидва автомобілі пошкоджені. Однак, в протоколі взагалі не зазначено сліди гальмування (п.19) і з місця події нічого не вилучено (п.28).

Крім цього, надзвичайно суттєвим недоліком цього протоколу є те, що він взагалі не підписаний учасниками ДТП обома водіями, а лише слідчим і понятими. Відсутність підпису обвинуваченого ОСОБА_6 на цьому первісному документі органу досудового розслідування, на переконання суду, свідчить про суттєве порушення його прав, оскільки ОСОБА_6 був позбавлений, як учасник ДТП, занести до протоколу свої зауваження і доповнення. Що стосується фототаблиці до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 03.03.2012 р. (а.с. 54-65), то суд відмічає неконкретність, неповноту і низьку якість фотографій.

Схема ДТП (а.с. 66), яка теж ретельно була досліджена судом має суттєві недоліки. Вона також не підписана ОСОБА_6 , бо не надавалася йому слідчим для ознайомлення. Крім цього, в схемі не зазначено ймовірне місце зіткнення транспортного засобу.
Даючи оцінку доказам протоколу огляду і схемі від 03.03.2012 року, суд вважає, що вони не можуть бути визнані судом як допустимий доказ з огляду на положення ст. 87 КПК України.
При цьому суд враховує, що згідно висновку ще однієї експертизи, яку проводив головний експерт сектора НДЕКЦ УМВС України в Сумській області ОСОБА_14 (а.с.101-103) визначити полосу руху, на якій відбулося зіткнення ... не уявляється можливим, оскільки на вузлових фотокартках зафіксована лише одна полоса проїжджої частини (полоса руху Автомобіль CHEVROLET Aveo 1.5i). Експерт, підбиваючи висновок зазначає, що «в зв`язку з відсутністю інформаційних ознак слідової картини, зафіксованої при огляді місця ДТП визначити місце зіткнення двох автомобілів відносно смуг руху не уявляється можливим».

Судом також досліджувалися протоколи відтворення обстановки і обставин події дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 67-70, 71-74, 92-95, 96-99), за участю ОСОБА_6 і ОСОБА_7 . Суд відмічає, що всупереч вимогам КПК України ці слідчі дії органом досудового розслідування провадилися в зовсім інших реальних умовах, як погодних, так і в часових рамках. Ті дані, які зафіксовані слідчим в протоколах, зі слів водіїв, не відповідають конкретним дорожнім умовам, які мали місце під час ДТП, а отже теж ці протоколи не можуть бути визнані судом як допустимі докази.

Суд відзначає, що незважаючи на різні, часом альтернативні висновки експертиз, сторона обвинувачення не скористалася своїм правом перед судом про призначення додаткової комплексної експертизи, а також не заявила клопотання про одночасний допит двох чи більше експертів з різних експертних комісій згідно ст. 356 п.5 КПК України, незважаючи на те, що суд дотримуючись принципу змагальності, роз`яснив про таку можливість сторонам кримінального провадження.

Єдиний свідок з боку обвинувачення ОСОБА_7 суду пояснив, що він разом з напарником їхали на автомобілі «Газель» з м. Києва в м. Суми. Він ( ОСОБА_7 ) їхав зі швидкістю близько 60 км/год, при цьому на трасі Київ-Суми йшов густий сніг. В районі с.Коровинці йому назустріч виїхав транспортний засіб, який він виявив метрів за 30. Він ( ОСОБА_7 ) застосував гальма і руля вивернув вліво і в цей час відбулося зіткнення з автомобілем CHEVROLET Aveo 1.5i. Після цього, коли вони з іншим водієм вийшли з своїх автівок, ОСОБА_6 йому сказав, що: «Мужик, я заснув». Свідок також пояснив, що міліцію на місце ДТП очікували не менше години і до її приїзду, через місце ДТП проїхав КРАЗ, який чистив дорогу і загріб сліди ДТП.

Суд критично відноситься до показів цього свідка в частині механізму зіткнення, а також стосовно самовизнання ОСОБА_6 про те, що останній заснув за кермом, оскільки сам ОСОБА_7 як водій причетний до скоєння ДТП і є зацікавленою особою у справі, з метою не бути притягнутим до ймовірної відповідальності.

По-друге, ОСОБА_6 цих показів ОСОБА_7 не підтвердив.

По-третє, будь-яких інших доказів стороною обвинувачення на підтримку показів ОСОБА_7 надано не було.

Суд також відкидає ці покази ОСОБА_7 ще й тому, що сам ОСОБА_7 їхав в «Газелі» з самого м. Києва велику відстань (декілька сот км), тоді як ОСОБА_6 , за його неспростованими показами їхав до місця ДТП з смт. Недригайлів (тобто декілька км).

Таким чином, дослідивши докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що обвинувачення пред`явлене ОСОБА_6 не доведено, оскільки стороною обвинувачення не надано беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_6 .

Згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь

При цьому суд також враховує практику Європейського суду з прав людини і норми Європейської конвенції з прав людини. Зокрема, в справі «Капо проти Бельгії» від 13.01.2005 року зазначено, що «в кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати в світлі пункту 2 статті 6, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення».

Сторона обвинувачення не довела вини ОСОБА_6 і тому він підлягає виправданню.

Керуючись ст. ст. 370, 373-374, 376, 393, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 виправдати за ч.1 ст.286 КК України за недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

Судові витрати по справі прийняти на рахунок держави.

Речові докази: Chevrolet Aveo 1.5і д/н НОМЕР_1 та автомобіль ГАЗ 3302 д/н НОМЕР_2 , які знаходяться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Недригайлівського РВ УМВС, - повернути власникам.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

СУДДЯ: підпис ..

КОПІЯ ВІРНА:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1