Справа № 1-175/11
Провадження №11/0290/288/2012 Категорія: 3
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач : Пікановський
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2012 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого Пікановського Б.В.,

Суддів: Олексієнко Ю.Г., Старинця Ю.В.

За участю прокурора Кузьміна С.В.

Засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці 21 березня 2012 р.

кримінальну справу за апеляціями адвокатів ОСОБА_4, ОСОБА_5, прокурора Вакар В.В.

на вирок Тиврівського районного суду

від 28 грудня 2011 р., яким засуджено

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше судимого: 21.05.2010 р. Вінницьким районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 р. позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки; 19.10.2010 р. Томашпільським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України на один місяць арешту, попередній вирок постановлено виконувати самостійно, звільнений 13.01.2011 р. за відбуттям строку покарання,

за ч. 3 ст. 187 КК України на 9 р. позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч. 2 ст. 15, п. п. 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 13 р. позбавлення волі, за ч. 1 ст. 304 КК України на 3 р. позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначено 13 р. 6 міс. позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків призначене у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимого,

за ч. 3 ст. 187 КК України на 7 р. позбавлення волі, за ч. 2 ст. 15, п. п. 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 9 р. позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів призначене у виді 9 років позбавлення волі.

Вирішене питання з речовими доказами. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 30000 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 15000 грн. у відшкодування моральної шкоди в солідарному порядку. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судові витрати в сумі 3263, 58 грн. за проведення експертиз в рівних долях в прибуток держави, а також витрати на лікування потерпілої в розмірі 2477, 97 грн. в рівних долях в прибуток Томашпільського районного бюджету.

Вироком встановлено, що 28 лютого 2011 р., біля 3 г. 30 хв. ОСОБА_2 за попередньою змовою із неповнолітнім ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, із корисливих спонукань, з метою відкритого заволодіння чужим майном, через вікно, шляхом розбиття віконної рами, проникли до приміщення літньої кухні, в якій проживала ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3, та вчинили напад на господарку, поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоровя потерпілої, а саме погрожуючи застосуванням фізичного насильства та позбавлення життя, вимагали у ОСОБА_6 гроші та золоті вироби. При цьому ОСОБА_3 господарським ножем наніс потерпілій колото-різані рани обличчя, шиї, правого коліна, а також удар ногою по правій руці та деревяному стільцю, від чого потерпіла впала на підлогу, внаслідок цього потерпілій заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у виді вищезазначених колото-різаних ран, а також перелому пятого пальця лівої кисті. Діючи умисно, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відкрито заволоділи грошима потерпілої в сумі 500 грн. Після вчиненого розбійного нападу, близько 4-ї години ОСОБА_2 та ОСОБА_3 діючи умисно, за попередньою змовою, з метою позбавлення життя потерпілої та приховання вчиненого ними особливо-тяжкого злочину, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, використовуючи ганчірку і шкарпетку підпалили дрова, що знаходились біля грубки в приміщенні літньої кухні, де перебувала ОСОБА_6 Дочекавшись поки вогонь розгориться, розраховуючи на те, що потерпіла, знаходячись в безпорадному стані, задихнеться і згорить з літньою кухнею та слідами злочину, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 втекли з місця злочину. Вогнем було знищено приміщення літньої кухні та інше майно потерпілої на загальну суму понад 20000 грн. Проте, свій злочинний намір ОСОБА_2, ОСОБА_3 не довели до кінця з незалежних від них причин, оскільки потерпіла ОСОБА_6 зуміла самостійно покинути приміщення літньої кухні. Крім того, ОСОБА_2 достовірно знаючи про неповнолітній вік ОСОБА_3, втягнув його у вчинення злочинів.

В апеляції із внесеними змінами прокурор Вакар В.В., яка брала участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить вирок стосовно ОСОБА_3 скасувати та призначити покарання за ч. 3 ст. 187 КК України у виді 8 р. позбавлення волі, за ч. 2 ст. 15, п. п. 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України 10 р. позбавлення волі, а на підставі ч. 1 ст. 70 КК України 10 років позбавлення волі, а судові витрати стягнути на користь НДКЕЦ при УМВС України у Вінницькій області. Основними доводами апеляції є те, що суд призначив покарання нижче від найнижчої межі без застосування ст. 69 КК України та не мотивував у цій частині необхідність застосування цієї норми, Судові витрати підлягають стягненню на користь експертної установи, яка понесла дані витрати.

