Справа № 569/4337/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.12.2015

Рiвненський мiський суд Рівненської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000280 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Приозерськ Ленінградської області Росії, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, студента 3-го курсу Рівненського державного аграрного коледжу, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Неповнолітній ОСОБА_5 16 січня 2015 року близько 21 години, перебуваючи на території художньої школи, що по АДРЕСА_2 , внаслідок словесного конфлікту з неповнолітнім ОСОБА_8 , що виник на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс останньому не менше п`яти ударів кулаками та ногами по голові та обличчю, в результаті чого спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в правій лобно-скроневій ділянці голови, крововиливів в лівій тім`яно-скроневій ділянці голови, в правій підочній ділянці, на внутрішній поверхні верхньої губи справа, крововиливу з садном на спинці носа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення суд визнає доведеним і кваліфікує його дії за ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та визнає ОСОБА_5 винним у вчиненні вказаного злочину.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину фактично не визнав.

Суду показав, що 16 січня 2015 року у вечірній час разом зі своїм товаришем ОСОБА_10 прийшов до художньої школи до знайомих дівчат. У школі йшли заняття. Спочатку вони трохи порушували порядок, але коли вчитель зробив їм зауваження, припинили. До нього вийшли чотири хлопці, в тому числі і ОСОБА_8 , який грубим погрозливим тоном говорив йому, щоб він залишив школу. Також казав, щоб він з ОСОБА_10 чекали на вулиці, що вони і зробили та вийшли на вулицю, де і чекали дівчат. Коли заняття закінчилися і всі виходили на вулицю, до нього підійшов ОСОБА_8 . За ходою та мімікою обличчя ОСОБА_8 він вирішив, що ОСОБА_8 вдарить його, а тому вдарив першим. Він вдарив ОСОБА_8 лівою рукою в підборіддя, від чого той упав. Після цього він ще два рази вдарив ОСОБА_8 лівою рукою в обличчя і тоді його відтягнув ОСОБА_10 . Також показав, що ОСОБА_8 удари йому не наносив та не замахувався на нього.

Свою вину визнає у тому, що вдарив, але зробив це неумисно, а на упередження, бо злякався. Вважає, що його дії були вчинені в стані оборони.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, його винність у вчиненні інкримінованого злочину повністю доведена доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду.

Як показав у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 , 16 січня 2015 року, коли він знаходився на заняттях у художній школі, до школи прийшли ОСОБА_5 та ще один хлопець, які стукали у вікна, після чого зайшли до приміщення та заважали проведенню занять. Він зробив зауваження ОСОБА_5 , щоб той не заважав, на що останній запитав його хто він такий, щоб робити зауваження. Потім прийшов вчитель та сказав йому зайти у клас, а ОСОБА_5 з іншим хлопцем вигнав з приміщення школи. Коли закінчилися заняття, він виходив останнім. В одній руці він тримав шапку, в іншій картину. На вулиці стояли хлопці, з ними був ОСОБА_5 . Він підійшов до ОСОБА_11 , який спитав його про те, чи він щось до нього говорив, після чого відразу ж наніс йому удар кулаком в обличчя. Від цього удару він впав, а ОСОБА_5 продовжував наносити йому удари руками та, можливо ногами, бо на його руці залишився слід протектора підошви взуття.

Також зазначив, що на подвір`ї школи зі ОСОБА_5 першим не говорив, йому не погрожував, не бив його і не замахувався на нього.

Під час досудового розслідування потерпілий ОСОБА_8 впізнав за фотознімками обвинуваченого ОСОБА_5 серед інших осіб як особу, яка 16 січня 2015 року на території художньої школи нанесла йому тілесні ушкодження, про що свідчить протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31 січня 2015 року, а також вказав на обставини нанесення йому обвинуваченим тілесних ушкоджень, які відповідають його показанням у судовому засіданні, про що свідчить протокол проведення слідчого експерименту від 25 лютого 2015 року за участю потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування, в ході проведення з ним слідчого експерименту, фактично вказав на той же механізм нанесення потерпілому ударів, на який вказав і сам потерпілий, про що свідчить протокол проведення слідчого експерименту від 05 березня 2015 року за участю ОСОБА_5 .

З показань допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 слідує, що 16 січня 2015 року у вечірній час ОСОБА_5 разом з ОСОБА_10 прийшли до художньої школи, щоб зустрітися зі знайомими дівчатами. Вони декілька разів заходили у приміщення школи під час проведення там занять, певною мірою заважали їх проведенню, у зв`язку з чим між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт. Близько 21 години, після закінчення занять, коли учні виходили з приміщення школи, у дворі школи відбулася бійка, в якій ОСОБА_5 наніс ОСОБА_8 тілесні ушкодження.

Як показала свідок ОСОБА_13 , ініціатором бійки був ОСОБА_5 , який перший наніс удар ОСОБА_8 в голову, від якого останній впав. Після цього ОСОБА_5 продовжував бити ОСОБА_8 , який лежав.

З показань свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_10 також слідує, що ОСОБА_5 після падіння ОСОБА_8 на землю, продовжував наносити йому удари.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що бачив, як ОСОБА_5 наносив удари ОСОБА_8 . При цьому свідок зазначив, що коли ОСОБА_8 виходив з приміщення школи після закінчення занять, руки у нього були зайняті, в одній руці він тримав рюкзак, а в іншій картину.

Як слідує з висновку експерта № 27 від 26 січня 2015 року, у ОСОБА_8 при огляді виявлені і підтверджені даними медичних документів тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в правій лобно-скроневій ділянці голови, крововиливів в лівій тім`яно-скроневій ділянці голови, в правій підочній ділянці, на внутрішній поверхні верхньої губи справа, крововиливу з садном на спинці носа більше справа.

Вказані тілесні ушкодження виникли від не менш як п`яти травматичних дій тупого(их) предмету(ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути рука, нога людини чи інші тупі предмети, і по терміну спричинення не суперечать строку 16 січня 2015 року.

Забійна рана голови відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Всі інші ушкодження, як кожне окремо, так і у своїй сукупності, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У висновку експерта також зазначено, що тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_8 , зважаючи на їх множинність та розташування на різних ділянках голови, загалом не характерні для самопадіння, а цілком могли виникнути в процесі побиття.

Оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку про доведеність пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення.

При цьому, твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він діяв у стані оборони, суд до уваги не приймає та визнає їх надуманими і такими, що свідчать про намагання обвинуваченого ухилитися від встановленої законом відповідальності.

Як встановлено судом, будь-яких словесних погроз щодо нанесення обвинуваченому тілесних ушкоджень потерпілий не висловлював, жодних дій, які свідчили б про намір завдати ударів не вчиняв. При цьому, як слідує з показань потерпілого та свідків, руки потерпілого взагалі були зайняті речами.

Натомість, нанесення обвинуваченим удару першим при відсутності реальної загрози, а в подальшому нанесення ударів лежачому потерпілому, на переконання суду свідчить як про відсутність стану необхідної чи уявної оборони, так і про наявність у обвинуваченого прямого умислу на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень.

Пpи пpизначеннi покаpання суд вpаховує, що ОСОБА_5 вчинив умисний злочин проти здоров`я особи, який, вiдповiдно до ст.12 КК Укpаїни, є злочином невеликої тяжкості.

Обставиною, що пом`якшує покаpання, суд визнає вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покаpання, судом не встановлено.

Що стосується особи обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий і до кримінальної відповідальності не притягувався, на диспансерному обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем навчання та за місцем проживання.

Вpаховуючи тяжкiсть вчиненого злочину, його наслiдки, особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покаpання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також iншi обставини справи, у тому числі і стан здоров`я обвинуваченого та його матеріальне становище, суд дiйшов висновку пpо необхідність та доцільність призначення ОСОБА_5 покарання у виді штрафу.

По справі законним представником потерпілого ОСОБА_9 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 заявлено цивільний позов до законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , його матері ОСОБА_6 про стягнення на користь потерпілого завданої злочином матеріальної шкоди у сумі 453,20 грн та моральної шкоди у сумі 15000 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_6 цивільний позов визнали частково, а саме, лише в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Суд вважає, що цивільний позов підлягає задоволенню повністю на підставі ст.23, ст.1166, ст.1167, ст.1168 ЦК України та ч.2 ст.127, ч.1 ст.129 КПК України.

Цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 453,20 грн, що складається з витрат на лікування, обвинуваченим ОСОБА_5 та його законним представником ОСОБА_6 визнається. Розмір матеріальної шкоди підтверджується належними та допустимими доказами, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню повністю.

Враховуючи фізичний біль та страждання, яких потерпілий зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок завданих тілесних ушкоджень, характер, тривалість та обсяг заподiяних потерпілому душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою обвинуваченого щодо нього, приниження гідності потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих та соціальних стосунках, iнші негативні наслiдки, моральну шкоду суд визначає у pозмipi 15000 гpивень, який вважає розумним і справедливим, а тому і в цій частині позов підлягає задоволенню повністю.

Разом з тим, при вирішенні цивільного позову суд вважає необхідним врахувати наступне.

Відповідно до вимог ст.1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами), якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів) відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

З матеріалів справи слідує, що обвинувачений ОСОБА_5 є неповнолітнім, навчається у Рівненському державному аграрному коледжі, стипендії не отримує.

Як встановлено в судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 має на картковому рахунку у ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти у розмірі 1997 грн, що є недостатнім для відшкодування шкоди, завданої злочином. Належних та допустимих доказів щодо наявності в обвинуваченого достатнього майна чи інших джерел доходів для відшкодування шкоди у повному обсязі суду не надано.

Відсутність своєї вини у неналежному здійсненні виховання сина та нагляду за ним законний представник обвинуваченого ОСОБА_5 , його мати ОСОБА_6 , перед судом не довела.

За наведених обставин суд вважає необхідним завдану злочином шкоду в розмірі 15453,20 грн стягнути з неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , а у разі відсутності у нього майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, зазначену суму до його повноліття стягувати з його законного представника матері ОСОБА_6 .

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371,374,376,392-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і призначити йому покарання штраф у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_9 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 задовольнити повністю.

Стягнути зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 453 (чотириста п`ятдесят три) гривні 20 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди від злочину та 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди від злочину, а всього 15453 (п`ятнадцять тисяч чотириста п`ятдесят три) гривні 20 копійок.

На підставі статті 1179 ЦК України, у разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_5 майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди у розмірі 15453 (п`ятнадцять тисяч чотириста п`ятдесят три) гривні 20 копійок, зазначену суму до його повноліття стягувати з його законного представника, його матері ОСОБА_6 .

На вирок суду може бути подана апеляцiя до апеляцiйного суду Рiвненської областi через Рiвненський мiський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1