Справа № 1718/1-151/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2011 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області одноособово суддя Довгий І.І.

при секретарі Пігаль О.В.

за участю прокурора Барабашової О.В.

представника потерпілої ОСОБА_1

захисників ОСОБА_2 ОСОБА_3

підсудного ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про обвинувачення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючого, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, засудженого 07.04.2011 року вироком Сарненського районного суду Рівненської області за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт,

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 21 грудня 2009 року близько 20 год., знаходячись на вулиці Наумця в с. Тутовичі Сарненського району Рівненської області, на ґрунті неприязних стосунків умисно застосував до ОСОБА_5 балончик з газом сльозогінної та дратівної дії, після чого умисно наніс декілька ударів носком правої ноги по тулубу останньої, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді : вогнищевих опіків 1-2 степені слизової оболонки нижньої губи та кінчика язика, які виникли внаслідок термічної або хімічної дії будь-якою розпеченою або хімічною речовиною; синця-гематоми в проекції 8-10 ребер зліва по переднє-пахвовій лінії, закритого перелому 7 ребра по переднє-пахвовій лінії зліва, які в своїй сукупності за критерієм тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, яке спричинило довготривалий розлад здоровя, які не є небезпечним для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України.

Підсудний ОСОБА_4 вину в інкримінованих йому діяннях не визнав та дав показання, що 21.12.2009 року в той вечір близько 20 год. знаходився вдома і з двору нікуди не відлучався, потерпілу не бачив і, відповідно, не міг нанести тілесні ушкодження потерпілій. Також пояснив, що між ним, його дружиною ОСОБА_6 та матірю ОСОБА_7 з одного боку та потерпілою ОСОБА_5, її дочкою ОСОБА_8 і ОСОБА_9 з іншого боку склалися неприязні стосунки, які регулярно переростають у конфлікти і останні в даному випадку його оговорили.

Суд критично оцінює показання підсудного ОСОБА_4 щодо невизнання вини в інкримінованому йому злочині, як обраний метод захисту з метою ухилитися від кримінальної відповідальності, оскільки його показання спростовуються показаннями потерпілої, свідків і винність у вчиненні злочину підтверджується іншими обєктивними доказами, дослідженими у судовому слідстві.

Так, допитані у судовому слідстві потерпіла ОСОБА_5, свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 підтвердили, що між підсудним ОСОБА_4, його дружиною ОСОБА_6 та матірю ОСОБА_7 з одного боку та потерпілою ОСОБА_5, її дочкою ОСОБА_8 і ОСОБА_9 з іншого боку склалися стійкі неприязні стосунки, які регулярно переростають у конфлікти, у звязку з чим вони регулярно звертаються за допомогою у правоохоронні органи.

Потерпіла ОСОБА_5 підтвердила, що вона боялася ходити ввечері в селі одна по вулицях і 21.12.2009 р. ОСОБА_9 проводив її додому з роботи, близько 20 год. неподалік її дому ОСОБА_4 напав на ОСОБА_9, у якого був великий ліхтар, бризнув чимось йому в обличчя, збив з ніг і почав бити, вказуючи, що бє за телефон; потім направив ліхтар на неї і бризкав їй в обличчя якоюсь ядучою речовиною, потім наніс три удари ногою в тулуб. На крики прибігла її дочка ОСОБА_8 і підсудний ОСОБА_4 пішов. Конфлікт тривав близько 10 хвилин, вдома викликали фельдшера і повідомили в міліцію.

Свідок ОСОБА_9 дав показання, що 21.12.2009 р. близько 20 год. проводив ОСОБА_5 з роботи додому, оскільки їй погрожує мати підсудного ОСОБА_7 На вул. Наумця в с. Тутовичі Сарненського району Рівненської області на них в звязку із неприязними стосунками напав ОСОБА_4, який дорікав за викрадений мобільний телефон та застосував балончик з газом сльозогінної та дратівної дії, направивши кожному в обличчя, після чого почав бити ногами потерпілу ОСОБА_5, яка впала на землю, потім наніс йому декілька ударів носком правої ноги по тулубу, внаслідок дій підсудного ОСОБА_9 отримав легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоровя, зокрема опіки очей. .

Свідок ОСОБА_8 підтвердила, що ввечері 21.12.2009 року почула крики з вулиці по місцю проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4. Вона вибігла на вулицю, виявила матір ОСОБА_5, яка кричала, та ОСОБА_9, який лежав біля сітки на узбіччі. Біля них знаходився ОСОБА_4, який вимкнув ліхтар та залишив місце події, а мати повідомила про застосування ОСОБА_4 балончика з газом та побиття обох.

Потерпіла ОСОБА_5, свідки ОСОБА_9, ОСОБА_8 вказали, що у нападнику впізнали ОСОБА_4 по його по голосу, зросту, оскільки він дуже високий, чим в селі вирізняється.

Свідки ОСОБА_6 та матір ОСОБА_7 дали показання, що 21.12.2009 року весь день і вечір ОСОБА_4 перебував по місцю проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4 і з господарства нікуди не відлучався, був або житловому будинку або на подвірї виконував різні роботи по господарству.

Аналогічні показання підсудний, потерпіла, свідки давали при проведенні очних ставок та при проведенні відтворення обстановки та обставин події на досудовому слідстві (а.с. 69-71, 76-78, 83-84, 85-89, 90-93).

Свідок ОСОБА_10 вказав, що 21.12.2009 р. як фельдшер, надавав ОСОБА_5 медичну допомогу та зазначив, що був викликаний в районі 20 години.

При огляду місця події встановлено, що місцем події є ділянка вулиці І. Наумця в с. Тутовичі Сарненського району Рівненської області навпроти подвіря будинку № 5 (а.с. 8-10). Підсудний проживає на цій же вулиці в будинку № 13, через три будинки, а потерпіла живе в будинку № 12 цієї ж вулиці, тобто поруч з місцем події.

З висновків судово-медичної експертизи вбачається, що у ОСОБА_5 мали місце ушкодження у вигляді: вогнищеві опіки 1-2 степені слизової оболонки нижньої губи та кінчика язика, які виникли внаслідок термічної або хімічної дії будь-якою розпеченою або хімічною речовиною і є легкими тілесними ушкодженнями з короткочасним розладом здоровя; також виявлені ушкодження: синець-гематома в проекції 8-10 ребер зліва по переднє-пахвовій лінії, закритий перелом 7 ребра по переднє-пахвовій лінії зліва, які виникли внаслідок травматичної дії тупим, тупим твердим предметом із обмеженою контактуючою поверхнею, відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, яке викликало довготривалий розлад здоровя, термін заподіяння відповідає 21.12.2009 р. (а.с. 62, 63, 99). Даний висновок експертизи є належним доказом наявності у потерпілої середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, яке викликало довготривалий розлад здоровя, не суперечить та підтверджує показання потерпілої ОСОБА_5 в частині механізму нанесення ударів підсудним, показанням свідка ОСОБА_9, які ствердили факт застосування до них ОСОБА_4 балончика з газом сльозогінної та дратівної дії та факт умисного побиття.

Суд критично оцінює показання підсудного ОСОБА_4 в частині невизнання вини в вчиненні злочину щодо ОСОБА_5, оскільки не спричиняв їй тілесних ушкоджень, так як ці показання спростовуються показаннями потерпілої та свідків ОСОБА_9, ОСОБА_8, які підтвердили факт вчинення злочину ОСОБА_4 на ґрунті неприязних відносин щодо ОСОБА_5, які докладно, послідовно, переконливо, несуперечливо давали показання про обставини вчинення злочину підсудним ОСОБА_4, їхні показання є взаємодоповнюючими, що виключає можливість обмови підсудного. Також свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які є близькими родичами підсудного, не довели безперечно постійну присутність ОСОБА_4 по місцю проживання та не забезпечують алібі підсудному ОСОБА_4, оскільки місце події злочину знаходиться на близькій відстані від місця проживання підсудного, куди він міг відлучитися без їх відома на нетривалий час.

Вказані обставини також знайшли своє підтвердження у вироку Сарненського районного суду Рівненської області від 07.04.2011 року в справі № 1-30/2011 р. про обвинувачення ОСОБА_4 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, який набрав законної сили.

Суд, оцінюючи докази в їх сукупності, вважає, що дії підсудного ОСОБА_4 по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як дії, які виразились умисному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя; і вина підсудного ОСОБА_4 в скоєнні даного злочину повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та перевіреними у судовому слідстві доказами.

Суд враховує, що за місцем проживання підсудний характеризуються згідно останньої за часом характеристики позитивно.

Як обставини, які помякшують покарання, суд приймає наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей; обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

При призначенні виду та міри покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що помякшують та обтяжують покарання, та вважає, що підсудному слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді обмеження волі з визначенням остаточного покарання відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України 240 годин громадських робіт відповідають 30 днів обмеження волі.

Потерпіла ОСОБА_5 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування та моральної шкоди в розмірі 20000 гривень.

В обґрунтування відшкодування моральної шкоди вказує, що внаслідок скоєння відносно неї злочину вона зазнала фізичних та моральних страждань, принижена її честь та гідність, вона пережила нервовий стрес, було порушено нормальні життєві звязки та ритм її життя. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, дала пояснення згідно заяви, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 цивільний позов не визнав повністю, вказав, що будь-яких збитків потерпілій не завдав, так як не скоював злочин, просить в задоволенні позову відмовити.

Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, у відповідності до ст.ст. 1167, 1168 ЦК України підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п. 9 постанови від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування такої шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Суд на підставі досліджених доказів по кримінальній справі достовірно встановив, що внаслідок винних умисних злочинних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді вогнищевих опіків 1-2 степені слизової оболонки нижньої губи та кінчика язика, які виникли внаслідок термічної або хімічної дії будь-якою розпеченою або хімічною речовиною; синця-гематоми в проекції 8-10 ребер зліва по переднє-пахвовій лінії, закритого перелому 7 ребра по переднє-пахвовій лінії зліва, які в своїй сукупності за критерієм тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, яке спричинило довготривалий розлад здоровя, в зв'язку з чим потерпілій, заподіяна моральна шкода, яка виразилась у фізичних і душевних стражданнях в звязку із наявними тілесними ушкодженнями та порушенням права особи на її недоторканість, зміні нормального життєвого укладу, так як позивачка затрачала додаткові зусилля для організації свого життя, а тому суд, враховуючи глибину фізичних і душевних страждань потерпілої, ступінь вини підсудного та його майновий стан, визначає розмір моральної шкоди в сумі 12000 грн., яку зобовязаний відшкодувати ОСОБА_4

ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні вмисного злочину, який не відносяться до тяжких, є особою, не позбавленою батьківських прав, яка на день набрання чинності Законом України Про амністію у 2011 році від 8 липня 2011 року має дитину, якій не виповнилося 18 років.

Таким чином ОСОБА_4 підпадає під дію п. в ст. 1 Закону України Про амністію у 2011 році від 8 липня 2011 року.

Враховуючи те, що згідно ст. 1 Закону України Про амністію у 2011 році від 8 липня 2011 року Звільняються від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов'язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими в порядку та на умовах, визначених цим Законом, підсудного слід звільнити від покарання.

Суду ОСОБА_4 подав заяву, в якій зазначив, що згідний із застосуванням амністії.

Долю речових доказів та судових витрат слід вирішити відповідно до вимог ст.ст. 81, 91, 93 КПК України.

Керуючись п.п. 4, 11 ч. 1 ст. 6, ст.ст. 323, 324 КПК України, ст. 1 п. в Закону України Про амністію у 2011 році від 8 липня 2011 року, суд,

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.ч. 1, 2, 4 ст. 70 КК України ОСОБА_4 визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів за цим вироком та вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 07.04.2011 року в справі № 1-30/2011 р. шляхом часткового складання призначених покарань у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки 15 днів.

На підставі п.п. 4, 11 ч. 1 ст. 6 КПК України, п. в ст. 1 Закону України Про амністію у 2011 році від 8 липня 2011 року ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 підписку про невиїзд скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 12000 грн. моральної шкоди.

На вирок суду може бути подана апеляція протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд Рівненської області.

Суддя: підписвірно

Суддя Сарненського районного суду

Рівненської області ОСОБА_11