АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2015 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів секретар судового засідання учасники судового провадження: прокурор адвокат ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №00000246 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06.06.2013 року за ч.1 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 317, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від «02» жовтня 2015 року: ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання за:

- ч.1 ст. 309 КК України у вигляді одного року позбавлення волі;

- ч.1 ст. 263 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано не відбуте покарання за вироком

КП №11-кп/794/354/15р. Головуючий у І інстанції ОСОБА_8
Категорія ст.ст.263, 309, 317 КК України Доповідач ОСОБА_1

Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06.06.2013 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 років 4 місяців позбавлення волі.

За ч.1 ст. 317 КК України ОСОБА_7 виправдано за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.

Початок строку відбування покарання відраховано з моменту приведення вироку у виконання.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишено домашній арешт.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у сумі 1032,72 грн.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду, 24.03.2014 року ОСОБА_7 діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незаконно зберігав по місцю свого проживання, наркотичні засоби, без мети збуту, які в період часу з 20 год. 00 хв. по 21 год. 40 хв., працівниками міліції виявлено та вилучено в ході проведення санкціонованого обшуку у житловій квартири за адресою АДРЕСА_1 , де проживав останній, а саме, у приміщенні коридору квартири працівниками міліції виявлено та вилучено поліетиленовий пакет, в якому містилась подрібнена речовина рослинного походження, яка згідно висновку експерта №128-Х від 16.04.2014 року, являється особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, маса якого в перерахунку в суху речовину складає 14,962 г.

Крім того, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, без передбаченого законом дозволу, всупереч вимогам наказу МВС України №622 від 21.08.1998 року «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для вистрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», переслідуючи мету зберігання бойових припасів, зберігав за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , набої в кількості 45 штук, які в ході проведення санкціонованого обшуку було виявлено та вилучено працівниками міліції 24.03.2014 року о 20 год.00 хв. в приміщенні квартири обвинуваченого.

Згідно висновку експерта №0729-К від 01.04.2014 року, патрони в кількості 45 штук, що були вилучені 24.03.2014 року в ході обшуку квартири по місцю проживання ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 , є боєприпасами калібру 5,6 мм, що виготовлені заводським способом та відносяться до мисливсько-спортивних патронів кільцевого запалення, які призначені для проведення пострілів з нарізної вогнепальної зброї калібру 5,6 мм.

Також органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України, тобто надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів, за наступних обставин.

Так, 24.03.2014 року у період часу з 12 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв. ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи мету надання приміщення для забезпечення можливості незаконного вживання наркотичних засобів, надав із вказаною метою, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приміщення житлової квартири за адресою АДРЕСА_1 , де він проживав, забезпечивши можливість використання даного приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів.
На вказаний вирок прокурором прокуратури Першотравневого району м. Чернівці ОСОБА_10 подана апеляційна скарга, в якій він просить вирок районного суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та постановити вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді 3 років обмеження волі. Застосувати щодо ОСОБА_7 ст. 70 КК України та шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_7 у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06.06.2013 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 років 4 місяців позбавлення волі. Стягнути з ОСОБА_7 витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні 1032, 72 гривень.

Також, захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_6 подана апеляційна скарга, в якій він просить вирок суду першої інстанції скасувати та виправдати обвинуваченого ОСОБА_7 .
Від прокурора прокуратури Першотравневого району м. Чернівці ОСОБА_10 надійшла заява про відмову від апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , який просив задовольнити свою апеляційну скаргу та не заперечував проти задоволення заяви прокурора, думку прокурора, який підтримав свою заяву про відмову від своєї апеляційної скарги та заперечував проти задоволення апеляції захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження та з`ясувавши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що слід прийняти відмову від апеляції прокурора та закрити провадження по його апеляційній скарзі, а так як у кримінальному провадженні наявна апеляційна скарга адвоката, то апеляційний розгляд слід продовжити, та у задоволенні апеляції захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 слід відмовити.
Відповідно до ч.1 ст. 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.
Згідно ч. 2 ст. 403 КПК України якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.
Виходячи із вищевказаних вимог Закону та враховуючи те, що по справі наявна апеляція захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 колегія суддів приходить до висновку, що слід прийняти відмову від апеляційної скарги прокурора, апеляційне провадження по його апеляційній скарзі слід закрити, а апеляційний розгляд по апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 слід продовжити.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами в їх сукупності.
Районний суд дійшов до правильного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України за кваліфікуючою ознакою надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів, оскільки відсутні будь-які докази, які б підтвердили вказане.
Покази свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.317 КК України, вірно не взяті до уваги судом першої інстанції, оскільки жоден з них не був безпосереднім свідком того, що ОСОБА_7 надавав свою квартиру для вживання наркотичних засобів іншим особам, у тому числі ОСОБА_9 , а покази вказаних свідків про те, що так як до ОСОБА_7 , якій вживає наркотичні засоби, приходять інші особи, які схожі на наркозалежних, то можливо в його квартирі вживають наркотичні засоби є лише пропущенням.
Відомості про те, що особи, які знаходилися у квартирі ОСОБА_7 24.03.2014 року (згідно рапорту начальника СДІМ Першотравневого РВ УМВС України від 25.03.2014 року) перебували у стані наркотичного сп`яніння та вживали наркотичні засоби, за його згодою, у нього вдома відсутні.
Щодо перебування ОСОБА_9 у квартирі ОСОБА_7 у стані сп`яніння, про що вона вказала в протоколі допиту її в якості свідка від 15.04.2014 року, то матеріалами кримінального провадження не доведено те, що вона перебувала саме в стані наркотичного сп`яніння, це могло бути алкогольне сп`яніння.
Враховуючи вищевказане, районний суд прийшов до правильного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що відсутність доказів у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 317 КК України дає підстави для виправдання останнього.
Крім цього, суд першої інстанції вірно перекваліфікував дії ОСОБА_7 з ч.2 ст. 309 на ч.1 ст. 309 КК України, оскільки після виправдання останнього за ч.1 ст. 317 КК України відпадає кваліфікуюча ознака ч.2 ст. 309 КК України а саме, вчинення незаконного зберігання наркотичних засобів без мети збуту, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 317 КК України.
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України підтверджується показами свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 надані ними в судовому засіданні в суді першої інстанції, письмовими матеріалами справи: протоколом обшуку від 24.03.2014 року (Т1 а.с. 14-16А), висновком експерта №128-Х від 16.04.2014 року(Т1 а.с. 21-29), висновком експерта №0729-К від 01.04.2014 року(Т1 а.с. 47-49).

Що стосується твердження апелянта адвоката ОСОБА_6 про те, що суд застосував подвійні стандарти щодо оцінки доказів зібраних по даному кримінальному провадженню, а саме, з однієї сторони вважає покази свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 такими, що ґрунтуються на припущеннях, а з іншої сторони вважає покази вказаних свідків такими, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_7 то вони э безпідставними, оскільки районним судом зазначено, що покази вказаних свідків не взяті до уваги тільки в частині їх припущення, що можливо ОСОБА_7 надає приміщення для вживання наркотичних речовин, в іншій частині є доказом вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України.

Як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що докази вини ОСОБА_7 , якими обґрунтовує суд у вироку здобуті незаконними методами з порушенням норм чинного законодавства.

Навпаки підтвердження, що обшук у квартирі ОСОБА_7 в ході якого були виявлені наркотичні речовини та боєприпаси, проводився за ухвалою суду в присутності понятих у спосіб, визначений діючим КПК України.

Покази обвинуваченого ОСОБА_7 , який не визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні суд першої інстанції вірно оцінив критично, оскільки вони суперечать показанням свідків та іншим доказам, що були досліджені судом першої інстанції.

Аналізуючи матеріали кримінального провадження в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання, колегія суддів вважає, що районний суд, дотримався вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, та в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винуватого, обставини вчинення кримінального правопорушення і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів, так як і суд першої інстанції враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , те, що він раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став та знов вчинив злочин, по місцю свого проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з синдромом поєднаної залежності від психостимуляторів, зловживання канабіноїдами зі шкодою для здоров`я, не працює та вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню ними нових злочинів.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку та належним чином мотивував, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 неможливе без ізоляції від суспільства і застосувавши до нього ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, обрав ту міру покарання, яка необхідна і достатня для виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів.

Обставини справи судом з`ясовано повно і об`єктивно. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону передбачених ст. 409 КПК України, які б давали підстави для зміни чи скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для виправдання обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України, апеляційну скаргу його захисника вважає безпідставною, такою, що задоволенню не підлягає, а вирок районного суду є законним і обґрунтованим.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Прийняти відмову від апеляційної скарги прокурора прокуратури Першотравневого району м. Чернівці ОСОБА_10 і апеляційне провадження в цій частині закрити.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від «02» жовтня 2015 року відносно ОСОБА_7 , якого визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України та виправдано за ч. 1 ст. 317 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3
ОСОБА_2
Копія згідно з оригіналом: суддя