Справа № 738/1373/15-к
№ провадження 1-в/738/356/2015
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2015 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

головуючого суддi ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи виконання покарань ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в м. Мена Менського району Чернігівської області в режимі відеоконференціїспiльне подання адмiнiстрацiї Менської виправної колонії УДПтСУ в Чернігівській області № 91 та спостережної комiсiї Менської районної державної адмiнiстрацiї Чернігівської області про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме на обмеження волі засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В:
Адмiнiстрацiя Менської виправної колонії № 91 та спостережна комісія Менської райдержадміністрації звернулися до суду із спільним поданням про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме на обмеження волі, засудженому ОСОБА_5 , посилаючись на те, що засуджений став на шлях виправлення, при цьому відбув 2/3частинипризначеного строку покарання.

Відповідно до ст. 336 КПК України судове засідання здійснювалось в режимі відеоконференції під час трансляції з Менської виправної колонії Управління ДПтС України у Чернігівській області № 91.

Представник спостережної комісії Менської районної державної адміністрації Чернігівської області у судове засідання не з`явився.
Відповідно до п.2 ч.4 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.
В судовому засіданні представник адміністрації Менської виправної колонії № 91 підтримавподання.

Засуджений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення подання, обґрунтовуючи тим, що у випадку заміни погіршиться його становище, оскільки на даний час працевлаштований, має постійне місце роботи, отримує заробітну плату. Має змогу оплачувати комунальні послуги та забезпечувати себе продуктами харчування. Має матір пенсіонерку, яка без значних затрат може приїхати в смт. Макошине на побачення. Враховуючи вищевикладене, просить врахувати дані обставини і не застосовувати відносно нього пільгу, передбачену ст. 82 КК України.

Прокурор в судовому засіданні висловив думку, що засуджений підпадає під дію ст.82 КК України, але оскільки він заперечує щодо застосування до нього такої пільги, тому подання задоволенню не підлягає.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання та вивчивши матеріали особової справи, суд дійшов висновку, що дане подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 засуджений вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 березня 2011 року за ч.5 ст. 27, ч.5 ст. 191, 71 КК України до 9 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади строком на 2 роки та з конфіскацією майна.

Строк вiдбування покарання рахується з 14 серпня 2009 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбула покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Частиною третьою статті 82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Становлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування у виправній трудовій колонії, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.

Отже, законодавцем визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом суду, а не обов`язком і така заміна може бути застосована за певних умов.

Однак, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є важливою складовою прогресивної системи відбування покарання, яка дає змогу, дотримуючись мети покарання, водночас покращувати правове становище засудженого і зменшувати обсяг та характер карально-виховного впливу на нього. У такий спосіб закон стимулює добросовісне відбування покарання засудженим, визначаючи, що саме від його поведінки значною мірою залежить можливість покращення його правового становища.

Основним документом для розгляду справи про заміну невідбутої частини покарання є подання, в якому адміністрація установи з виконання покарань клопоче про застосування до засудженого вимог статті 82 КК України та всебічно його характеризує. При цьому, підставою для підготовки і подання матеріалів до суду є клопотання засудженого про застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким за дотримання визначених законом підстав та умов.

Для розгляду питання про подання до суду матеріалів щодо застосування до засуджених заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, в установі виконання покарань створюється комісія. Засідання комісії відбуваються у визначеному для цього приміщенні установи, у присутності засудженого щодо якого вирішується дане питання. На кожного засудженого, який відбув установлений законом термін покарання, начальник відділення соціально-психологічної служби установи виконання покарань складає характеристику, в якій повинні бути викладені змістовні відомості про засудженого та його думка про можливість внесення подання до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є законним інтересом засудженого, а не адміністрації виправного закладу, а тому рішення суду не може суперечити волі засудженого.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що доводи засудженого ОСОБА_5 про погіршення його становища є слушними, оскільки на даний час він є працевлаштованим, через деякий час матиме право на умовно-дострокове звільнення. Оскільки сам засуджений просить не застосовувати заміни невідбутої частини строку покарання більш м`яким, така заміна не покращить правове становище засудженого та не зменшить характер карально-виховного впливу на нього.
За таких обставин, суд дійшов висновку про не можливість заміни засудженому ОСОБА_5 покарання більш м`яким, а саме: позбавленняволі на обмеження волі, оскiльки приймаючи рішення про заміну невідбутої частини покарання на обмеження волі, буде суперечити його волі та інтересам.

На пiдставi викладеного, керуючись ст. 50 , 61 , 82 КК України, п.3 ч.1 ст. 537, ст.539 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:
В задоволенні спільного подання адмiнiстрацiї Менської виправної колонії УДПтСУ в Чернігівській області № 91 та спостережної комiсiї Менської районної державної адмiнiстрацiї Чернігівської області про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме на обмеження волі засудженому ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляцiйного суду Чернігівської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1