Справа № 538/1840/15-к
Провадження № 1-кп/538/140/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 жовтня 2015 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхня Яблунька Турківського району Львівської області, освіта середня, розлученого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не працюючого, не судимого, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Турківським РВ УМВС в Львівській області 14.12.1995р., мешканця АДРЕСА_1 , якому 30.09.2015р. повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України,-
ОСОБА_4 в денний час 15.09.2015р., переслідуючи корисливу мету та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, пере-дбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час поїздки на своєму ску-тері марки « Ямаха-Жук » по автомобільному шляху « Лохвиця Гадяч » в районі с. Токарі Лохвиць-кого району, шляхом застосування фізичної сили зняв металевий трос, який висів на бетонних стов-пах обабіч з правої сторони автодороги, перетіг його на ліву сторону дороги, сховавши в кущах. Далі ОСОБА_4 з допомогою свого знайомого ОСОБА_6 на мотоциклі останнього перевіз викраде-ний трос до господарства ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 . На протязі по-слідуючих двох днів ОСОБА_4 порізав трос на куски і здав його на пункт прийому металобру-хту в м. Червонозаводське, де отримав 700 грн. Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив Службі автомобільних доріг в Полтавській області матеріальну шкоду в розмірі 497,10 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифіко-ваною Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, вису-нутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку неза-лежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні злочину визнав в повно-му об`ємі, щиро розкаявся, пояснивши суду, що в денний час 15.09.2015р., під час руху на своєму скутері по автомобільному шляху « Лохвиця Гадяч » в районі с. Токарі Лохвицького району помі-тив металевий трос, який висів на бетонних стовпах обабіч з правої сторони автодороги не був закріп-лений на кінцях. Обвинувачений перетягнув даний трос на ліву сторону дороги, де сховав в кущах. Далі ОСОБА_4 зателефонув своєму знайомому ОСОБА_6 , з допомогою якого на мотоциклі останнього перевезли викрадений трос до господарства АДРЕСА_1 , в котрому обвинувачений проживає. На протязі послідуючих двох днів ОСОБА_4 порізав трос на куски і знову з допогою ОСОБА_6 на його мотоциклі перевіз куски металевого тросу на пункт прийому металобрухту в м. Червонозаводське, де здав за 700 грн.
Суд за згодою всіх учасників судового процесу визнає за розумне не досліджувати докази що-до обставин вчинення злочину.
Суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що фактичні обстави-ни справи учасниками судового процесу не оспорюються та з`ясувавши правильне розуміння ними змісту цих обставин і за відсутності сумнівів у добровільності і істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що в такому порядку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, об-межившись лише допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів проваджен-ня, що характеризують особу обвинуваченого.
Заслухавши покази обвинуваченого ОСОБА_4 , суд прийшов до висновку, що вина об-винуваченого повністю доведена.
Суд вважає, що умисні дії ОСОБА_4 , скоєні ним з прямим умислом, що виразилися в таємному викраденні чужого майна ( крадіжці ), вірно каліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України.
При визначенні виду і міри покарання суд врахував, що ОСОБА_4 вину визнав, щиро ро-зкаявся, не судимий, матеріальні збитки відшкодував, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, позитив-но характеризується по місцю проживання. Дані обставини суд визнає пом`якшуючими покарання.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлені.
Суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого, особу обви-нуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, приходить до висновку, що виправлення та пере-виховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства.
Суд зазначає, що речові докази шматки багатожильного тросу, який знаходиться на зберіган-ні у ОСОБА_7 , у відповідності до вимог п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України як речі, які були об`єктом кримінального правопорушення, належить повернути законному володільцю Службі автомобільних доріг в Полтавській області.
Позовна заява і процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 373-374 КПК України суд, -
ВИЗНАВ ВИННИМ І ЗАСУДИВ :

ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 ( вісімдесяти ) го-дин громадських робіт.
Речові докази шматки багатожильного тросу, який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_7 , повернути законному володільцю Службі автомобільних доріг в Полтавській області.
На вирок суду може бути принесена апеляція через Лохвицький районний суд до апеляційного суду Полтавської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Обвинуваченому ОСОБА_4 та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати представнику потерілого ОСОБА_8 , який не був присутнім в судовому засіданні.
СУДДЯ ОСОБА_9 СЕГЕТ