Тульчинський районний суд Вінницької області
Справа № 1 - 11 2010 рік.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2010 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді Берегового О.Ю.

при секретарі Мрочко Т.О.

з участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчина кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українки, гр.-ки України, уродженки та жительки с. Ганнопіль Тульчинського району, вул. Шевченка, 15, пенсіонерки, раніше не судимої, у вчиненні злочину передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, гр.-ки України, уродженки та жительки с. Ганнопіль Тульчинського району, вул. Шевченка, 18, одруженої, пенсіонерки, не судимої, у вчиненні злочинів передбачених ст. 125 ч. 2, 126 ч. 1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2008 року біля 15 год.в с. Ганнопіль Тульчинського району Вінницької області по вул. Шевченка, ОСОБА_3, під час сварки з приводу перегону корів в череду, нанесла громадянці ОСОБА_4 удар палкою по плечах, від чого остання впала. Після вказаних дій, ОСОБА_3 нанесла ОСОБА_5 удар кулаком у область обличчя, внаслідок чого пошкодила два зуба, тобто заподіяла потерпілій легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я.

22 жовтня 2008 року буля 15 год., в с. Ганнопіль Тульчинського району Вінницької області, по вул. Шевченка, ОСОБА_4, під час сварки, нанесла громадянці ОСОБА_6 удари кулаками по різних частинах тіла, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді забоїв та синців.

05 травня 2009 року, біля 14 год., в с. Ганнопіль Тульчинського району по вул. Шевченка, ОСОБА_4, на грунті неприязних відносин, під час сварки нанесла громадянці ОСОБА_3, тупою металевою частиною сапи, яку вона тримала в руках, удари по зовнішній поверхні правого колінного суглобу, а коли остання впала на землю то вона нанесла ще декілька ударів сапою їй по плечах, внаслідок чого спричинила потерпілій легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я.

Підсудня-потерпіла ОСОБА_3 свою вину в скоєні злочину передбаченого ст. 125 ч.2 КК України не визнала та показала, що на протязі певного періоду часу вона з ОСОБА_4 являються сусідками та знаходяться в неприязних відносинах. 22 жовтня 2008 року біля 15 год. вона виганяла свою корову в череду і у них зав'язалась сварка з приводу вигону худоби та її загону. Під час сварки ОСОБА_5 хапала її за волосся, рвала його, а також наносила їй удари кулаком по тулубу та обличчю. Натомість вона її не била і ніяких зубів не вибивала. Крові в неї вона не бачила і та нічого їй не показувала. Під час даної сутички нікого поряд не було і ніхто не бачив їхнього конфлікту. До судово-медичного експерта з приводу зняття побоїв вона не зверталась так як не вважала це за необхідне. Вважає, що діями ОСОБА_5 їй нанесено моральної шкоди в сумі 5000 грн. так як після вказаного інциденту вона нервувала так як являється особою похилого віку, не могла спокійно спати, певний період часу заліковувала синяки та забої.

05 травня 2009 року, біля 14 год. вона проходячи з городу по вулиці зустрілась з ОСОБА_5, яка, як вона зрозуміла йшла на город тримаючи в руках сапу та між ними знову розпочалась сварка під час якої ОСОБА_5 тупою стороною сапи ударила її два рази в район коліна від чого вона впала, а потім нанесла їй іще два удари держаком сапи по плечах. Свідків хто б міг бачити їхній конфлікт на той час не було. Внаслідок ударів, завданих їй ОСОБА_5 стався забій правого колінного суглобу, який ускладнився гемартрозом і вона лікувалась в Кирнасівській та Тульчинській лікарнях. В міліцію та в лікарню вона звернулась 30.06.2009 року так як довго лікувалась, однак все зафіксовано в медичних документах. Взагалі намагались нас примирити, однак ОСОБА_5 не піддається. Моральну шкоду завдану діями ОСОБА_5 вона оцінює також в 5000 грн., так як після нанесення їй тілесних ушкоджень вона страждала, біль в коліні не давала їй спати та через похилий вік рана та синці довго загоювались, а також просить стягнути з неї витрати на адвоката понесені нею.

Потерпіла-підсудня ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочинів, передбачених ст. 126 та ч. 2 ст. 125 КК України не визнала показавши, що 22 жовтня 2008 року вона, загнавши свою худобу поверталась додому та зустрілась з ОСОБА_3 з якою певний період часу знаходиться у неприязних відносинах. Та розпочала сварку з приводу того, що вона не зайняла її корову в череду та накинулась на неї з палицею, якою нанесла їй удар по плечах від чого вона впала на землю, після чого вдарила її кулаком в обличчя внаслідок чого вибила їй два зуба та нанесла інші ушкодження. Під час вказаного конфлікту вона ОСОБА_3 будь-яких ударів не наносила, а лише кричала. Після цього вона пішла в сільську раду звідки викликали міліцію та їй рекомендували звернутись до експерта для зняття побоїв. Вважає, що діями ОСОБА_3 їй нанесенна матеріальна шкода, яка полягає у витрачанні нею коштів на відновлення зубів в сумі 592,70 грн., а також моральної шкоди, яку вона оцінює в сумі 5000 грн., так як вона перенесла болі та страждання, а через вибиття зубів вона певний певний період часу не могла нормально харчуватись та їй було соромно показуватись на люди. Також просить стягнути 1000 грн. понесених нею на послуги адвоката.

Що стосується нанесення тілеснизх ушкоджень ОСОБА_3 05.05.2009 року то вона того дня з нею навіть не зустрічалась і конфлікту з нею у них не було, тілесних ушкоджень сапою та будь-якими іншими предметами вона їй не наносила, тому вину свою не визнає. Дільничий навіть не відбирав у неї пояснень з приводу даного конфлікту і вважає його наклепом, а тому і не визнає цивільний позов.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 показали, що 22.10.2009 року вони приписали також худобу, однак конфлікту, який стався між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 вони не бачили.

Свідок ОСОБА_9 показала, що вона являється Ганнопільським сільским головою. Їй відомо, що у ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на протязі певного періоду часу між собою конфлікт. 22.10.2008 року вона памятає, що в сільску раду зверталась ОСОБА_5 і в руках тримала зуби, повідомивши, що їй їх вибила ОСОБА_3. ОСОБА_10 викликала дільничого який в подальшому виясняв обставини інциденту. В подальшому працівники сільскої ради, а також вона намагались помирити їх між собою, однак це не вдалось. За місцем проживання обоє характеризуються з позитивної строни, нічого поганого про них вона сказати не може.

Свідок ОСОБА_11 показала, що вона працює на посаді Ганнопільського сільського голови. їй відомо, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на протязі певного періоду часу конфлікт між собою. 22.10.2008 року вона була саме на роботі коли в другій половині дня в сільську раду прийшла ОСОБА_5 та тримала в долоні зуби повідомивши, що їх їй вибила ОСОБА_3 під час сварки. Викликали дільничого, який виясняв обставини конфлікту. Про інцидент, який стався 05.05.2009 року чула, однак ніхто після нього в сільську раду не звертався. Характеризуються обоє з позитивної сторони, нічого поганого сказати про них не може. Намагались примирити - не вдалось.

Свідок ОСОБА_12 показав, що на той час він працював дільничим інспектором Тульчинського РВ ГУМВС України у Вінницькій області по Ганнопільській дільниці. Пам'ятає, що він збирав матеріали по заяві ОСОБА_3 щодо побиття її ОСОБА_5 ОСОБА_3 він опитав, а ОСОБА_5 не застав вдома і так як підходили строки розгляду та був висновок експертизи згідно яких там були легкі тілесні ушкодження він їх направив до Тульчинського районного суду. Про обставини конфлікту він не пам'ятає.

Незважаючи на невизнання вини підсудною ОСОБА_3, її вина в скоєнні злочину передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України підтверджується:

показами свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11, які підтвердила факт звернення ОСОБА_5 22.10.2008 року до Ганнопільської сільської ради з нанесенними їй тілесними ушкодженнями, які за її словами нанесла їй ОСОБА_3;

висновком судово-медичної експертизи № 54 від 13.03.09 р., яким визначено , що у ОСОБА_5, мали місце тілесні ушкодження у вигляді саден, синця в області обличчя, задньої поверхні лівого плечового суглобу, а також травматичного видалення 1-го зуба зліва та 1-го зуба справа на верхній щелепі, які виникли від дії твердого тупого предмету (предметів), що могло бути в термін і за обставин викладених ОСОБА_5 і по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, яким також спростовано покази ОСОБА_3 щодо не спричинення нею будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_5.

