Ухвала іменем україни 20 серпня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_5,

суддів: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши в судовому засіданні подання Апеляційного суду Харківської області про направлення провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 липня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні скарги останніх на постанову прокуратури Харківської області від 12 червня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000592, з Апеляційного суду Харківської області до іншого суду апеляційної інстанції,

в с т а н о в и л а:

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло подання Апеляційного суду Харківської області про направлення провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 липня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні скарги останніх на постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу прокуратури Харківської області від 12 червня 2015 року про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю в діях суддів Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, з Апеляційного суду Харківської області до іншого суду апеляційної інстанції.

Подання мотивовано тим, що в Апеляційному суді Харківської області оскаржується ухвала слідчого судді про відому у задоволенні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є суддями цього суду. Однак судді, які відповідно до автоматизованого розподілу судової справи були визначені для розгляду вказаної апеляційної скарги, заявили самовідвід. А під час чергового повторного автоматизованого розподілу цієї апеляційної скарги призначення не відбулося, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів.

Учасники судового провадження належним чином повідомлені про день і час розгляду подання, в судове засіданні не з'явились, що не перешкоджає його розгляду. Заперечень та клопотань про відкладення розгляду подання не надійшло.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи, наведені у поданні, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Застосовуючи норми КПК України, в яких міститься пряма вказівка на процесуальний статус особи «обвинувачений», «потерпілий», або використовуються словосполучення, що містять посилання на нього, наприклад, «щодо обвинувачення», слід використовувати ці терміни відповідно до їх точного змісту, визначеного в кримінальному процесуальному законі, виходячи з буквального, а не розширювального тлумачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 КПК України кримінальне провадження щодо обвинувачення судді у вчиненні кримінального правопорушення не може здійснюватись тим судом, у якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді.

Крім того, ч. 1 ст. 34 КПК України визначає можливість передачі кримінального провадження до іншого суду, якщо обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження.

Обвинуваченим (підсудним) відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 цього Кодексу.

Виходячи з системного аналізу наведених положень процесуального закону, потреба у зміні підсудності кримінального провадження в якому учасником або зацікавленою особою є суддя, виникає лише у разі набуття ним процесуального статусу обвинуваченого або потерпілого, як це передбачає ч. 1 ст. 34 КПК України. Наявність у судді іншого процесуального статусу чи його відсутність не може бути підставою для зміни підсудності.

Як убачається з матеріалів наданих на розгляд суду, кримінальне провадження щодо суддів Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 закрито.

Разом із цим, стаття 34 частина 3 КПК України визначає, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за поданням суду апеляційної інстанції, а положенням частини 1 цієї ж статті передбачено вичерпний перелік підстав для передачі кримінального провадження та можливість у виняткових випадках передати кримінальне провадження з одного суду до іншого з метою забезпечення його оперативності та ефективності.

Однак, жодної із визначених законом підстав для направлення провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з одного суду апеляційної інстанції до іншого у поданні не наведено.

З огляду на викладене та враховуючи, що голова Апеляційного суду Харківської області передбачених законом обставин для передачі кримінального провадження на розгляд до апеляційного суду іншої області не навів, а лише послався на заяви суддів про самовідвід, які до того ж не розглянуті у встановленому законом порядку, колегія суддів приходить до висновку, що подання не може бути задоволене.

Керуючись статтями 32, 34 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Подання Апеляційного суду Харківської області про направлення провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 липня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні скарги останніх на постанову прокуратури Харківської області від 12 червня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000592, з Апеляційного суду Харківської області до іншого суду апеляційної інстанції залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7