АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003441 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 23.12.96 вироком судової колегії по кримінальним справам Київського міського суду за п. «а» ст. 93, ч. 3 ст. 142, ст. 42 КК України в редакції 1960 року до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років,

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

В апеляційні скарзі обвинувачений ОСОБА_5 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію своїх дій, просить вирок Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2015 року змінити, застосувати до нього положення ст. 75 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком. При цьому обвинувачений посилається на те, що судом при ухваленні щодо нього вироку не було враховано його позитивні характеристики з місця роботи та проживання, стан здоров`я його доньки та матері.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження, доведеність винуватості ОСОБА_5 та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України, стверджуючи про суворість призначеного обвинуваченому покарання, просить вирок Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2015 року змінити, застосувати до ОСОБА_5 положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням. При цьому посилається на відшкодування обвинуваченим заподіяних злочином збитків, на наявність у обвинуваченого щирого каяття. Вважає, що за результатами процесу досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений критично оцінив свої дії, і наведені обставини свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання.

Іншими учасниками судового провадження апеляційні скарги на вирок суду першої інстанції не подані.

Потерпілий ОСОБА_8 про дату, час і місце апеляційного розгляду був належним чином повідомлений, про поважні причини свого неприбуття не повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу потерпілого, доводи захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого та потерпілого, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_8 , провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта в розмірі 368 грн. 28 коп.

Вирішено питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_5 визнано винуватим у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у інше приміщення, вчиненому повторно.

За встановлених вироком суду першої інстанції обставин, в лютому 2015 року приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_5 знаходячись по АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу проник до складського приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », звідки повторно таємно викрав належне потерпілому ОСОБА_8 майно, а саме: чотири змішувачі для води «JEALS» вартістю 398 грн. кожен, чотири змішувачі для води «Wooden 0803» вартістю 387 грн. 80 коп. кожен, два змішувачі для води «LARIX Х55С» вартістю 332 грн. 55 коп. кожен, всього майно на загальну суму 3 808 грн. 30 коп.
Крім того, 9 квітня 2015 року приблизно о 22 годині 20 хв. ОСОБА_5 , знаходячись по вул. Братиславській, 3 у м. Києві, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом відтиску дверей, проник до офісного приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », звідки повторно таємно викрав належне ОСОБА_8 майно, а саме ноутбук «ASUS» К50С із зарядним пристроєм вартістю 3 483 грн. 33 коп. та мобільний телефон «Samsung GT-S3850» вартістю 436 грн. 66 коп., а всього майно на загальну суму 3 919 грн. 99 коп.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, наведених у вироку, в апеляційних скаргах не заперечується та судом апеляційної інстанції відповідно до положень ч. 2 ст. 394 КПК України не перевіряється, оскільки під час судового провадження в суді першої інстанції суд в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 цього Кодексу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і у такому випадку учасники судового провадження позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли зміну або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_8 про суворість призначеного обвинуваченому судом першої інстанції покарання, то вони є необґрунтованими.

Згідно з положеннями ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався.

Так, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, обставини його вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності. Також суд врахував дані про особу винного, який працює, а також те, що він раніше судимий за вчинення умисного злочину проти життя особи, і маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив новий умисний злочин, і цю обставину рецидив злочинів визнав такою, що обтяжує покарання.

Поряд з цим суд врахував щире каяття ОСОБА_5 у вчиненому, добровільне відшкодування ним завданого збитку, і ці обставини визнав такими, що пом`якшують покарання.

Судом взято до уваги і ті обставини, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, зокрема, наявність на його утриманні малолітньої доньки та матері, яка є інвалідом.
Виходячи із встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, наведених даних про особу ОСОБА_5 , суд першої інстанції прийшов до умотивованого висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та з дотриманням вимог ст. 65 КК України призначив йому покарання у мінімальному розмірі санкції кримінального закону.

Що ж стосується посилань ОСОБА_5 на його позитивні характеристики з місця роботи та з місця проживання, то вказані обставини не применшують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину настільки, щоб можна було прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, судом першої інстанції вимоги ст. ст. 50, 65 КК України дотримано, призначене ОСОБА_5 покарання відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

За наведених підстав колегія суддів визнає апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_8 необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2015 року у кримінальному провадженні №0003441 відносно ОСОБА_5 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3