Також суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у скоєнні нею злочину, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, яка підтверджується:

показами свідка ОСОБА_12, який підтвердив факт звернення ОСОБА_3 до Тульчинського РВ ГУМВС України з приводу нанесення їй тілесних ушкоджень громадянкою ОСОБА_5;

висновком судово-медичної експертизи № 28 від 25.02.2010 року, яким визначено, що у ОСОБА_3 мали місце синець в області правої верхньої кінцівки, забій правого колінного суглобу, який ускладнився гемартрозом, які виникли від дії твердого тупого предмету (предметів), що могло бути в термін і за обставин на які вказує ОСОБА_3 і по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Крім того, у п. 4 висновку зазначено, що дестабілізуючим фактором в порушенні функції правого колінного суглобу, що привів до вираженої згинально-розгинальної контрактури явилась травма колінного суглобу, яка мала місце 05.05.2009 року (удар сапою) із подальши виникненням патологічного стану, який клінічно розцінювався як гемартроз правого колінного суглобу.

Аналізуючи досліджені докази, суд вважає вину як підсудної ОСОБА_3 так і підсудної ОСОБА_5 доведеною повністю. Невизнання ними вини у скоєному розцінює як їх намір уникнути в повній мірі відповідальності. За таких обставин суд кваліфікує їх дії за ст. 125 ч -2 КК України як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я.

Що стосується до обвинувачення ОСОБА_5 в заподіянні їй тілесних ушкоджень ОСОБА_3 22.10.2008 року то, окрім показів самої підсудної будь -яких інших доказів в підтвердження обвинувачення підсудною не надано, а тому ОСОБА_4 обвинувачену підсудним в скоєнні злочину передбаченого ст. 126 ч. 1 КК України, слід виправдати, в зв"язку з недоведеністю її вини в скоєнні даного злочину. Також, в задоволенні цивільного позову за вказаною скаргою слід відмовити за безпідставністю.

Ні пом'якшуючих ні обтяжуючих вину підсудніх обставин судом не встановлено, а тому при вирішенні питання про їх покарання, врахувавши те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 скоїли злочини невеликої тяжкості, являються пенсіонерками суд вважає за можливе обрати їм міру покарання у виді штрафів.

Вирішуючи питання заявленого цивільного позову про стягнення з підсудної ОСОБА_3 моральної шкоди в сумі 5000 грн., виходячи з характеру та об"єму моральних страждань, тривалості негативних наслідків та можливості відновлення порушеного права, суд вважає, що з неї слід стягнути на користь ОСОБА_5 - 500 грн. моральної шкоди та 1000 грн. документально підтверджених витрат витрачених нею на послуги адвоката. Що стосується стягнення матеріальної шкоди, то суд вважає вказані позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду, як належним чином не доведені в судовому засіданні.

Цивільний позов ОСОБА_3 підлягає також частковому задоволенню. Так, з врахуванням обставин, а саме те, що ОСОБА_3 перенесла певні фізичні страждання, які супроводжувались болем від отриманих тілесних ушкоджень, пов'язані з цим психологічні страждання, суд вважає, що пропорційним цим стражданням буде відшкодування ОСОБА_5 моральної шкоди в сумі 500 грн., а також 1000 грн. документально підтверджених витрат за надання їй юридичної допомоги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 321-324, 328 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України та призначити їй покаранняч у виді штрафу в сумі п"ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п'ятдесят) грн.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України та призначити їй покаранняч у виді штрафу в сумі п"ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п'ятдесят) грн.

ОСОБА_4, обвинувачену за ст. 126 ч. 1 КК України - виправдати за недоведеністю її вини в скоєнні даного злочину.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 500 грн. як відшкодування моральної шкоди та 1000 грн. за надання юридичної допомоги. В частині позовних вимог ОСОБА_5 щодо стягнення матеріальної шкоди - залишити їх без розгляду В решті вимог відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_3 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 500 грн. як відшкодування моральної шкоди та 1000 грн. за надання юридичної допомоги. В решті позовних вимог - відмовити.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не обирати.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області протягом п'ятнадцяти діб з дня його проголошення.

Суддя: