Справа № 375/1184/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1362/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 25.11.2015

УХВАЛА
Іменем України
25 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 29.09.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною вищою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого, -

засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, вчиненого за наступних обставин.

12 серпня 2015 року біля 01 год. обвинувачений ОСОБА_7 з метою викрадення автомобільного причіпа, якого раніше помітив у дворі двоповерхового будинку, приїхав на власному автомобілі марки «Форд Кур`єр» д.н.з. НОМЕР_1 до будинку АДРЕСА_2 . Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений таємно від оточуючих, з метою збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, під`їхав до причіпа, приєднав його до свого автомобіля та поїхав до свого місця проживання, чим здійснив таємне викрадення чужого майна, а саме автомобільного причіпа марки «Лідер» зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_2 , належного ОСОБА_8 та вартістю 4125 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, просить вирок суду першої інстанції щодо нього змінити, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням. Свої вимоги мотивує тим, що призначене покарання є занадто суворим і не відповідає тяжкості скоєного та його особі. На його думку, суд першої інстанції не врахував те, що він визнав вину в повному обсязі, у скоєному щиро розкаюється, під час досудового розслідування надавав правдиві покази, має позитивні характеристики, а також відшкодував завдані потерпілому збитки в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Згідно положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, згідно положень п. 2, 3 ч. 1 ст. 65 КК України та п.п. 1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, при призначенні покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, віднесене до категорії середньої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом першої та апеляційної інстанції не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному.

Застосування більш м`якого покарання, зокрема у вигляді виправних робіт чи штрафу, колегія суддів вважає недоцільним, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 не має постійного місця роботи, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційні злочини, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно вищевказаного положення кримінального закону, застосування положення ч. 1 ст. 75 КК України, при призначенні покарання у виді арешту не передбачено, а отже вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про звільнення його від відбування покарання з випробуванням не ґрунтується на положеннях вищевказаної норми.

Таким чином доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченим ОСОБА_7 щодо суворості призначеного покарання є необґрунтованими та безпідставними, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 29.09.2015 року відносно ОСОБА_7 без зміни.

.
Головуючий :

Судді: