Справа № 369/9233/14-к
Провадження № 1-кп/369/393/15
В И Р О К
іменем України
01.12.2015 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретареві судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Києво-Святошинського районного суду Київської області у м. Києві матеріали кримінального провадження, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернівецької області Сокирянського району, с. Селища, громадянина України, українця, працює на посаді директора ТОВ «Петра-Буд», одружений, має на утриманні малолітню дитину 2002 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

- прокурора ОСОБА_4

- потерпілого ОСОБА_5

- обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
Так, право кожного громадянина на своєчасне одержання винагороди та соціальних виплат закріплено у статтях 43, 46 Конституції України. Реалізація зазначених конституційних прав громадян врегульована Законом України «Оплату праці», Кодексом законів про працю. Відповідно до ст. 1 Закону України «Оплату праці», визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена як правило у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч. 3 ст. 15 оплата працівникові здійснюється в першочерговому порядку, всі інші платежі підприємство здійснює після виконання зобов`язань щодо оплати праці. У ч.5. ст. 24 Закону України «Оплату праці» зазначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів, їх черговості. У ст. 115 Кодексу законів про працю України, передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів.

Відповідно до статуту ТОВ «БМК «Петра-Буд» є юридичною особою (), зареєстрована в м. Києві вул. Маршала Тимошенка буд.9, фактично розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська буд.4.

13 грудня 2008 року відповідно до наказу № 84/1 від 13 грудня 2008 року ОСОБА_3 приступив до виконання обов`язків генерального директора ТОВ «БМК «Петра-Буд».

У своїй діяльності генеральний директор ТОВ «БМК «Петра-Буд» керується чинним законодавством України та Статутом підприємства.

Пунктом 15.1 Статуту підприємства зазначено, що виконавчим органом товариства є Дирекція Товариства. Відповідно до п. 15.10 Статуту підприємства Дирекцію очолює Генеральний директор товариства. Відповідно до п. 15.14.1-15.14.8 цього Статуту, Генеральний директор Товариства здійснює такі функції: без довіреності представляє Товариство в усіх державних, громадських. Приватних та інших організаціях, органах і установах як на території України. Так і за її межами, на підставі рішень Зборів Учасників Товариства з питань, що входить до їх компетенції, видає накази, інструкції та розпорядження, обов`язкові до виконання всіма працівниками Товариства; без довіреності укладає договори на суму, що не перевищує 10 000 000,00 (десять мільйонів) гривень, а також вчинює інші юридичні дії від імені товариства; здійснює розподіл повноважень між членами Дирекції Товариства; видає довіреності від імені Товариства з врахуванням обмежень, передбачених цим Статутом та чинним законодавством України;надає Зборам Учасників Товариства пропозиції стосовно призначення на посади керівників відособлених підрозділів Товариства; застосовує до працівників Товариства заохочення за успіхи в роботі та стягнення за порушення трудової дисципліни; надає Зборам Учасників пропозиції стосовно порядку формування та використання коштів Резервного фонду; крім функцій, зазначених у підпунктах 15.14.1-15.14.8 цього Статуту, Генеральний директор здійснює інші функції, визначені цим Статутом, рішеннями Зборів Учасників та чинним законодавством України.

Встановлено, що відповідно до наказу № 6/12 від 03 травня 2012 року ОСОБА_5 призначено на посаду муляра ТОВ «БМК «Петра-Буд». 03 червня 2013 року відповідно до наказу № 79/к його було звільнено з посади муляра на ТОВ «БМК «Петра-Буд». При цьому встановлено, що ОСОБА_5 було безпідставно не виплачено заробітну плату більше як за один місяць. А саме за лютий травень 2013 року на загальну суму 4795 гривень, зокрема на лютий 1474,92 гривень, за березень 1474,92 гривень, за квітень - 1474,92 гривень, за травень 370,24 гривень.

В той же час, в період 01.02.2013 року по 01.06.2013 року, на розрахунковий рахунок ТОВ «БМК «Петра-Буд» № НОМЕР_1 в ПАТ «Перший інвестиційний банк» (МФО 300506) надійшли кошти на загальні суму 127 833 гривень. Вказані грошові кошти генеральним директором ТОВ «БМК «Петра-Буд» ОСОБА_3 , за наявної заборгованості із виплати заробітної плати ОСОБА_5 , спрямовано на потреби господарської діяльності підприємства сплату податків. Оплату за інформаційно-консультативні послуги, оплату за виконанні роботи згідно укладених договорів, оплату послуг зв`язку, орендну плату та інше.

Отже, генеральний директор ТОВ «БМК «Петра-Буд» ОСОБА_3 , використовуючи своє право на розпорядження коштами підприємства, в порушення ст. ст. 1, 15, 24 Закону України «Про оплату праці», відповідно до якої оплата праці працівникам підприємства здійснюється в першочерговому порядку, а всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці, маючи змогу провести виплату заробітної плати ОСОБА_5 за лютий травень 2013 року, використав грошові кошти на інші потреби очолюваного ним підприємства.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі і надав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину, пояснивши, що дійсно у вказаний період працював на посаді генерального директора ТОВ «БМК «Петра-Буд». Підтвердив, що на банківський рахунок ТОВ «БМК «Петра-Буд» надходили кошти, якими сплачували заборгованість по сплаті податків, а коштів, які залишались не вистачало на сплату заробітної плати. У вчиненому щиро розкаявся.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Суд визнає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повністю, його дії кваліфікуються судом за ч. 1 ст. 175 КК України як безпідставна невиплата заробітної плати громадянам, більш як за один місяць.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що злочин за ч. 1 ст. 175 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості, обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, за даними облікової документації не перебуває під наркологічним та психіатричним диспансерно-динамічним наглядом, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття в скоєному злочині, що полягає у критичній оцінці підсудним своєї протиправної поведінки, повним визнанням своєї вини та готовності нести покарання за вчинений злочин.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

У зв`язку з вищевикладеним, призначаючи необхідне та достатнє покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 175 КК України у виді позбавлення волі на строк в межах санкції вказаної статті з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень на будь-яких підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності на строк в межах санкції вказаної статті.

В той же час, враховуючи дані про особу, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства та відповідно до вимог ст. 75 КК України, ОСОБА_3 звільнити від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, поклавши на нього обов`язки передбачені п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 373, 374, 376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1(один) рік з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень на будь-яких підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності на строк 1(один) рік.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України, ОСОБА_3 звільнити від відбуття основного покарання, у виді позбавлення волі, з випробуванням строком на 1 (один) рік, зобов`язавши ОСОБА_3 відповідно до вимог п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчій інспекції. Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1