В апеляції адвокат ОСОБА_4, не заперечуючи в цілому проти обставин справи, просить змінити вирок щодо ОСОБА_3 із помякшенням призначеного покарання. Разом з тим, адвокат вважає не доведеним умисел ОСОБА_3В на вбивство потерпілої. Основними доводами апеляції є те, що суд на врахував неповнолітній вік ОСОБА_3, втягнення його у злочинну діяльність іншою особою, умови життя та виховання, рівень розвитку, характеризуючи дані.

В апеляції адвокат ОСОБА_5 також просить змінити вирок в частині призначеного покарання та призначити більш мяке покарання. Основними доводами апеляції є те, що не в повній мірі враховано його явку з повинною та сприяння у розкритті злочину, його характеристики з місця навчання та проживання, призначене за ч. 1 ст. 304 КК України покарання не відповідає особі засудженого внаслідок суворості.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляцію, пославшись на наведені у ній мотиви, виступи засуджених, які підтримали апеляції своїх захисників, просять помякшити призначене ним покарання, засуджений ОСОБА_3 уточнив, що дров він не запалював та умислу на позбавлення потерпілої життя не мав, засуджений ОСОБА_2 також уточнив, що сам підпалив дрова, але не мав на меті позбавити потерпілу життя, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до висновку про зміну вироку в частині призначення покарання ОСОБА_3 та в частині стягнення судових з таких підстав.

Висновок суду про винність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчинені злочинів за які вони засуджені, ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку у їх сукупності. Показання ОСОБА_3 про те, що він не підпалював дрова, суд обґрунтовано оцінив як неправдиві, оскільки дані показання спростовуються показаннями потерпілої на досудовому слідстві, які оголошені в судовому засіданні (т. 1, а. с. 52-55), а також показаннями ОСОБА_2 під час проведення очної ставки з ОСОБА_3, з яких вбачається, що дрова були підпалені за домовленістю із ОСОБА_3 з метою позбавлення життя потерпілої, яка могла викрити їх у вчинені розбійного нападу (т. 1, а. с. 228-229). Дані докази спростовують доводи адвоката ОСОБА_4 та твердження ОСОБА_2 про відсутність у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 умислу на позбавлення життя потерпілої.

При призначенні засудженим покарання, суд дотримався вимог ст. 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних та обставини, що помякшують та обтяжують покарання. Зокрема, судом враховані характеристики засуджених, визнання вини та каяття у скоєному, неповнолітній вік ОСОБА_3, тобто враховано ті обставини, на які є посилання в апеляціях адвокатів. Враховуючи декілька вищенаведених обставин, що помякшують покарання, суд справедливо призначив ОСОБА_3 покарання нижче від найнижчої межі, проте помилково не послався на ст. 69 КК України, яка, в даному випадку, підлягає застосуванню в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 365 КПК України, а тому доводи прокурора про необхідність посилення покарання ОСОБА_3 колегія суддів вважає необґрунтованими.

Призначене покарання ОСОБА_2 з врахуванням вищенаведених обставин і з огляду на те, що злочини вчинені ним під час іспитового строку, є за своїм розміром необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для помякшення призначеного йому покарання немає. Доводи адвоката ОСОБА_7 з цього приводу є також необґрунтованими.

Правильно розподіливши судові витрати, повязані із проведенням ряду експертиз, в рівних долях між засудженими, суд, разом з тим, не обґрунтував свій висновок про стягнення даних витрат в прибуток держави. При цьому слушними є доводи прокурора про необхідність стягнення цих витрат на користь експертної установи, яка фактично й понесла дані витрати.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію прокурора Вакар В.В. із внесеними змінами задовольнити частково. Апеляції адвокатів ОСОБА_4, ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Тиврівського районного суду від 28 грудня 2011 р. щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3 змінити.

Вважати ОСОБА_3 засудженим до визначеного судом першої інстанції покарання за ч. 2 ст. 15, п. п. 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 9 років позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України.

Судові витрати за проведення експертиз в розмірі 3263, 58 грн. стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 у визначених судом першої інстанції рівних долях на користь НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області.

В решті вирок суду залишити без змін.

Судді: (підписи)

Вірно: