АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 лютого 2016 р. м. Чернівці
колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:
Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3 ,
за участю секретаря
судових засідань ОСОБА_4
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001047 від 08.12.2014 року щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Іркутськ Російської Федерації, росіянки, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимої, -
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, та
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Чернівці, росіянки, громадянки України, заміжньої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України,
за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_5 , діючого в її інтересах захисника ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м.Чернівців від 27 листопада 2015 року,
за участю: прокурора ОСОБА_10 , обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , -
ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку суду І інстанції, ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.297 КК України та призначено їй покарання за цією статтею у виді
Провадження № 11-кп/794/26/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_11
Категорія ч.3 ст. 297 КК України Доповідач: ОСОБА_1
чотирьох років позбавлення волі; ОСОБА_12 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України та призначено їй покарання за вказаною статтею у виді чотирьох років обмеження волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишено обрану тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 визначено рахувати з моменту її затримання, тобто з 03 години 11 грудня 2014 року.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу залишено домашній арешт.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 визначено рахувати з дня прибуття і постановки її на облік у виправному центрі, тобто, з дня затримання.
Зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_9 строк тримання під вартою з 11 грудня 2014 року по 05 червня 2015 року включно.
Вирішено питання пов`язані з речовими доказами та судовими витратами по справі.
На зазначений вирок суду ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, у якій вона просить суд перекваліфікувати її дії на ч.1 ст.297 КК України, оскільки кримінальне правопорушення було вчинено нею самотужки, а її донька не знала нічого, ніякої домовленості не було. Просить призначити покарання з урахуванням вже відбутого у рамках запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім цього вказує і на те, що її слід звільнити від судових витрат на проведення експертиз, оскільки вони не були пов`язані з обвинуваченням за ст. 297 КК України.
У своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 порушує аналогічні питання. Вважає, що суд незаконно вийшов за межі обвинувачення самостійно визначивши мотив скоєного, який обвинуваченням не передбачався. При розгляді кримінального провадження районним судом належним чином не сформульовано обвинувачення, визнаного доведеним, не зазначено спосіб вчинення злочинів, дії кожного обвинуваченого. Будь-яких доказів на наявність попередньої змови здобуто не було, як і будь-яких даних, які б свідчили про те, що доньці ОСОБА_13 було відомо про вчиненні її мамою ОСОБА_5 дії. Суд не звернув увагу, що захист на початку досудового слідства надав усі оригінали даних документів для спростування корисного мотиву злочину, що знайшло своє підтвердження оскільки в усіх процесуальних документах цей мотив зник. Судом не було досліджено фонограму розмови ОСОБА_5 . Судові витрати на проведення експертиз слід покласти на державу, оскільки обвинувачення у вбивстві не підтвердилося.
Захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 у поданій апеляційній скарзі звертає увагу апеляційного суду на те, що вина обвинуваченої ОСОБА_9 не знайшла свого об`єктивного підтвердження в судовому засіданні. Вказує на те, що у його підзахисної був відсутній мотив скоєння злочину також відсутні прямі докази в матеріалах даного кримінального провадження, що свідчили б про вчинення нею вказаних у вироку дій, а тому вважає що в діях обвинуваченої ОСОБА_9 відсутній склад кримінального
правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 297 КПК України. Також вважає незрозумілим незастосування районним судом вимог ст.ст.69,75,76 КК України, зважаючи на те, що ОСОБА_9 позитивно характеризується, раніше не судима, має постійне місце проживання, де на даний час проживає, не перебуває на обліку у психіатра, нарколога та будь-яких інших установах. За таких обставин просить ухвалити виправдувальний ворок щодо ОСОБА_9 та звільнити останню від судових витрат.
Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг не надходило.
Як встановлено районним судом та перевірено апеляційним судом, з кінця грудня 2013 року в помешканні сім`ї обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , що за адресою: АДРЕСА_2 , з дозволу останніх, проживала спочатку, в приміщенні «цоколя» вказаного помешкання ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка після смерті чоловіка, вела бродяжницький спосіб життя, а з кінця березня 2014 року їй ОСОБА_5 було виділено місце непридатне для проживання в ньому людини - на горищі будинку АДРЕСА_3 , вхід до якого здійснюється по сходах ліворуч, при вході в дане помешкання.

05.12.2014 року, біля 17 годин, обвинувачена ОСОБА_5 повернувшись з міста до місця свого проживання, на вищенаведеному горищі виявила ОСОБА_15 померлою, смерть якої згідно висновку судово-медичного експерта датованого 08.05.2015р. за №832 настала від гострої серцевої недостатності, як кінцевого етапу перебігу наявної у неї за життя ішемічної хвороби серця. При цьому, обвинувачена ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що у таких випадках необхідно сповістити відповідні служби - медичну, правоохоронні органи про смерть людини, зневажаючи моральними засадами суспільства в частині поваги до померлих, об`єктивно маючи при цьому таку можливість, не повідомила правоохоронним органам та медичним працівникам про настання смерті ОСОБА_15 , 1954 року народження. Разом з цим, обвинувачена ОСОБА_5 , нехтуючи загальноприйнятими моральними принципами, традиціями та релігійними положеннями щодо поховання померлих та вияву поваги до пам`яті покійної, демонструючи свою байдужість до того, що тіло ОСОБА_15 не захороняється належним чином згідно моральних засад життя суспільства, правил, що визначають поведінку, духовні і моральні якості, з метою приховування тіла померлої ОСОБА_15 , 1954 року народження, вирішила його розчленувати та з цією метою, в період часу з 05.12.2014 р. до 07.12.2014 р., обвинувачена ОСОБА_5 , на виконання свого злочинного умислу, направленого на приховування смерті людини та наруги над її тілом, перебуваючи на горищі у будинку АДРЕСА_4 , частково знявши одяг з тіла померлої ОСОБА_15 та при цьому знайшовши на горищі предмети із наявністю на них гострих кромок за умови ріжучої, рубаючої та пиляючої дії, з застосуванням цих знарядь злочину, розчленувала тіло померлої ОСОБА_15 на десять фрагментів, здійснивши при цьому, в окремих місцях доломи кісток шляхом їх вигину при неповному розділенні кісток гострим предметом, а саме:
- фрагмент №1 тіла людини складається з голови, шиї, верхньої третини грудної клітини, а також ампутаційної культі правої руки на рівні нижньої третини плечової кістки та ампутаційної культі лівої руки на рівні верхньої третини плечової кістки;

- фрагмент №2 тіла людини складається з нижньої частини грудної клітини та верхньої частини черевного відділу, з лініями відділення зверху на рівні тіла грудини в 4-му межребер`ї знизу на рівні верхніх квадрантів живота;
- фрагмент №3 тіла людини складається з ділянок нижнього відділу черева, миски та стегон в верхніх третинах, з лініями відділення - зверху, поперечно по нижній частині черева і у відповідності з верхніми краями здухвинних кісток, а ззаду, в ділянці поперекового крижового відділу хребта; знизу, поперечно, на рівнях середніх частин верхніх третин стегон;

- фрагмент №4 тіла людини складається з верхньої та нижньої третин лівої плечової кістки;

- фрагмент №5 тіла людини складається з частини лівої руки, яка представлена передпліччям та китицею;
- фрагмент №6 тіла людини складається з частини правої руки, яка представлена передпліччям та китицею;
- фрагмент №7 тіла людини складається з частини правого стегна;
- фрагмент №8 тіла людини складається з кісток та м`яких тканин правої гомілки та стопи;
- фрагмент №9 тіла людини складається з частини лівого стегна;
- фрагмент №10 тіла людини складається з кісток та м`яких тканин нижньої третини правого стегна, гомілки та стопи.
Після повного розчленування тіла ОСОБА_15 на 10 вищенаведених фрагментів, обвинувачена ОСОБА_5 , маючи на меті винести частини тіла померлої з будинку, обмотала одягом померлої верхні та нижні кінцівки і помістила їх в поліетиленові пакети та пакунки, а більші фрагменти тіла померлої, а саме: голови із верхньою частиною грудної клітини; нижнього відділу черева та стегон у верхніх третинах; нижньої частини грудної клітини та верхньої частини черевного відділу; нижні третини обох стегон помістила в картонні коробки та великі поліетиленові пакети. Крім цього, до картонних коробок та поліетиленових пакетів ОСОБА_5 було покладено увесь одяг, належний ОСОБА_15 , а також знаряддя злочину, за допомогою яких вона здійснила розчленування тіла останньої.

Надалі, починаючи з 00 год. 30 хв. 08 грудня 2014 року обвинувачена ОСОБА_5 , попередньо домовившись із своєю донькою - ОСОБА_14 , яка проживала за вищевказаною адресою та якій достеменно було відомо про факт попереднього проживання на горищі будинку АДРЕСА_4 потерпілої ОСОБА_15 та її смерті, надавши свою згоду на виніс пакунків та коробок за вказаною адресою, ОСОБА_14 і ОСОБА_5 пішки віднесли картонні коробки і поліетиленові пакети із частиною розчленованих фрагментів тіла померлої ОСОБА_15 по АДРЕСА_1 від свого помешкання контейнера, минаючи по ходу руху інші сміттєві контейнери до сміттєвого контейнера, маючи по ходу руху інші сміттєві контейнери до сміттєвого баку розташованого за адресою:

АДРЕСА_5 , який знаходиться в тривалій відстані від їх житлового будинку, куди викинули розчленовані частини тіла ОСОБА_15 , після чого, повернулися додому іншим маршрутом руху та надалі, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на наругу над тілом померлої ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_14 в нічний період часу о 01 год. 30 хв., пішки віднесли інші поліетиленові пакети, коробки із розчленованими фрагментами тіла померлої ОСОБА_15 , що ще залишилися у них вдома, однак, вже по іншому маршруту, не повторюючи попереднього, а саме пішли по вул. Сагайдачного м. Чернівці від будинку 1, де на Турецькій площі м.Чернівців повернули ліворуч та попрямували у напрямку вулиці Шепетівської м. Чернівці, до сміттєвих баків, що розташовані за адресою: АДРЕСА_6 , які знаходяться подалі від переднього сміттєвого контейнера і відповідно від їх житлового будинку, тобто минаючи по ходу руху ще більшу кількість сміттєвих контейнерів, куди у вказані сміттєві баки, обвинувачені викинули залишки розчленованого тіла померлої ОСОБА_15 та не повторюючи попереднього свого маршруту руху, повернулися додому іншим шляхом, в обхід вулицями, а вранці - 08.12.2014 р., біля 10 год. 30 хв., у вищевказаних сміттєвих контейнерах, зазначені фрагменти розчленованого тіла потерпілої ОСОБА_15 , що були упаковані в картонні коробки і поліетиленові пакети, пакунки були виявлені перехожими громадянами, про що було повідомлено до правоохоронних органів, звідки і були вилучені.
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку суду, думку обвинуваченої ОСОБА_5 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини в ній зазначені, міркування обвинуваченої ОСОБА_14 , яка просила вирок районного суду щодо неї скасувати та постановити виправдувальний вирок, захисника ОСОБА_7 , який просив вирок районного суду щодо його підзахисної змінити з підстав наведених в апеляційній скарзі, захисника ОСОБА_8 , який просив вирок районного суду щодо його підзахисної скасувати з підстав наведених в апеляційній скарзі, прокурора, який заперечував повністю проти всіх поданих апеляційних скарг та просив суд відмовити в їх задоволенні, а вирок районного суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведенні в апеляційних скаргах доводи, надавши слово усім учасникам у дебатах, а обвинуваченим - останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_5 , діючого в її інтересах захисника ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 слід залишити без задоволення.
Приходячи до такого висновку, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах поданих апеляційних скарг.
Відповідно до ст. 307 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Так, вирок районного суду ухвалений компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, та в ньому наведені належні і достатні мотиви і підстави для ухвалення вироку.
Висновки районного суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України, на думку колегії суддів, є законними та обґрунтованими.
В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому їй обвинуваченні за ч.3 ст. 297 КК України не визнала, вказала та в цілому підтримала покази надані нею в районному суді з яких вбачається, що вона приютила ОСОБА_15 в себе, оскільки після смерті чоловіка ОСОБА_15 стала вести бродяжницький спосіб життя. Про факт проживання ОСОБА_15 вона повідомила свою доньку - ОСОБА_16 , з якою вони разом і доглядали потерпілу. Вказала і на те, що допомагала відновлювати потерпілій втрачені документи: паспорт, пенсійне посвідчення інваліда 3 групи. ОСОБА_15 , при житті їй для цього надала у листопаді 2014 року довіреність (генеральну), в якій їй також доручила розпоряджатися усім належним їй майном.
05.12. 2014 року, коли вона повернулася додому з міста та піднялася на горище - виявила, що ОСОБА_15 померла. Вказує на те, що їй стало страшно, що чужа особа померла в неї вдома і тому вона вирішила розчленувати тіло померлої ОСОБА_15 , а рештки її тіла кинути в смітникові баки.
Знайшовши на горищі пилку, лом, інші предмети за допомогою них розчленувала тіло померлої ОСОБА_15 на кілька частин, які не рахувала, починаючи від голови і до кінцівок, окремо голову, ноги, плечі з руками, грудну клітину; після чого, частини тіла останньої склала до пустих картонних коробок та поліетиленових пакетів і склала їх для виносу з горища.
Коли 08.12. 2015 р., з роботи повернулася додому її донька ОСОБА_16 , останній сказала, що треба винести сміття. Було вже пізно, в нічний період часу, біля 2-3 годин ночі дочка погодилася винести коробки, поліетиленові пакети і інші пакунки, куди вона склала розчленоване тіла ОСОБА_15 та разом, вони понесли все до сміттєвих контейнерів подалі від будинку, при цьому, пояснити маршрут руху не змогла лише вказала на те, що поверталися різними вулицями, щоб не привертати до себе уваги.
Також вказала, колегії суддів і на те, що злочин вчинила самотужки, її дочка про все це нічого не знала, а тому ніякої групи бути не може. Просила її суворо не карати і обмежитися вже відбутим.
Будучи, допитаною в апеляційному суді обвинувачена, ОСОБА_14 не визнала своєї вини у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 297 КК України та також погодилася з її позицією та показами наданими в районному суді, згідно яких вбачається, що вона дійсно знала ОСОБА_15 і їй було відомо про те, що ОСОБА_15 з кінця грудня 2013 року проживає у них, та про те, що її мати допомагала ОСОБА_15 поновити втрачені документи. Зазначила, що не пам`ятає якого числа, після 05.12.2014 року точно але виносила з матір`ю, в нічний час, після 24 години, якісь коробки, поліетиленові пакети і пакунки до сміттєвих баків, що по вулиці

Б.Хмельницького та вулиці Горького м. Чернівців. Пояснила, що на горищі, на веранді вона бачила кров, подумала що від тварин, які знаходилися в їх квартирі. Про те, що в коробках, поліетиленових пакетах і пакунках знаходилися частини розчленованого її матір`ю тіла померлої ОСОБА_15 , вона не знала, про це їй стало відомо від правоохоронних органів під час затримання. В засіданні заперечувала будь - який попередній зговір з матір`ю та просила її по суду виправдати.
Незважаючи на часткове визнання своєї вини у пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_5 та невизнання вини за ч.3 ст. 297 КК України ОСОБА_14 , апеляційний суд вважає, що вина останніх у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України підтверджується дослідженими та перевіреними доказами, зібраними у кримінальному провадженні.
Так, із показів наданих районному суду свідком ОСОБА_17 , який був приведений до присяги і попереджений про кримінальну відповідальність, вбачається, що 08 грудня 2014 року він вранці йшов по вулиці Богдана Хмельницького м.Чернівців і заглядав до сміттєвих баків, у коробки, пакети з метою щось віднайти з одягу, оскільки було холодно. Заглянувши до одного із сміттєвих баків, він побачив напіврозкриту коробку, а коли її відкрив, в ній була голова людини. Коробка була в крові. Злякавшись, він зателефонував до міліції.
Із показів свідка ОСОБА_18 , приведеної до присяги і попередженої про кримінальну відповідальність, наданих районному суду вбачається, що приблизно з осені - зими 2013 року у її сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_9 проживала ОСОБА_15 .
Із показів ОСОБА_19 , допитаного в якості свідка в судовому засіданні районного суду, вбачається, що його син домовився про викуп горища у ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , заплативши частину коштів; з сином він на горищі почав ремонт, там знаходилася залишена ним років два пила (шарпан), інших колото - ріжучих предметів належних йому на горищі не було. В показаннях підтвердив факт проживання з 2013 року ОСОБА_15 у Рехтіних та пояснив, що на прохання ОСОБА_5 , він особисто перевозив останню з донькою і ОСОБА_15 в смт. Глибоку Чернівецької області, де ОСОБА_20 здійснювала фотографування земельної ділянки належної ОСОБА_21 . Крім цього, він також на прохання ОСОБА_5 ще кілька разів возив на власному автомобілі останню до смт. Глибовка з ОСОБА_15 , а також привозив їх на квартиру, де раніше ОСОБА_15 проживала з чоловіком; ОСОБА_5 там прибирала і саме в цій квартирі він дізнався, що за життя ОСОБА_15 надала на ім`я ОСОБА_5 генеральну довіреність на право користування і розпорядження усім майном. В той час на квартиру приїздили працівники міліції і перевіряли документи. Крім цього, йому було відомо і про те, що ОСОБА_22 за життя надавала заповіт на ім`я ОСОБА_23 , так як він особисто возив ОСОБА_24 і ОСОБА_21 до нотаріуса.
Експерт ОСОБА_25 в районному суді підтвердив висновки проведених експертиз, та із його показів наданих суду, вбачається, що потерпіла ОСОБА_15 мала ознаки правдивого гермафродизму, так як під час розтину тіла та дослідження внутрішніх статевих органів експертами було виявлено у потерпілої їх відсутність. Також експертом було зауважено, що у піднігтьовому вмісті з рук потерпілої було виявлено кров, що свідчить про те, що під час розчленування тіло потерпілої кровоточило посмертно.
Крім наведеного, вина обвинувачених підтверджується і наступними письмовими доказами:
- із даних протоколу огляду місця події від 08.12.2014 р., таблиці ілюстрацій до нього та відеозапису, вбачається, що при огляді сміттєвого контейнера, що розміщений по вул. Б.Хмельницького, 1 в м. Чернівці (на розі вулиць Головної - Гагаріна - Б.Хмельницького), було виявлено та вилучено: - дві картонні коробки (в які упаковувалися фрагменти тіла людини у вигляді: частини тулуба людини, яка представлена головою у вигляді зруйнованого лицьового скелету; шиї та верхньої третини грудної клітини; права верхня кінцівка ампутована на рівні нижньої третини плечової кістки; ліва верхня кінцівка ампутована на рівні середньої третини лівої плечової кістки); - картонну коробку, перемотану зеленою стрічкою (в якій було упаковано фрагмент тіла людини у вигляді: частини тулуба людини, яка представлена тазом та ампутованими у верхній третині обох ніг; статеві органи, що розвинуті по жіночому типу); - поліетиленовий пакет, біло-синього кольору (в якому знаходилась коробка з фрагментом тіла людини - тазом), - поліетиленовий пакет, прозорий з нашаруванням речовини бурого кольору; - светр, зеленого кольору; - гольф, зеленого кольору; - куртка, світло-коричневого кольору; - скатертина, біло-зеленого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору; - фрагменти тканини, біло-голубого-рожевого та жовтого кольорів, що перев`язані між собою; при цьому, на вилученому гольфі та светрі наявні особливості у вигляді бліх (т. 1, а.к.п. 6-23,46 та оптичний носій з відеозаписом);
- дані протоколу огляду місця події від 08.12.2014р. з фото таблицею до нього, відеозапису та акту застосування службової собаки (що підтверджує напрямок повернення Рехтіних від смітника (другий маршрут) та оглядом сміттєвого контейнера, розташованого на розі вулиць Б.Хмельницького та Горького м. Чернівці, другий по рахунку від вул. Б.Хмельницького (навпроти житлового будинку за адресою: м. Чернівці, вул. Горького, 22), свідчать про те, що в ході огляду було виявлено та вилучено: - поліетиленовий пакет, чорного кольору, в якому було упаковано майку, білого кольору із нашаруванням речовини бурого кольору; фрагменти тіла людини у вигляді: правої руки; фрагмент лівої руки; фрагмент лівої руки по якій збережено частину футболки зеленого кольору, а також на лівій руці четвертого пальця наявна каблучка із металу білого кольору; фрагмент стегна; частина легенів; фрагмент речовини головного мозку. В пакеті також виявлено хустку червоного кольору із нашаруванням р ечовини бурого кольору; - кофту бузкового кольору, машинного плетення, рукава якої завернуті на вузли (при розв`язанні якої в ній завернутий фрагмент тіла людини у вигляді: частини правої ноги, що вдягнена в рожевий шкарпеток та ампутована на рівні коліна; шарф червоного кольору з нашаруванням речовини бурого кольору); - поліетиленовий пакет, чорного кольору, що зав`язаний на вузол (при розв`язанні якого в ньому наявна кофта із

синтетичного матеріалу, червоного кольору; фрагменти тіла людини у вигляді: частини нижньої кінцівки (стегно); тулуб, а саме: черевна стінка із внутрішніми органами (печінка, частина кишківника, а також фрагмент легень). Також у пакеті виявлено светр бордового кольору машинного плетіння; нічна сорочка, світлого кольору із квітами, в яку замотаний фрагмент тіла людини у вигляді: лівої частини ноги на рівні колінного суглоба; - фрагменти поліетиленової плівки, прозорого кольору місцями обмотана прозорою липкою стрічкою, в якому наявні: светр, сірого кольору із нашаруванням речовини бурого кольору; шльопанці (т. 1, а.к.п. 29-46);
- дані протоколів оглядів, додаткового огляду трупа від 08.12.2014 р. та 09.12.2014 р., свідчать про те, що було оглянуто 10 (десять) знівечених фрагментів тіла людини, що були вилучені в сміттєвих контейнерах та вилучено: обручку з металу білого кольору (з четвертого пальця лівої руки); - фрагмент кофти (светру), зеленого кольору (з лівої верхньої кінцівки); - шкарпетки, рожевого кольору (з нижніх кінцівок); - зрізи нігтьових пластин розчленованого трупа; - зразок крові розчленованого трупа (т. 1, а.к.п. 64-66);
- із даних висновку судово-медичного експерта №832 від 08.05.2015 р. та фототаблиці до нього, вбачається перелік фрагментів тіла людини, що були направлені на експертизу, загальна кількість яких становить десять фрагментів та опис кожного фрагменту. При зіставленні фрагментів тіла та співставляючи характер розділення тіла, внаслідок чого утворилися зазначені фрагменти, встановлено, що всі фрагменти належать одному людському тілу жіночої статі, з орієнтованою довжиною тіла 167 см (можлива певна похибка в той, чи інший бік) і віком близько 60-65 років. Приймаючи до уваги характер та особливості ліній розділень тіла на фрагменти на рівнях шкіри, м`яких тканин та кісток, було встановлено, що розчленування тіла відбулося шляхом застосування предметів з наявність гострих кромок за умови ріжучої, рублячої та пиляючої дії цих знарядь. В окремих місцях відмічаються елементи долому кісток шляхом їх вигину при неповному розділенні кісток гострим предметом. При проведенні експертизи, не виявлено даних, які б уможливили ідентифікування травмуючих агентів внаслідок дії яких і відбулося розчленування. На тілі померлої ОСОБА_15 не виявлено ушкоджень, які за своїми характеристиками, особливостями можна було б трактувати як прижиттєві, тобто, всі ушкодження на тілі підекспертної виникли посмертно, відповідно, в причинному зв`язку з фактом настання смерті не перебувають. Експерти також прийшли до висновку, приймаючи до уваги відсутність прижиттєвих ушкоджень, чи патоморфологічних змін, які б могли свідчити про наявність «конкуруючих причин смерті», що, найвірогідніше, смерть ОСОБА_15 настала від гострої серцевої недостатності, як кінцевого етапу перебігу наявної у підекспертної за життя ішемічної хвороби серця. При судово-імунологічному дослідженні м`язів з усіх 10-ти фрагментів трупа ОСОБА_15 в кожному з фрагментів виявлений антиген В. З огляду на те, що для проведення дійсної експертизи серед наданих фрагментів не були представлені елементи шлунково-кишкового тракту, внаслідок відсутності шлунку, не представилося можливості відповісти на питання про характер вмісту в останньому. Разом з тим, перебування фрагментів тіла ОСОБА_15 в стадії кахексії, що проявилася у вигляді живного виснаження шкіри, підшкірної клітковини та м`язів, за висновками експертів могли свідчити про тривале не надходження в організм підекспертної прижиттєвих енергонесучих речовин (їжі), тобто що може свідчити про факт тривалого голодування ОСОБА_15 до моменту настання її смерті (т. 1, а.к.п. 73-88);
- дані оригіналів і копій документів та відповідно дані протоколу їх огляду, свідчать про ідентифікацію особи потерпілої ОСОБА_15 , наявність довіреності виданої останньою на ім`я ОСОБА_5 та наявність у ОСОБА_15 земельної ділянки (т. 1, а.к.п. 149-171);
- із даних висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №504 від 30.01.2015 р. та таблиці ілюстрацій до нього, висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №505 від 30.01.2015 р. та таблиці ілюстрацій до нього, висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №508 від 30.01.2015 р., вбачається, що тіло кровоточило посмертно, а це пояснює наявність крові на коробках та поліетиленових пакетах (т. 1, а.к.п. 175-181, а.к.п. 206-215, а.к.п. 225-232);
- дані протоколу обшуку за адресою: АДРЕСА_2 (приміщення будинку з горищем) від 11.12.2014 р., таблиці ілюстрацій, відеозапису та схеми доданих до нього, свідчать про те, що вхід до помешкання ОСОБА_24 здійснюється через двері, що ведуть до іншого коридору, який виходить в приміщення житлової кімнати №1. В цій кімнаті, проживали домашні тварини. Далі, наявний «передбанник», де в ході обшуку вилучались сліди біологічного походження та вказане приміщення прохідне до кухні та кімнати № 2, де проживали обвинувачені. Сліди біологічного походження вилучались також з кімнати №2. Аналіз наведеного дає підстави зробити висновок, що для того щоб потрапити до кімнати де проживали обвинувачені, необхідно було пройти інші кімнати у яких були знайдені зразки крові (т.2 а.с.27-40);
- із даних відеозапису камер візуального спостереження з приміщення «Державної лотереї», що за адресою: м. Чернівці, вул. Сагайдачного, 25 (а також протоколу огляду перегляду відеозапису та стоп-кадрів із вказаного запису (скріншотів) вбачається, що 08.12.2014 р. о 00:46:02 год. по вул. Сагайдачного (в напрямку вул. Головної) прямує першою - ОСОБА_26 з коробкою в руках (яку несе перед собою), а за нею слідує ОСОБА_5 з тяжким пакетом в руках (який вона перекладає з руки в руку). При цьому, першою прямує саме ОСОБА_26 , а на відстані близько 10 метрів від неї прямує ОСОБА_5 (т. 2, а.к.п. 120-124);
- із даних відеозапису з камер візуального спостереження з приміщення рекламної агенції «Дизайн СВ», що за адресою: м. Чернівці, вул. Сагайдачного, 4 та стоп-кадрів із вказаного запису (скріншотів) вбачається, що 08.12.2014 р. о 00:48:00 год. по вул. Сагайдачного (в напрямку вул. Головної) прямує першою ОСОБА_26 з коробкою в руках (яку несе перед собою), на якій наявний напис «Статус» та видно, що вміст упакованого в коробку виступає за саму упаковку, а за нею слідує ОСОБА_5 з пакетом в руках (т. 2, а.к.п. 126-130);
При цьому, першою прямує саме ОСОБА_26 , а лише по проходженню 33 секунд прямує ОСОБА_5 , з чого слідує те, що маршрут був оговорений

раніше, ОСОБА_27 самостійно вибирала сміттєвий контейнер, куди потрібно було викинути розчленовані частини тіла, а матір вже прямувала позаду неї.
- із даних фотознімків (стоп-кадрів) із камер візуального спостереження з ТОВ «Лангейт», що на площах Турецькій, Філармонії та Центральній вбачаються напрямки руху Рехтіних; зміну другого маршруту; перенесення під руками пакунків (т. 2, а.к.п. 133-139);
- дані протоколу огляду місцевості та схеми до нього та відеозапис ходу вказаної слідчої дії свідчать про наявність багаточисельної кількості сміттєвих контейнерів по маршрутам руху Рехтіних, які зображені на схемі №1; маршрути руху Рехтіних та встановлення сміттєвих контейнерів у відповідністю з інформацією, що надана з МКП «Чернівціспецкомунтранс» та «Фірма Альтфатер Чернівці», Веолія Україна, що детально зображені на схемі №2 (т. 2, а.к.п. 147-153);
- із інформації наявної в матеріалах оперативних підрозділів вбачається схематичне зображення місць розташування базових станцій стільникового зв`язку, які фіксують Рехтіних в період часу з 09:00 год. 05.12.2014 до 09:00 год. 08.12.2014 р. (т. 2, а.к.п. 207-210);
- дані тимчасового доступу до документів (трафіки дзвінків ОСОБА_5 ), свідчать про те, що 05.12.2014 р. в післяобідній час вона здійснювала дзвінки доньці ОСОБА_16 , зокрема в період з 17:35 год. до 23:48 год. Загалом вона доньці телефонувала шість разів розмови були тривалі (т.2 а.к.п.168-177);
- із даних тимчасового доступу до документів (трафіків дзвінків ОСОБА_28 , вбачається, що 05.12.2014 р. в 13:41 год. телефон потрапляє в зону дії ретрансляційної мережі, що фіксується вишкою по місцю її проживання ( АДРЕСА_7 труба котельні) та здійснено два дзвінки ОСОБА_5 , при цьому, другий дзвінок через 10 хвилин після першого (т. 2, а.к.п. 178-206);
- дані протоколу результатів проведення негласних слідчих розшукових дій (санкціонованих відносно ОСОБА_5 ), протоколу дослідження інформації, стенограмами до протоколу та оптичних носіїв з аудіо записами, що отримані в порядку визначеному законодавством, вбачається, що ОСОБА_5 , спілкуючись з співкамерницею, в розмові вказувала про те, що «вона вчинила злочин відносно потерпілої разом з донькою, але оскільки донька у неї одна, то буде «брати на слідстві і в суді усе на себе» (т. 2, а.к.п. 211-219);
- про вказане вище свідчать і дані стенограми пояснень ОСОБА_5 (т.3 а.к.п. 127 - 135,186 - 191).
Підстав сумніватися у показах свідків та письмових доказах у апеляційного суду не має, оскільки вони об`єктивно узгоджуються між собою, взаємодоповнюють один одного та повністю у своїй сукупності відтворюють картину вчиненого кримінального правопорушення.
Будь-яких підстав не довіряти вказаним вище і наведеним у вироку доказам колегія суддів не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у їх достовірності і допустимості, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Крім цього, зазначені докази, у відповідності до положень кримінального процесуального закону були оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, в даному випадку - обвинувального вироку суду.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з вказаною у вироку мотивацією суду першої інстанції щодо заперечень обвинувачених проти пред`явленого їм обвинувачення, вважає її вірною і цілком обґрунтованою.
При цьому, суд навів у своєму рішенні відповідні мотиви, чому він не приймає і в якій частині показання обвинувачених в судовому засіданні, а приймає інші докази у кримінальному провадженні та бере їх до уваги.
Суд першої інстанції, дослідивши усі обставини кримінального провадження, дійшов правильного висновку про доведеність винуватості обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України.
Посилання сторони захисту на те, що в діях обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_9 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, не відповідає матеріалам кримінального провадження та не ґрунтується на нормах закону.
Стаття 297 КК України передбачає кримінальну відповідальність, поряд з іншим, і за наругу над тілом (останками) померлого, а ч. 3 зазначеної норми Закону за вчинення таких дій за попередньою змовою групою осіб.
Вказані дії грубо порушують суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи та релігійні традиції щодо поховання померлих та вияву поваги до пам`яті і останків покійних.
Посилання в апеляційних скаргах на те, що не доведено вчинення даного кримінального правопорушення за попередньою змовою та про недоведеність винуватості ОСОБА_9 , колегія суддів вважає надуманими, та такими, що повністю спростовуються наведеними вище доказами.
Крім цього, колегія суддів враховує і те, що як пояснено експертом, ОСОБА_25 , що тіло кровоточило після смерті, що свідчить про те, що повинні були бути певні сліди крові після вчинення протиправних дій.
Крім цього, із показань свідка ОСОБА_17 вбачається, що коробка, в якій знаходилися частини тіла людини, була напіврозкрита та на ній були сліди крові.
Поряд з цим, з дослідженого районним судом протоколу обшуку будинку обвинувачених, що за адресою: АДРЕСА_2 вбачається, що вхід до помешкання ОСОБА_24 здійснюється через двері, що ведуть до іншого коридору, який виходить в приміщення житлової кімнати №1. Далі, наявний «передбанник», де в ході обшуку вилучались сліди біологічного походження та вказане приміщення прохідне до кухні та кімнати № 2, де проживали обвинувачені.
Враховуючи наведене, підстав довіряти показам обвинуваченої ОСОБА_14 з приводу того, що вона, знаходячись у будинку з 05.12.2014 року по 08.12.2014 року, не бачила тіла померлої чи слідів вчиненого її матір`ю розчленування, у колегії суддів немає.
Ці докази у своїй сукупності дають можливість суду прийти до переконливого висновку, що ОСОБА_9 було відомо, що вони з

матір`ю несуть не мусор а останки тіла людини.
Крім цього, колегія суддів, враховує і той факт, що пояснити причини обраного маршруту ніхто з обвинувачених не зміг, проте судом чітко встановлено, що по ходу руху знаходилися і інші сміттєві контейнери територіально наближеніші до місця їх проживання.
Також маршрут ні разу не повторювався, що у своїй сукупності свідчить про наявність певної узгодженості, чіткості та продуманості в діях обвинувачених під час викидання рештків трупа.
Крім цього, із записів камер відеоспостереження вбачається, що першою прямує саме ОСОБА_26 , а лише по проходженню 33 секунд іде ОСОБА_5 , з чого слідує те, що маршрут був оговорений раніше і ОСОБА_27 знала куди необхідно йти, а матір вже прямувала позаду неї. Те, що на даних камерах зафіксовані обвинувачені вони не заперечували.
На стоп-кадрах (скріншотах) з відеозапису камер візуального спостереження з приміщення рекламної агенції «Дизайн СВ», що за адресою: м. Чернівці, вул. Сагайдачного, 4 видно, що 08.12.2014 о 00:48:00 год. по вул. Сагайдачного (в напрямку вул. Головної) прямує першою ОСОБА_29 з коробкою в руках, (яку несе перед собою), на якій наявний напис «Статус» та видно, що вміст упакованого в коробку виступає за саму упаковку.
Ані обвинувачена ОСОБА_5 , ні обвинувачена ОСОБА_9 не вказали на зміст їх телефонних розмов, а саме на те, чому мати близько шести разів телефонувала донці після виявлення ОСОБА_15 померлою та про що вони так довго розмовляли.
Крім цього, в матеріалах кримінального провадження міститься довіреність від 14.11.2014 року якою ОСОБА_15 уповноважила ОСОБА_5 бути представником її повноважень з питань оформлення спадщини, приватизації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_6 , а також отримувати належні грошові кошти. Із наданих районному суду показів свідка ОСОБА_19 , вбачається, що він возив до нотаріуса разом з ОСОБА_15 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , що свідчить про те, що дочці було відомо про наявність такого документу виданого на ім`я її матері, а відповідно до вимог цивільного законодавства довіреність діє лише на період життя особи яка її видала, а зі смертю останньої втрачає своє значення.
Таким чином, виходячи з наведеного, покази обвинуваченої ОСОБА_9 відносно того, що їй не було відомо про те, що знаходиться в коробках, поліетиленових пакетах, колегія суддів вважає надуманими та такими, що обрані нею як лінія захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності, а часткове визнання вини обвинуваченою ОСОБА_5 суд розцінює як лінію захисту з метою пом`якшення кримінальної відповідальності та, у зв`язку з перебуванням обвинувачених у близьких родинних відносинах, як намагання матері допомогти своїй єдиній доньці.
Заперечення обвинуваченою ОСОБА_5 та її захисником, як доказу стенограми (до протоколу дослідження інформації отриманої під час проведеної негласної слідчої (розшукової) дії аудіо контроль за особою ОСОБА_5 ) від 27 лютого 2015 року є необґрунтованими.
Така процесуальна дія була проведена з дотриманням вимог ст. ст. 246, 258, 260, 266 КПК України.
Згідно журналу судового засідання 20 жовтня 2015 року (час вчинення запису 14:34:41), суд перейшов до дослідження доказів, зібраних у кримінальному провадженні. Так, суддею було оголошено стенограму та прокурором було надано декілька уточнюючих запитань до ОСОБА_5 з приводу змісту розмови.
Будь-яких зауважень з приводу дослідження даного доказу у сторін судового провадження не було.
Крім цього, даний доказ не був заперечений і на досудовому слідстві, а також в суді першої інстанції його не просили визнати недопустимим.
Що стосується доводів захисника ОСОБА_7 щодо визначення мотиву скоєного, то на думку апеляційного суду, вони є помилковими, оскільки у відповідності до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що входить до загального предмета доказування на всіх стадіях кримінального провадження, проте індивідуалізація предмета доказування, в даному випадку, мотиву кримінального правопорушення, може здійснюватися судом у конкретному провадженні з урахуванням вимог диспозиції статті КК України, за якою кваліфікується діяння, що підлягає доказуванню.
Разом з тим, у відповідності до вимог ст. 374 КПК України, мотивувальна частина вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу та наслідків кримінального правопорушення, форми вини й мотивів кримінального правопорушення.
Між тим саме мотив є визначальним при юридичній кваліфікації вчиненого і допомагає встановити ступінь суспільної небезпечності злочину та призначити справедливе покарання за нього.
Необґрунтованими вважає колегія суддів і посилання на неправильне розподілення судових витрат.
Статтею 118 КПК України передбачено, що до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів.
Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Враховуючи те, що експертизи проведені в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001047 від 08.12.2014 року, по якому за результатами розгляду щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_30 було винесено обвинувальний вирок суду, рішення суду щодо солідарного порядку відшкодування є правомірним, а зміна правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюються обвинувачені, на думку колегії суддів, не може слугувати підставою для звільнення їх від відшкодування документально підтверджених процесуальних витрат.
Що стосується призначеного покарання, то, апеляційний суд вважає, що воно призначено обвинуваченим згідно загальних принципів призначення покарання та у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, з врахуванням того, що вчинене кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких, обставини за яких воно було вчинено та спосіб його вчинення.
Щодо ОСОБА_5 , районним судом при призначенні покарання враховано, що остання вчинила тяжкий злочин, раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, однак в силу вимог ст. 89 КК України вважається такою, що не судима; має зареєстроване постійне місце проживання за яким характеризується задовільно; офіційно не працює; не перебуває на обліку в наркологічні диспансері та психіатричній лікарні; за висновком судової - психіатричної експертизи № 49 від 10.02.2015р. ОСОБА_5 ознак психічного захворювання не виявляє, може віддавати звіт своїм діям і керувати ними, на період часу, до якого відноситься інкриміноване їй діяння ознак хронічного психічного захворювання та ознак будь - якого іншого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляла, могла віддавати звіт своїм діям та керувати ними; за даними лікарні швидкої медичної допомоги від 22.12.2014р. - 11.12. 2014р. ОСОБА_5 була доставлена працівниками міліції і їй було установлено діагноз ВСД по змішаному типу (госпіталізації не потребувала); за період утримання в Чернівецькій установі виконання покарань № 33 характеризується з позитивної сторони.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , судом визнано часткове визнання останньою своєї вини у пред`явленому обвинуваченні, щире каяття у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з визначеною районним судом мірою покарання, яке призначене обвинуваченій у мінімальних межах санкції ч.3 ст. 297 КК України та не вбачає підстав для подальшого його пом`якшення.
Щодо ОСОБА_9 , районним судом при призначенні покарання враховано, що остання, вчинила тяжкий злочин, є особою раніше не судимою; має постійне зареєстроване місце проживання за яким характеризується задовільно; за даними Чернівецького обласного наркологічного диспансеру перебуває на обліку з квітня 2013 року внаслідок гострої алкогольної; згідно акту № 392 наркологічної експертизи від 18.12. 2014р. хронічним алкоголізмом не страждає; є здоровою особою, про що свідчать дані лікарні швидкої медичної допомоги від 29.12. 2014р.; на амбулаторному обліку за місцем проживання в міській клінічній поліклініці № 2 не перебуває; за період перебування в Чернівецькій установі виконання покарань № 33 характеризувалася з позитивної сторони; 16.07.2015 року одружилася, про що свідчить свідоцтво про шлюб з гр. ОСОБА_31 .
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_9 , районним судом не встановлено.
Зважаючи на наведене у своїй сукупності, районний суд обґрунтовано, призначив ОСОБА_9 покарання у виді обмеження волі на мінімальний, передбачений санкцією статті, строк. Підстав для подальшого

його пом`якшення та застосування вимог ст.ст. 69, 75, 76 КК України, колегія суддів не знаходить.
Інші, наведені в апеляційних скаргах, доводи не дають підстав для зміни чи скасування рішення районного суду.
У зв`язку із внесеними змінами до ст. 72 КК України, колегія суддів вважає за необхідне з власної ініціативи прийняти рішення про зарахування обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_9 строку їх попереднього ув`язнення, у порядку визначеному ч.5 ст. 72 КК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_5 , діючого в її інтересах захисника ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 27 листопада 2015 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_9 за ч.3 ст. 297 КК України без зміни.
Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання перебування її під вартою з 11.12.2014 року по 02.02.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України.
Зарахувати ОСОБА_9 в строк відбуття покарання перебування її під вартою з 11.12.2014 року по 05.06.2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за чотири дні обмеження волі, у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.
Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3