У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №348/518/15-к
Провадження №1-кп/348/79/15
18 серпня 2015 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна кримінальне провадження внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000160 за обвинувальним актом від 28.02.2015р. щодо обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , одруженого, з повною вищою освітою, фізична особа -підприємець, інвалід 2 групи, не судимого, громадянина України-

у вчиненні злочинів, передбачених ч.І ст.172, ч.І ст.366 КК України.

ВСТАНОВИВ :
Обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив умисні дії, які виразились в грубому порушенні законодавства про працю та у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, складанні і видачі завідомо неправдивих документів.

Злочини ним вчинено при наступних обставинах:

ОСОБА_4 , будучи зареєстрований 10.05.2006р. у Надвірнянській районні державній адміністрації як фізична особа-підприємець, отримавши ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , перебуваючи на єдиній системі оподаткування, отримавши ліцензію 21.06.2011 серії АГ № 587058 Міністерства транспорту та зв`язку України на внутрішні перевезення пасажирів автомобільним транспортом, почав здійснювати перевезення пасажирів автомобільним транспортом по маршруту «Надвірна - Черник-2».

В процесі здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_4 , грубо порушуючи вимоги ст.ст. 43, 45, 46 Конституції України, ст. 21, п. 6 ч.І ст.24, ст.24-1 Кодексу Законів про працю України, Наказ Міністерства праці та соціальної політики №260 від 08.06.2001 року «Про затвердження Форми трудового договору між працівником і фізичною особою та Порядку реєстрації трудового договору між працівником та фізичною особою», в період з січня по червень 2013 року використовував найману працю водія ОСОБА_5 , а з червня 2013 року по листопад 2014 року водія ОСОБА_6 , не уклавши з ними трудових договорів та не зареєструвавши їх у центрі зайнятості.

В порушення вимог ст.30 Закону України «Про оплату праці» підприємець ОСОБА_4 заробітну плату вказаним працівникам виплачував без відображення її нарахування і виплати в бухгалтерських документах.

При цьому виплата заробітної плати водіям ОСОБА_5 та ОСОБА_6 здійснювалась з розрахунку 50 гривень за день в 2013 році та 70 гривень за день в 2014 р. без ведення книги нарахування та виплати заробітної плати, платіжних відомостей.

Таким чином, допустивши грубе порушення законодавства про працю, підприємець ОСОБА_4 порушив конституційні права ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на соціальний захист, винагороду за працю, що включає в себе право на пенсійне забезпечення, на забезпечення в разі втрати працездатності, на випадок безробіття та на відпочинок.

Крім того обвинувачений ОСОБА_4 , будучи зареєстровий як фізична особа - підприємець, в період з січня 2013 року по листопад 2014 року, подаючи щоквартально звітність в ДГП у Надвірнянському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, з метою ухилення від сплати відповідних внесків, вносив до них завідомо неправдиві відомості про кількість найманих працівників, не відображав факт існуючих трудових відносин з найманими працівниками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Так, підприємець ОСОБА_4 , використовуючи працю найманих працівників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без державної реєстрації, як службова особа, наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов`язками, в період з січня 2013 року по листопад 2014 року подаючи щоквартально звітність в ДІII у Надвірнянському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, в порушення ст.ст.7,9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-УІ, з метою ухилення від сплати загальнообов`язкових державних зборів, вносив до них завідомо неправдиві відомості про відсутність в нього найманих працівників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що призвело до ухилення від сплати збору єдиного соціального внеску з найманих працівників на суму 19161,59 грн.

Крім того, підприємець ОСОБА_4 , подаючи щоквартально з січня 2013 року по листопад 2014 року звітність в ДПІ у Надвірнянському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, в порушення ст.ст. 51, 164, 167, 176, 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-УІ, вносив до них завідомо неправдиві відомості про кількість найманих працівників, з метою ухилення від сплати податкових платежів бюджету, не відображав факт існуючих трудових відносин з найманими працівниками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що призвело до ухилення від сплати в бюджет податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 5471,48 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю при обставинах викладених в обвинувальному акті та заявив клопотання, в якому він просить звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст. ст.. 172 ч.1, 366 ч.1 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрити у зв`язку із дійовим каяття, оскільки він визнає повністю свою вину в скоєному, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, повністю відшкодував завдані збитки, до кримінальної відповідальності притягується вперше і злочини які він вчинив відносяться до невеликої тяжкості, позитивно характеризується , є інвалідом 2групи.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, думку прокурора, який заперечує проти задоволення клопотання обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження прийшов до наступного висновку:

Відповідно до ст. 45 КК України, Особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Враховуючи те, що дії ОСОБА_4 були розділені в часі та вчинені ним неодноразово, в його діях вбачається реальна сукупність злочинів, передбачених ст.ст. 172 ч.1, 366 ч.1 КК України.

За таких обставин застосування ст. 45 КК України, яка передбачає можливість звільнення від кримінальної відповідальності за умови вчинення вперше злочину невеликої тяжкості є незаконним, оскільки ОСОБА_4 фактично вчинено не один злочин, а два закінчені злочини.

За вказаних обставин, суд вважає, що підстав, передбачених ст. 45 КК України, для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності в звязку із дійовим каяттям не встановлено та клопотання не підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст. 12, 45 КК України, керуючись ст.ст. 284-288, 369-372 КПК України,суд,-

УХВАЛИВ:
В клопотанні обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.172, ч.1 ст.366 КК України та закриття кримінального провадження на підставі ст.45 КК України - у зв`язку із дійовим каяття - відмовити.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку ст.392 КПКУкраїни.

Суддя ОСОБА_1