Справа № 591/7972/14-к Провадження № 1-кс/591/1273/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 жовтня 2014 року м. Суми
В судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримав, просив її задовольнити.
Слідчий проти задоволення скарги заперечував.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено. Тимчасово вилученим також є майно отримане в результаті огляду (ч.2 ст.168 КПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено (ч.5 ст.171 КПК України).
Зазначені положення КПК України регламентують загальний порядок використання як доказів вилучених слідчим речей і документів.
Однак, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення в ході обшуку врегульовано спеціальними нормами, а саме ст.234-236 КПК України.
В силу ч.7 ст.236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Тобто, до тимчасового вилученого в ході обшуку майна відносяться лише речі, вилучення яких не санкціоновано слідчим суддею при винесенні ухвали про дозвіл на обшук.
Судом встановлено, що Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04.11.2013р. санкціоновано обшук у приміщенні підприємства, дана ухвала містить пряму вказівку на можливість вилучення перелічених в протоколі обшуку речей, відшукання знарядь і засобів вчинення злочину.
Правомірність вилучення речей перевірялось в рамках іншої справи за аналогічною скаргою. Так, Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20.11.2013 року відмовлено в задоволення скарги щодо повернення тимчасово вилученого майна.
Таким чином, вилучені речі відповідають визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України критерія, .
На підставі ч.2 ст.321 ЦК України, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Тому, суд вважає, що норми КПК України, які надають право обмежити користування майном особи в інтересах кримінального провадження є спеціальними по відношенню до норм ст.321 ЦК України та власне і є визначеним законом випадком обмеження права власності.
В зв`язку з цим, скарга не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.97, 167, 168, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого судового засідання.

Слідчий суддя ОСОБА_1