Справа № 640/2392/15-к
н/п 1-кс/640/1204/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2015 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Харкова, гр. України, з повною загальною середньою освітою, не працюючий, неодружений, раніше засуджений 17.09.2012 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосування ст. 75 КК України з випробуванням строком на 2 роки, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-
та скаргу захисника ОСОБА_5 на незаконне затримання ОСОБА_6 , -
встановив:
Як вбачається з клопотання всередині липня 2012 р. в денний час, ОСОБА_6 , перебуваючи в районі пр. Тракторобудівників в м. Харкові, біля Салтівського кар`єру, незаконно придбав шляхом отримання в дар у невстановленої в ході досудового розслідування особи, пістолет, який є нестандартною вогнепальною зброєю однозарядним пістолетом калібру 5,6 мм, виготовленим саморобним способом, придатним для пострілів патронами .22 LR, калібру 5,6 мм кільцевого запалення, який без передбаченого законом дозволу зберігав із зазначеного часу за місцем свого проживання у приватному домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 і носив із собою для самооборони. 31.07.2012 приблизно о 12.55 ОСОБА_6 затриманий біля буд. № 66 по вул. Чернишевського в м. Харкові та при ньому виявлений і вилучений вищевказаний однозарядний пістолет, який є нестандартною гладко ствольною вогнепальною зброєю.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України незаконне поводження зі зброєю, тобто носіння, зберігання та придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.
28.08.2012р. кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 направлена до Київського районного суду м. Харкова для розгляду по суті.
15.11.2012р. постановою суду ОСОБА_6 оголошений у розшук, запобіжний захід змінений з підписки про невиїзд на тримання під вартою.
19.12.2014р. постановою суду кримінальна справа повернута на додаткове розслідування.
25.02.2015р. о 2030 ОСОБА_6 повідомлена підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
25.02.2015р. о 1600 ОСОБА_6 затриманий.
В обґрунтування клопотання слідчий та прокурор посилались на тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 наявність ризиків, передбачених п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали, просили його задовольнити. Проти скарги захисника заперечували, посилаючись на її безпідставність за не визначення КПК України іншого шляху затримання розшукуваної особи.
Підозрюваний та захисник у проти задоволення клопотання заперечували, просили обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Підозрюваний пояснив, що насильство до нього не застосовувалось, вину в інкримінованому злочині визнав, обставини вчинення злочину, викладені в клопотанні не оспорював. Захисник вважав недоведеними підозру, оскільки підозрюваний йшов добровільно здавати зброю, а також вказані ризики. Подав скаргу в порядку ст. 206 КПК України, посилаючись на незаконність затримання підозрюваного.
Вислухавши міркування сторін кримінального провадження, дослідивши надані докази, слідчий суддя доходить наступного:
З наданих суду матеріалів вбачається що після надходження кримінальної справи для додаткового розслідування, відповідно до ч. 12 Перехідних положень КПК України, розслідування у справі мало проводитись в порядку, передбаченому цим кодексом.
Відповідно, посилання органу досудового розслідування на затримання підозрюваного в порядку ст. 191 КПК України (в ред. 2001р.) на підставі постанови суду від 15.11.2012р. про розшук, винесеної в порядку КПК України (в ред.1960р.) незаконні, оскільки питання отримання дозволу на затримання особи мало вирішуватись в порядку, передбаченому ст. 190 КПК України, а доводи органу досудового розслідування на труднощі вручення підозри з урахуванням положень ст.ст. 135, 278 КПК України безпідставні, а відтак правового значення для вирішення скарги не мають.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що затримання ОСОБА_6 проведено з порушенням КПК України, а тому, скарга підлягає задоволенню.
Однак, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
При тому, з наданих слідчому судді матеріалів також вбачається обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри та існування ризиків, передбачених п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.
При вирішенні питання обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, бродяжницький спосіб життя підозрюваного, який не має роботи, міцних соціальних зв`язків, тривалий час перебував в розшуку, вважає, що застосування відносно ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому обирає йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до вимог ст.182 КПК України, слідчий суддя з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, наявності ризиків, передбачених п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, визначає заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, відповідно до п.1 ч.5 ст. 182 КПК України - в розмірі 80 (вісімдесят) мінімальних заробітних плат в сумі 97 440 грн. (80 х 1218грн. = 97 440 грн.).
Доводи сторони захисту, стосовні недоведеності вини підозрюваного та оцінки доказів, слідчим суддею не беруться до уваги, оскільки питання наявності або відсутності вини, визначення належності та допустимості доказів вирішується на іншій стадії кримінального процесу, а саме при розгляді справи по суті.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
ухвалив:
Клопотання слідчого СВ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу та скаргу захисника ОСОБА_5 в порядку ст. 206 КПК України на незаконне затримання - задовольнити.
Визнати затримання ОСОБА_6 25.02.15р. в порядку ст. 191 КПК України проведеним з порушенням вимог КПК України та звернути увагу прокурора Київського району м. Харкова на порушення при затримання ОСОБА_6 вимог КПК України з метою вжиття заходів для запобігання подібним випадкам у подальшому.
Застосувати відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в СІЗО м. Харкова на шістдесят днів до 25 квітня 2015р.
При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_6 - з під варти звільнити.
У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_6 строком на два місяці наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатись з м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання у м. Харкові.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.
Застава, не звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Ухвала в частині визначення розміру застави оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_6 - в той же строк з моменту вручення ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою її близьких родичів, членів сім`ї або інших осіб за вибором цієї особи в порядку, передбаченому ст.ст. 111,112 КПК України.

Суддя:

Копію ухвали отримав _____________2015р.___год.__хв. _____________________

ОСОБА_6