Справа № 152/1019/15-к
Провадження1-кп/152/65/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 вересня 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді в залі суду кримінальне провадження № 0000205 від 28.05.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого,працюючого електромеханіком Жмеринської дистанції електропостачання, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 28 травня 2015 року біля 13 години, порушуючи п.10.1, п. 16.11 Правил дорожнього руху України за приписами яких перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, керуючи автомобілем "ВАЗ 211440", державний номерний знак НОМЕР_1 по другорядній грунтовій дорозі в напрямку проїзної частини вулиці Дзержинського в с. Пеньківка Шаргородського району Вінницької області, під час проїзду перехрестя, не переконавшись в тому, що зміна напрямку руху буде безпечною, не давши дорогу транспортному засобу, який наближався до перехрещення проїзних частин та рухався по головній дорозі допустив зіткнення з скутером "Honda-Dio" під керуванням ОСОБА_6 та подальший переїзд колесом автомобіля через праву гомілку ОСОБА_6 , яка відповідно до висновку судово-медичної експертизи №24 від 12.06.2015 року в результаті ДТП отримала тілесні ушкодження у виді відкритого уламкового перелому обох кісток правої гомілки зі зміщенням та заходженням відламків з розчавленням м`яких тканин правої гомілки, який ускладнився травматичним шоком 1-2 ступеня. Отриманні ОСОБА_6 тілесні ушкодження в результаті ДПТ відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя під час заподіяння.

Між порушенням ПДР України ОСОБА_3 та наслідками дорожньо - транспортної пригоди є прямий причинний зв`язок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, не заперечував факту вчинення кримінального правопорушення при вище наведених обставинах, розкаявся у скоєному, запевняв суд, що усвідомив свою протиправну поведінку і готовий понести покарання за вчинене кримінальне правопорушення, просив його суворо не карати.

Суду показав, що 28 травня 2015 року біля 13 години, керуючи автомобілем ВАЗ 211440, державний номерний знак НОМЕР_1 по другорядній грунтовій дорозі в напрямку проїзної частини вулиці Дзержинського в с. Пеньківка Шаргородського району Вінницької області, під час проїзду перехрестя, не переконався в тому, що зміна напрямку руху буде безпечною та не дав дорогу транспортному засобу, який наближався до перехрещення проїзних частин та рухався по головній дорозі, в результаті чого допустив зіткнення з скутером "Honda-Dio" під керуванням ОСОБА_6 та подальший переїзд колесом автомобіля через праву гомілку потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_6 втретє на виклик суду не прибула, хоча відповідно до вимог ст. ст. 135, 136, 325 КПК України та положень п.12 Постанови Пленуму ВС України "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів" № 13 від 02.07.2004 року належним чином повідомлялась про дату, час і місце судового засідання в строки, визначені ч.8 ст.135 КПК України, про що свідчать зворотні повідомлення відділення зв`язку про вручення їй судових повісток (а.п.20,27,34), про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутності до суду не надходило. Суд, виконуючи вимоги ст.325 КПК України, заслухав думку учасників судового провадження щодо проведення судового розгляду без потерпілої або про чергове відкладення судового розгляду, та можливість за її відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, і вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності потерпілої, з огляду на вимоги КПК України, положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо справедливого розгляду справи упродовж розумного строку.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно сторони кримінального провадження розуміють зміст цих обставин. Сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 , прокурора у суду немає. Суд також роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому разі вони позбавляються права оскаржувати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Таким чином, суд визнав доведеним, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які полягають у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжке тілесне ушкодження органами досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість його доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 286 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, розкаявся у скоєному, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, позитивно характеризується по місцю постійного проживання та роботи, частково відшкодував потерпілій завдані кримінальним правопорушенням збитки. Ці обставини суд враховує як пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд не вбачає.

З урахуванням цих обставин, суд вважає, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 є необхідним і достатнім покарання у виді позбавлення волі з випробуванням без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки ОСОБА_3 використовує в своїй повсякденній роботі власний транспортний засіб та службовий автомобіль, автомобіль є джерелом його додаткового прибутку, який дозволяє надавати кошти для лікування потерпілої, відповідно позбавлення права керувати транспортними засобами в подальшому ускладнить надання матеріальної допомоги потерпілій, яку обвинувачений надає їй для лікування та оздоровлення.
Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України, зокрема пластмасові уламки корпусу та фар автомобіля, уламки корпусу дзеркала підлягають знищенню; автомобіль "ВАЗ -211440", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 підлягає залишенню у власності ОСОБА_3 ; скутер "Honda-Dio" підлягає залишенню у власності ОСОБА_6 .

Цивільні позови по справі не заявлялися.

Відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 органом досудового розслідування не обирався, відсутні також підстави і для його застосування судом.

Керуючись ст.ст. 368,370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку в один рік і шість місяців не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.2,3,4 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки протягом встановленого судом іспитового строку в один рік і шість місяців не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Речові докази по кримінальному провадженню: пластмасові уламки корпусу та фар автомобіля, уламки корпусу дзеркала - знищити; автомобіль "ВАЗ -211440", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити у власності ОСОБА_3 ; скутер "Honda-Dio" залишити у власності ОСОБА_6 .

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави кошти, витрачені для проведення судової авто - технічної експертизи в сумі 491 гривня 04 копійки.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок вступає в законну силу після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого п.1 ч.2 ст.395 КПК України, якщо апеляційну скаргу на нього не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1