АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/951/15 Справа № 703/3646/15-к Категорія ст. 286 ч. 2 КК УкраїниГоловуючий по 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого - судді суддів секретаря ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 вересня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець м.Черкаси, українець, громадянин України, з середньою

освітою, непрацюючий, одружений, мешканець

АДРЕСА_1 , в силу ст. 89

КК України раніше не судимий, -

визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено йому покарання - 5 /п`ять/ років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом трьох річного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання чи роботи, періодично з`являтись в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати по оплаті вартості проведених судових експертиз в сумі 4214 гривень 51 копійку.

Запобіжний захід ОСОБА_8 залишити дотеперішній - особисте зобов`язання, до вступу вироку в законну силу.

Вирішено долю речових доказів

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку ОСОБА_8 визнано винним та засуджено, за те, що він 06 вересня 2014 року близько 22 години керуючи автомобілем «ВАЗ-21063» д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись поблизу будинку №1 по вул. Леніна в с. Макіївка Смілянського району Черкаської області, в порушення вимог п.п. 2.3 б), 12.1, 12.2, 12.4 Правил дорожнього руху України не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, у темну пору доби не дотримався безпечної швидкості руху, не справився з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху та перетнувши її, на лівому узбіччі скоїв наїзд на перешкоду (дерево), після чого в порушення п. 2.10 а) Правил дорожнього руху України зник з місця ДТП.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ-21063», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_9 згідно висновку судово-медичної експертизи від 12.10.2014 року №207 отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді травматичного руйнування печінки, крововиливу у черевну порожнину, масивного крововиливу у товщу передньої стінки живота, від яких настала її смерть.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «ВАЗ-21063» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 , а саме вимог п.п. 2,3 б), 2.10 а), 12.1, 12.2, 12.4 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілої.

В своїй апеляції прокурор у кримінальному провадженні не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_8 , просить вирок місцевого суду відносно ОСОБА_8 скасувати, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 , міру покарання за ч 2 ст.286 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами терміном на 3 роки. В решті просить вирок суду залишити без зміни. Вважає, що вирок суду підлягає до скасування з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Також наголошує на тому, що місцевий суд не приділив жодної уваги тій обставині, що після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 зник з місця події та переховувався від органів досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора про необхідність задоволення апеляційної скарги прокурора з вказаних у ній мотивів, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_7 про законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та заперечення проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про винність обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на доказах, досліджених в порядку, встановленому ч.3 ст. 349 КПК України, а тому колегія суддів апеляційного суду позбавлена права перевіряти фактичні обставини провадження, що до речі ніким і не оскаржуються.

Дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого, судом першої інстанції кваліфіковано вірно.

При призначенні покарання судом першої інстанції були взяті до уваги всі обставини кримінального провадження, зокрема судом правомірно було враховано пом`якшуючі вину ОСОБА_8 обставини, а саме: щире каяття у вчиненому злочині, сприяння його розкриттю, часткове відшкодування заподіяної шкоди в добровільному порядку, перебування на його утриманні дружини та чотирьох малолітніх дітей, відсутність обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , з врахуванням позиції потерпілих, які в суді першої інстанції просили не позбавляти ОСОБА_8 волі, не призначивши додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки він іншої спеціальності не має і автомобіль являється єдиним джерелом його доходів та утримання сім`ї, то з урахуванням всіх цих обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про можливість перевиховання ОСОБА_8 без реального відбування покарання, звільнивши його від відбування з випробуванням, без застосування додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

При призначенні покарання ОСОБА_8 судом першої інстанції належним чином були виконані вимоги ст.65 КК України, оскільки призначене йому покарання є розмірним і достатнім скоєному ним.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, воно не має на меті завдати фізичних страждань або приниження людської гідності засудженого.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляція прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає, оскільки прокурором не наведено об`єктивних даних, які б давали підстави для посилення покарання на вказаний в апеляції термін та призначення додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами терміном на 3 роки.

Не вбачаючи підстав для зміни, чи скасування вироку суду, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 вересня 2015 року, стосовно ОСОБА_8 залишити без зміни.

Вирок суду вступає в законну силу з моменту проголошення ухвали апеляційним судом, та дані судові рішення можуть бути оскаржені в касаційному порядку на протязі 3-х місяців.

Головуючий :

Судді :