ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя кримінальне провадження № 0005557 від 11.12.2015 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, має середню освіту, не працює, одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 1) 13.04.1990 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 141 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України виконання покарання відстрочено строком на 2 роки, 2) 25.06.1990 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання 02.11.1992 року, 3) 06.12.1993 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, звільнений по відбуттю строку покарання 05.05.1997 року, 4) 12.12.1997 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 106, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений на підставі постанови Вільнянського районного суду м. Запоріжжя від 14.09.1999 року згідно ст. 4 Закону України „Про амністію від 16.09.1999 року, 5) 01.04.2003 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 141 ч. 2 ст. 142, ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 263 ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений по відбуттю строку покарання 05.05.1997 року, 6) 20.01.2009 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 185, ст. 118, ст. 69, ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений відповідно до постанови Вільнянського районного суду Запорізької області від 03.03.2010 року умовно-достроково, невідбутий строк покарання 3 місяці 15 днів, 7) 17.11.2011 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном 3 роки, 8) 16.04.2013 року Шевченківського районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 24.04.2014 року відповідно до постанови Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.04.2014 року умовно-достроково, невідбутий строк покарання 1 рік 13 днів,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
11.12.2015 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в приміщенні кафе „Челентано , яке розташовано за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна буд. 147, усвідомлюючи що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу з під столу, який знаходився навпроти барної стійки, таємно викрав поліетиленовий пакет в якому знаходилися грошові кошти в сумі 5 000 гривень, ключі, пенсійне посвідчення та військове посвідчення на ім`я ОСОБА_5 , які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 5 000 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України, до суду надійшла угода про примирення від 24.12.2015 року, укладена між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 . Зазначена угода у відповідності до ст. 474 КПК України надійшла до суду разом з обвинувальним актом.
Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість в інкримінованому йому злочині і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі, та пояснив обставини його вчинення.

Згідно зазначеної угоди, сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст.185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі із звільненням ОСОБА_4 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, та покладанням на нього обов`язків, передбачених п. п. 2-4 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Крім того, згідно умов зазначеної угоди ОСОБА_4 зобов`язався виплатити ОСОБА_5 матеріальну шкоду, завдану злочином до 01 липня 2016 року.
В судовому засіданні обвинувачений та потерпілий зазначили, що станом на час розгляду справи ОСОБА_4 на виконання умов угоди щодо виплати матеріальної шкоди здійснено платежі на загальну суму 4 000 грн. Залишилося невиплаченими 1000 грн., які обвинувачений зобов`язався виплатити потерпілому до 25 березня 2016 року.
У судовому засіданні обвинувачений вказав, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, які йому були роз`яснені судом в ході судового засідання, а також розуміє, що у разі невиконання угоди про примирення, укладеної між ним та потерпілим, відповідно до ст.476 КПК України прокурор чи потерпілий мають право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 просять суд затвердити укладену між ними угоду про примирення.
Прокурор в судовому засіданні проти затвердження угоди про примирення не заперечувала, зазначила, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену в угоді міру покарання.
Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах вирішуваних питань, дійшов висновку про необхідність затвердження угоди про примирення та призначення узгодженої сторонами міри покарання виходячи з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про примирення.
Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
На підставі пояснень обвинуваченого та потерпілої у даному кримінальному провадженні, суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Крім того, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. п. 1, 4 п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а також КК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування шкоди потерпілому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного ОСОБА_4 , який визнає свою вину повністю, офіційно не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується, його сімейне становище, одружений, є батьком багатодітної сім`ї, має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , має постійне місце проживання, за яким зареєстрований у встановленому законом порядку, обставин, що пом`якшують його покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами угоди міри покарання у вигляді 2 років позбавлення волі із звільненням обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік та з покладанням на нього обов`язків, передбачених п. п. 2-4 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 24.12.2015 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0005557 від 11.12.2015 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити узгоджену сторонами міру покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 (один) рік.
Згідно пунктам 2, 3, 4 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Зобов`язати ОСОБА_4 згідно угоди про примирення відшкодувати потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду, завдану злочином в повному обсязі до 01.07.2016 року.
Речові докази: відеозапис від 11.12.2015 року з кафе „Челентано, яке розташоване в ТЦ „Україна по проспекту Леніна у м. Запоріжжя на СD-R диску, СD-R диск з відеозаписом від 11.12.2015 року, які приєднані до матеріалів кримінального провадження №0005557 залишити в матеріалах кримінального провадження №0005557.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1