Справа № 442/5563/15-к
Провадження №1-в/442/215/2015
У Х В А Л А
Іменем України
"25" серпня 2015 р. Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, до засудження не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі, -

встановив:

17.08.2015 року до Дрогобицького міськрайонного суду надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього ст. 81 КК України, а саме умовно-достроково звільнити його з місць позбавлення волі.

Вислухавши пояснення засудженого, який заяву просив задоволити, зокрема через поганий стан його здоров`я, думку представника адміністрації установи та прокурора, які просили в задоволенні заяви відмовити через не доведення засудженим свого виправлення, суд вважає, що в задоволенні заявислід відмовити, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. До таких питань відноситься і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким або умовно-дострокове звільнення. Отже, засуджений відповідно до чинного законодавства скористався наданим йому правом і надіслав заяву про застосування відносно нього ст. 81 КК України.

Згідно положень п.17 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Згідно з кримінально - процесуальним законодавством, умовно - дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Стаття 81 КК України не містить імперативної вказівки на її застосування, а носить рекомендаційний характер і застосовується суддями за наявності усіх умов передбачених даною статтею і доказів того, що засуджений дійсно заслуговує на застосування до нього ст. 81 КК України.

Встановлено, що вироком від 19.10.2004 року колегією суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області ОСОБА_5 засуджено за п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку відбування його покарання 01.05.2004 року, кінець-01.05.2019 року.

Як вбачається з наданої суду характеристики, складеної начальником відділення №10 соціально-виховної та психологічної служби ОСОБА_6 та затвердженої 12.08.2015 року заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи Дрогобицької ВК-40 ОСОБА_7 , засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі з 15.04.2004 року.

Під час перебування в СІЗО м. Львова характеризувався посередньо, порушень режимних вимог не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнення не накладались. Заохочення не надавались.

З 22.01.2005 року перебував в СІЗО м. Києва. За час відбування покарання характеризувався негативно, допустив порушення режиму тримання, за що один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. Заохочення не надавались.

З 06.03.2005 року перебував в СІЗО м. Львова характеризувався посередньо :, порушень режимних вимог не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнення не накладались. Заохочення не надавались.

З 15.06.2005 року відбував покарання в Дрогобицькій виправній колонії № 40. За час відбування покарання характеризується негативно: допускав порушення режимних вимог, за що двадцять один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. Адміністрацією установи три рази заохочувався.

З 23.01.2012 року перебував в СІЗО м. Львова. За час відбування покарання характеризувався негативно допустив порушення режиму тримання, за що один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. Заохочення не надавались.

З 03.03.2012 року відбуває покарання в Дрогобицькій виправній колонії № 40.

На виробництві колонії не працевлаштований у зв`язку із зменшенням обсягів робіт.

За час відбування покарання характеризується негативно, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання одинадцять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. Дані порушення виразились в порушенні форми зберіганні заборонених предметів, порушенні локалізації. Заохочення не надавались. У взаємовідносинах з іншими із засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин із персоналом. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.

Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Участі в організації та проведенні виховних заходів, які проводяться в установі передбачених ст.65 КВК України не приймає.

Відповідно до статті 123 КВК України приймає участь у реалізації програми диференційовано виховного впливу "Освіта", навчається у загальноосвітньому навчальному закладі установи чим реалізовує дану програму. Участі у роботі самодіяльних організацій засуджених передбачених ст.127 КВК України не бере. Відповідно до статті 59 КВК України засуджений підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує від них посилки (передачі) і бандеролі.

Згідно протоколу №17 від 28.09.2012 року рішенням комісії, установи засудженому ОСОБА_5 відмовлено в застосуванні до нього ст.ст. 100, 101 КВК України, як такому, що не стає на шлях виправлення.

Відповідно до протоколу №10 від 15.01.2014 року рішенням комісії установи засудженому ОСОБА_5 відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

Разом з тим, ОСОБА_5 перебуває на профілактичному обліку як особа, яка схильна до зберігання та виготовлення заборонених предметів.

Згідно ч. 7 ст. 154 КВК України - у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення постанови про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.

Враховуючи вищенаведене, те, що вирішальним фактором є не факт відбування засудженим певної частини покарання, а його виправлення. Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання, тому суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити через непредставлення суду доказів та, відповідно, не доведення виправлення засудженого.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 81 КК України, ст. 107 КВК України, п.3 ч.1 ст. 537, с. 539 КПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення учасники судового провадження можуть подати апеляцію до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_1