Справа №478/1709/15-к 25.01.2016 25.01.2016 25.01.2016
Провадження № 11-кп/784/66/16 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: застосування амністії Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 02 грудня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рені Одеської області, засудженого

23.12.2005 року Київським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.186, ст.69 КК України до 1 року 6 місяців 5 днів позбавлення волі, звільненого 10.06.2006 року по відбуттю строку покарання;

09.04.2013р. Іллічівським районним судом Одеської області за ч.3 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна», ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Одеської області від 16.09.2015 року вирок змінено, дії ОСОБА_6 перекваліфіковано з ч. 3 ст. 187 КК України на ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на 4 роки 6 місяців,

- про звільнення від відбування покарання на підставі ЗУ «Про амністію в 2014 році».

Учасники судового провадження:
Прокурор ОСОБА_7 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги:

Засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році».
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 02 грудня 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році».
Узагальнені доводи апеляційних скарг апелянта:

Апелянт вказує на наявність підстав та необхідність застосування ЗУ «Про амністію в 2014 році».
Вважає, що суд невірно зазначив, що скоєні ним кримінальні правопорушення передбачені ч. 2 ст. 186 КК України, та ч. 3 ст.185 КК України є тяжкими злочинами. На думку апелянта, вони є злочинами невеликої тяжкості, тому судимість за 2005 рік є погашеною, і суд безпідставно відмовив йому в задоволенні його клопотання про застосування амністії.
Зазначає, що суд безпідставно взяв до уваги його характеристику з Казанківської ВК №93, де він відбуває покарання, а також дані про те, що він має 9 стягнень за порушення режиму.
Вказує, що у нього на утриманні знаходяться мати інвалід ІІ групи, бабуся похилого віку, які потребують його моральної та матеріальної підтримки, а також на негативний стан його здоров`я.
Обставини, встановлені судом першої інстанції:

Вироком Іллічівського районного суду Одеської області від 09.04.2013р ОСОБА_6 визнано винним за ч.3 ст. 187 КК України та призначено покарання 9 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Одеської області від 16.09.2015 року вирок змінено, дії ОСОБА_6 перекваліфіковано з ч. 3 ст. 187 КК України на ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців

27.10.2015 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з клопотанням про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році».
Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_6 має дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, які не знято і не погашено у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог п. «в» ст.4 ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, амністія не застосовується до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції:

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про відсутність підстав для застосування відносно ОСОБА_6 ЗУ «Про амністію у 2014 році», перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає її не прийнятною з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. «в» ст.4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні», амністія не застосовується до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 був засуджений 23.12.2005 року Київським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.186, ст.69 КК України до 1 року 6 місяців 5 днів позбавлення волі. Звільнений 10.06.2006 року по відбуттю строку покарання.

Вироком Іллічівського районного суду Одеської області від 09.04.2013р ОСОБА_6 визнано винним за ч.3 ст. 187 КК України та призначено покарання 9 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Одеської області від 16.09.2015 року вирок змінено, дії ОСОБА_6 перекваліфіковано на ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

Твердження засудженого ОСОБА_6 , що скоєні ним злочини є злочинами середньої тяжкості, а судимість за ст. 186 ч.2 КК України погашена, є неспроможними, оскільки суперечать вимогам ч.4 ст.12 КК України.

Відповідно до ч.8 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання не вчинять нового злочину.

ОСОБА_6 звільнений 10.06.2006 року по відбуттю строку покарання за ч.2 ст.186 КК України. Новий злочин вчинив 07.03.2012 року, тобто до закінчення строку погашення попередньої судимості.

Таким чином, судимості за вироками Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2005 року та Іллічівського районного суду Одеської області від 09.04.2013р., якими ОСОБА_6 засуджувався за вчинення тяжких злочинів, не погашені, що відповідно п. «в» ч.1 ст.4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні», ст.8 ЗУ «Про амністію у 2014році» є перешкодою для застосування цієї амністії.
З урахуванням наведеного, інші дані про особу засудженого, на які є посилання у апеляційні скарзі, для вирішення питання про застосування амністії значення не мають.
Отже, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про застосування до нього ЗУ «Про амністію у 2014році». Підстав для скасування або зміни ухвали суду не вбачається.
Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 02.12.2015 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_6 , засудженого вироком Іллічівського районного суду Одеської області від 09.04.2013р за ч.3 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16.09.2015 року вирок змінено,- дії ОСОБА_6 перекваліфіковано на ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» - залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча

Судді: