Справа № 464/8109/15-к
пр.№ 1-кп/464/363/15
У Х В А Л А
19.10.2015 Сихівський районний суд міста Львова
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові клопотання представника потерпілого ОСОБА_5 про арешт майна,

встановив:
У провадженні Сихівського районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 194 КК України.

Потерпілий ОСОБА_4 звернувся до суду з цивільним позовом до обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про відшкодування збитків, завданих злочином, у розмірі 174 979 грн. 88 коп.
Представником потерпілого ОСОБА_5 заявлено клопотанням про арешт майна обвинуваченого ОСОБА_6 , яке належить йому на праві власності в межах суми цивільного позову 174 979 грн. 88 коп., а також, накладення арешту на квартиру, комору в підвалі площею 21, 1 кв.м, загальною площею 71.5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить обвинуваченому ОСОБА_7 .

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 клопотання про арешт майна підтримали, просили таке задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 при вирішенні клопотання покладався на розсуд суду.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечили. Обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що в квартирі АДРЕСА_2 він проживає разом з матір`ю і сестрою, та така належить їм на праві спільної сумісної власності, а тому, підстави для задоволення клопотання відсутні.

З`ясувавши думку учасників судового провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 КПК України у клопотанні цивільного позивача, слідчого, прокурора про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, іншої особи для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 16 жовтня 2015 року № 45821387, ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 та комора в підвалі, площею 21,1 кв.м, загальною площею 71, 5 кв.м.

Оскільки вказана кватира знаходиться у спільній сумісній власності та суду не відомо, хто є власником вказаного нерухомого майна, а накладення арешту на цілу квартиру порушить права осіб, які зареєстровані та проживають у такій, за таких обставин, суд дійшов висновку про накладення арешту на частину квартири АДРЕСА_2 та комори в підвалі, площею 21,1 кв.м, загальною площею 71, 5 кв.м, що на праві приватної спільної власності належить обвинуваченому ОСОБА_7 .

Крім цього, представником потерпілого не надано суду відомостей про наявність рухомого чи нерухомого майна, що належить обвинуваченому ОСОБА_6 , та не визначено перелік такого у повному обсязі із зазначенням індивідуальних ознак, а тому, у задоволенні клопотання в цій частині необхідно відмовити як у заявленому без достатніх на те підстав.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що клопотання представника потерпілого про арешт майна підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 170, 172, 173, 175 КПК України , суд,

ухвалив:
Клопотання представника потерпілого ОСОБА_5 про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на частину квартири АДРЕСА_2 та комори в підвалі, площею 21,1 кв.м, загальною площею 71, 5 кв.м, що на праві приватної спільної власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий