Справа № 592/9562/15-к
Провадження № 1-кп/592/94/16
УХВАЛА

04 лютого 2016 року м. Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора прокуратури м. Суми ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження № 0004826 з обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановив:
У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, ухвалою слідчого судді від 15.09.2015 р. обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на строк до 28.10.2015 р.
Ухвалою слідчого судді від 08.09.2015 р. обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на строк до 02.11.2015 р.
Під час підготовчого судового засідання ухвалою суду від 27.10.2015 р. строк тримання обвинувачених під вартою був продовжений ще на два місяці до 24.12.2015 р. включно.
Ухвалою суду від 11.12.2015 р. строк тримання обвинувачених під вартою був продовжений ще на два місяці до 08.02.2016 р. включно.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , суд враховує наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, той факт, що органами досудового розслідування він обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти власності, за який законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк понад чотири роки, його вік і те, що він не працює. Вказані факти дають достатні підстави вважати, що його дії, як і сам ОСОБА_4 , як особа, представляють підвищену суспільну небезпеку, а тому є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_4 може залишити місце проживання, переховуватися від суду з метою уникнути взагалі відповідальності за скоєне; вчиняти інші кримінальні правопорушення, зокрема, здобувати собі, як ніде не працююча особа, матеріальні засоби для існування; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, через що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки. Крім того, розгляд даного кримінального провадження по суті ще не розпочався, докази сторонами кримінального провадження ще не надавались та не досліджувались. З огляду на викладене, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід, з урахуванням відомостей про особу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 та не буде запобігати ризикам, визначеним у ч. 1 ст. 177 КПК України, та зазначених в ухвалі слідчого судді про застосування запобіжного заходу від 15.09.2015 р., тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити ОСОБА_4 на строк до 03.04.2016 р. включно.
Враховуючи, що строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою спливає 08.02.2016 р., судове провадження не може бути завершене до спливу цього строку, оскільки судовий розгляд по даному кримінальному провадженню фактично по суті ще не розпочався, учасники процесу судом не допитувались, жодних підстав для зміни обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший більш м`який на даний час не має і учасниками процесу докази на підтвердження цих підстав суду надані не були, заявлені ризики, зазначені в ухвалі слідчого судді та на підставі яких був обраний цей запобіжний захід на даний час не зменшились, обставина зазначена стороною захисту стосовно захворювань обвинуваченого не є підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки чинним законодавством передбачений порядок надання медичної допомоги ув`язненим особам й у випадку не надання такої допомоги співробітниками слідчого ізолятору, обвинувачений має право оскаржити їхні дії до суду, крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину з корисливих мотивів, за який передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до шести років, та який був скоєний ним в період не знятої та не погашеної у встановленому законом порядку судимості за вчинення умисних тяжких злочинів; його вік і те, що він не працює. Вказані факти дають достатні підстави вважати, що його дії, як і сам ОСОБА_5 , як особа, представляють підвищену суспільну небезпеку, а тому є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_5 може залишити місце проживання, переховуватися від суду з метою уникнути взагалі відповідальності за скоєне; вчиняти інші кримінальні правопорушення, зокрема, здобувати собі, як ніде не працююча особа, матеріальні засоби для існування; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, через що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки та не буде запобігати ризикам, визначеним у ч. 1 ст. 177 КПК України,та зазначених в ухвалі слідчого судді про застосування запобіжного заходу від 08.09.2015 р., тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити ОСОБА_5 на строк до 03.04.2016 р. включно.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 199, 331, 350 КПК України, суд, -
постановив:
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, на строк два місяці до 24 год. 03 квітня 2016 року.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Суми, на строк два місяці до 24 год. 03 квітня 2016 року.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення по суті справи.

Суддя ОСОБА_1