Справа № 471/762/15-к
Провадження №1-кп/471/56/15
Номер рядка звіту 18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2015 року

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду с-ща Братське Миколаївської області кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мігеї Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, одруженого, не працюючого, освіта середня спеціальна, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

20 листопада 2014 року близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прибув до території домоволодіння ОСОБА_6 розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу із зазначеної території здійснив крадіжку трьох секцій огорожі з арматури ВР 1 діаметром 12 мм., висотою 2 метри у вигляді сітки, вартістю з урахуванням зносу 200 грн. 00 коп. за один метр, на загальну суму 600 грн. 00 коп., крім цього з території даного домоволодіння ОСОБА_5 викрав три секції листа металу розміром 2 м на 1,5 м, товщиною 30 мм, на загальну суму 1200 грн. 00 коп., а також 6 метрів металевої труби, діаметром 50 мм, яка була у використанні, вартістю з урахуванням зносу 50 грн. 00 коп. за один метр, на загальну суму 300 грн. 00 коп. Таким чином, ОСОБА_5 таємно викрав майна, яке належить ОСОБА_6 , на загальну суму 2100 гривень 00 копійок. Після чого, ОСОБА_5 з викраденим майном із місця скоєння злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Допитаний щодо кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав повністю, суду пояснив, що у листопаді 2014 року, він зайшов на подвір`я за адресою АДРЕСА_2 , звідки здійснив крадіжку метала. Викрадене він продав особам, які їхали по селі та купували метал. Отримав за це 300 грн. У здійсненому щиро кається. Матеріальний збиток не відшкодував, оскільки не має коштів.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий суду пояснив, що наприкінці листопада 2014 року, він приїхав до села, де має житловий будинок, який отримав у спадок після смерті матері та побачив, що на подвір`ї не має залізної огорожі, залізного сараю. Він підійшов до ОСОБА_5 та запитав у нього чи не бачив він хто викрав метал. ОСОБА_5 відповів, що він не знає. Проте, ОСОБА_7 бачив як ОСОБА_5 виносив метал з подвір`я. До міліції із заявою він зразу не звернувся, оскільки ОСОБА_5 пообіцяв відшкодувати завданий збиток, проте до цього часу, збиток не відшкодовано.

Також, потерпілим було подано цивільний позов відповідно до якого він просить стягнути з обвинуваченого 6500 грн. матеріального та 2000 грн. морального збитку.

Окрім визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчинені кримінального правопорушення підтверджується також показаннями свідків, а саме:

свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він побачив як ОСОБА_5 виносив з подвір`я потерпілого металеву сітку, арматуру, листи заліза, він підійшов до обвинуваченого та запитав у нього, хто йому дозволив це робити, на що ОСОБА_5 йому відповів, що власник майна дав йому доручення прибрати метал з двору. Потім, через деякий час, приїхав потерпілий ОСОБА_6 та з`ясувалося, що він ніякого доручення ОСОБА_5 не давав, а той викрав метал та продав його;

свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суду пояснили, що були запрошені на проведення слідчого експерименту, під час якого ОСОБА_5 показував де і як різав та виносив з двору метал. ОСОБА_5 під час слідчого експерименту вказував на те, що крадіжку здійснював сам, а викрадене продав особам йому не відомим.

Оцінюючи досліджені в судовому засідання докази, дослідженні як за клопотанням прокурора, так і за клопотанням потерпілого, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають кваліфікації саме за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вирішуючи питання щодо заявлених потерпілим ОСОБА_6 позовних вимог про відшкодування ОСОБА_5 матеріальної шкоди у розмірі 6500.00 грн, 2000.00 грн. моральної шкоди суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підтвердження розміру збитків, завданих неправомірними діями обвинуваченим ОСОБА_5 позивачем надано прайс лист магазину 7 квартал, в якому зазначені вартість майна, аналогічному викраденому, станом на 06.10.2015 року.

Проте, суд вважає, що потерпілим не доведено розмір завданої шкоди. Під час досудового слідства, потерпілим не було заявлено клопотань щодо проведення експертної оцінки викраденого майна, він не оспорював розмір завданого збитку встановленого на досудовому слідстві, тому суд вважає, що з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 слід стягнути матеріальний збиток у розмірі 2100,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, спричинена фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка його спричинила при наявності його вини.

Суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища (ч. 4 ст. 1193 ЦК України).

Враховуючи обставини справи, доводи, викладені потерплим в обгрунтування розміру завданої моральної шкоди, виходячи з принципів розумності, справедливості, суд приходить до висновку про те, що цивільний позов, в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню зі стягненням на користь потерпілого моральної шкоди у розмірі 500,00 грн.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості дані про особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря психіатра-нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд визнає його щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає за можливе у даному конкретному випадку, призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, та застосувавши ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на обвинуваченого встановлені п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

У відповідності зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 слідуючі обов`язки: не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця роботи, проживання або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 2100 (дві тисячі сто) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування завданої потерпілому майнової шкоди та 500 (п`ятсот) гривень моральної шкоди.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Братський районний Миколаївської області суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1