Справа № 466/4259/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/892/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2015 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:
Головуючого-судді : - ОСОБА_2

суддів : - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі : - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові матеріали провадження за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 31 серпня 2015 року, -
за участю прокурора : - ОСОБА_9

потерпілої : - ОСОБА_10

захисника обвинуваченого : - ОСОБА_7

обвинуваченого : - ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком :
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, неодруженого, із вищою освітою, працюючого монтажником ТЗОВ „Дарінет Сервіс, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше несудимого, -
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

За вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 05.08.2013 року близько 23:00 год., знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, під час словесного конфлікту з потерпілою ОСОБА_10 , умисно спричинив останній легкі тілесні ушкодження, а саме: наніс удар правою рукою по правій стороні обличчя потерпілої, штовхнув її, після чого правою рукою наніс їй удар в ділянку живота та наступив ногою на ліву гомілку потерпілої.
Не погоджуючись з даним вироком суду перший заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 31.08.2015, яким ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 1 ст.125 КК України у виді 1 року виправних робіт з відрахуванням в доход держави 10 відсотків із суми заробітку обвинуваченого. На підставі п.1 ч. 1 ст. 49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. В решті вирок залишити без зміни. Мотивує це тим, що вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 31.08.2015 року стосовно ОСОБА_8 є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону в частині звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Висновки суду про доведеність винності обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено, обґрунтовані наявними у провадженні доказами і не оскаржуються. Разом із тим при звільненні ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності суд порушив вимоги ч.8 ст.284 КПК України та ч.5 ст.74 КК України.
Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 31.08.2015, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, та звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, - скасувати і закрити кримінальне провадження. Мотивує це тим, що вирок суду необґрунтований, незаконний і такий, що підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та через неправильне застосування кримінального закону. Зазначає, що висновки суду першої інстанції не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду (п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України), а саме: показаннями «потерпілої» ОСОБА_10 ; висновками експертів №№ 1326 і 105 від 06.08.2013 р. та 04.06.2014 р.; показаннями експерта ОСОБА_11 ; «довідкою від 06.08.2015 р. виданою Цілодобовим травматологічним пунктом Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги»; суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки (п. 2 ч. 1 ст. 411 КПК України), а саме: показання обвинуваченого, який пропонував ОСОБА_10 залишити його квартиру (тобто намагався припинити конфлікт, запобігти його продовженню), захищався від спроб останньої вдарити його, зокрема, триманням рук, що, в свою чергу, не заперечувала сама так звана «потерпіла»; показання свідка ОСОБА_12 , яка стверджувала, що « ОСОБА_10 постійно намагалась вдарити обвинуваченого ОСОБА_8 , а він її стримував, тримаючи за руки»; показання експерта ОСОБА_11 , що синці на руках виникли внаслідок стискання їх пальцями, коли обвинувачений тримав «потерпілу» за руки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази (висновки експертів, показання потерпілої ОСОБА_10 ) і відкинув інші (покази обвинуваченого, покази свідка ОСОБА_12 , доводи сторони захисту щодо невідповідності висновків експертів процесуальним вимогам та їх ґрунтуванні на недопустимих доказах) (п. З ч. 1 ст. 411 КПК України). Отже, згідно ч. 2 ст. 411 КПК України даний вирок суду першої інстанції за невідповідності його висновків фактичним обставинам кримінального провадження, які вплинули на вирішення питання про винуватість обвинуваченого, підлягає безумовного скасуванню. Вважає, що наведене, сукупність всіх досліджених у судовому засіданні доказів однозначно і беззаперечно свідчать про абсолютну невинність обвинуваченого ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , виступ потерпілої ОСОБА_10 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та заперечила апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , виступи обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_13 , які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечили апеляційну скаргу прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та судової справи, дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 до задоволення не підлягає, а апеляційна скарга першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції дослідив докази, які є у кримінальному провадженні, а саме допитав обвинуваченого ОСОБА_8 , який свою винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав та пояснив, що із ОСОБА_10 він проживав у громадянському шлюбі з 2012 року, мали намір узаконити свої відносини і на 30.06.2013 року було призначено їх реєстрацію шлюбу. Однак, до цього часу він передумав одружуватись, про що повідомив потерпілу та попросив її, щоб вона виселилась із його квартири АДРЕСА_2 . ОСОБА_10 не виселялась і постійно вчиняла скандали та сварки. 05.08.2013 р. близько 21-00 год. він, прийшовши додому черговий раз попросив ОСОБА_10 , щоб вона зібрала свої речі і покинула його квартиру. Потерпіла почала сварку, не хотіла збирати речі і виходити з квартири. Тоді він виштовхав її із квартири в коридор і викинув за нею сумку з речами. ОСОБА_10 посиділа на лавці під будинком, потім попросилась в квартиру попити води, після чого знову почала скандал, штовхала його, намагалась його побити. Він, тримаючи її за руки, виштовхував її з квартири, під час чого вона вдарилась до кута стіни та впала. Умисно він їй ніяких тілесних ушкоджень не спричиняв, незначні синяки могли виникнути випадково лише під час виштовхування ОСОБА_10 з квартири. Просить його виправдати, оскільки ніякого правопорушення відносно потерпілої він не вчинив,а лише від неї ж захищався.
Також допитав потерпілу ОСОБА_10 , яка пояснила, що вона з ОСОБА_8 познайомилася у 2012 році та прожила з ним у цивільному шлюбі більше року по АДРЕСА_1 . Спочатку все було нормально, а з червня 2013 року між ними часто виникали конфліктні ситуації, які переростали у сварки та скандали. 05.08.2013 року після 21 години обвинувачений ОСОБА_8 прийшов додому у нетверезому стані, сказав, що немає наміру на ній одружуватись та проживати разом в одній квартирі, а вона дізналась, що він з кимось переписується на сайті знайомств, з приводу чого висловила йому претензії і між ними почалася сварка. Близько 23ї години ОСОБА_8 почав викидати з квартири її речі і виганяти з помешкання. Обвинувачений спочатку вчепився за її лікті, потім замахнувся, щоб вдарити її в обличчя, на що вона відхилилася і вдарилася головою об дверний кут, оскільки стояла біля дверей. В подальшому ОСОБА_8 вчепився правою рукою за її футболку в області грудей, а лівою за пояс штанів та сильно шарпав її від чого футболка і штани порвалися. Після цього обвинувачений кулаком правої руки наніс їй удар в область живота, від якого вона впала, а він своєю лівою ногою наступив їй на ліву ногу.
Крім цього судом першої інстанції досліджені висновки експертиз, а саме :
- висновок експерта № 1326 від 06.08.2013 р., з якого вбачається, що у потерпілої ОСОБА_10 виявлено: синці на руках, на правій молочній залозі, в ділянці лівого кульшового суглобу, лівого гомілково - ступневого суглобу, які утворились від дії тупих предметів, могли виникнути протягом доби 06 серпня 2013 р. і відносяться до легкого тілесного ушкодження і не були небезпечними для життя в момент спричинення. (Т.1, ас. 14);
- довідка від 06.08.2015 р., виданою цілодобовим травматологічним пунктом Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги гр. ОСОБА_10 , з якої вбачається, що вона була 06.08.2015 р. на прийомі в травмпункті з приводу забою м`яких тканин тім`яної ділянки справа, забою правої кисті, забоїв м`яких тканин верхніх кінцівок. (Т.1, а.с. 15-16);
- висновок комісійної судово-медичної експертизи за матеріалами кримінального провадження № 105 від 04.06.2014 р., з якого вбачається, що у потерпілої ОСОБА_10 на момент проведення первинної судово медичної експертизи було виявлено: синці на правому і лівому плечах, на правій молочній залозі, на задній поверхні ділянки правого ліктьового суглобу, в ділянці лівого кульшового суглобу, лівого гомілково - ступневого суглобу. Синці на обох плечах могли виникнути внаслідок стиснення їх пальцями, як продемонструвала потерпіла ОСОБА_10 на зображенні № 1 під час проведення слідчого експерименту. Синці на правій молочній залозі і в ділянці лівого кульшового суглобу могли виникнути внаслідок контакту із рукою, коли ОСОБА_14 схопив її за футболку на грудях та за пояс штанів, як показала потерпіла на зображенні № 3. Синці в ділянці правого плечового суглобу і на задній поверхні ділянки правого ліктьового суглобу могли виникнути внаслідок падіння потерпілої назад і контакту задньої поверхні плеча і ліктя із площиною. Синець на внутрішній поверхні ділянки лівого гомілково ступневого суглобу міг виникнути внаслідок контакту стопи і ділянки внутрішньої кісточки лівої гомілки, коли ОСОБА_14 наступив ногою на стопу потерпілої зверху. Можливий механізм виявлення синців в ділянці правого плеча, правого ліктя та нижньої третини лівої гомілки гр. ОСОБА_10 продемонстровано на зображенні № 5. (Т.1, а.с. 79-80).
Також суд першої інстанції допитав експерта ОСОБА_11 , яка повністю підтримала висновки судово-медичних експертиз, посилаючись на те, що встановлені нею при обстеженні ОСОБА_10 тілесні ушкодження відповідають тим медичним показникам, а саме довідкою травмпункту та рентгенівським знімкам, які були надані на експертизу, та огляду самої потерпілої.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а на думку колегії суддів, судом І інстанції зазначені вимоги не дотримані.

Підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, згідно ч.2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення, також може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Виходячи з норм ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, згідно п.3 ч.1 ст. 413 КПК України, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Водночас на думку колегії суддів, суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду.

Відповідно до ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо: 1) судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення; 2) необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів знаходить, що неповнота судового розгляду полягає у неналежному мотивуванні та упущенні дослідження протоколу слідчого експерименту від 15.10.2014 року.

Водночас судом першої інстанції не врахована така обставина, що з дня події кримінального правопорушення пройшов тривалий час (близько одного року), і процесуальний статус ОСОБА_8 становив, як свідка.

Крім цього належним чином судом першої інстанції недостатньо оцінений висновок комплексної судово-медичної експертизи і не враховано, що ОСОБА_8 захищався від потерпілої ОСОБА_10 та відштовхував її.

Відповідно до ч.2 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Також судом першої інстанції належним чином не вмотивовано, чому суд взяв до уваги одні докази, а інші відкинув.

Відповідно до ч.2 ст. 411 КПК України вирок підлягає скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

За таких обставин у зв`язку із наведеною неповнотою судового розгляду, на думку колегії суддів, вирок суду першої інстанції в силі залишатись не може, підлягає скасуванню.

Крім цього суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме визнаючи винним ОСОБА_8 за ч.1 ст. 125 КК України, звільнив його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Так, відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» суд вправі ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 такої згоди не давав.
Відповідно до ч.8 ст. 284 КПК України, якщо обвинувачений заперечує проти закриття провадження з підстав звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності, у цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому КПК, і суд постановляє обвинувальний вирок зі звільненням обвинуваченого від призначеного покарання.
Цю вимогу закону суд першої інстанції не дотримав, та визнаючи ОСОБА_8 винним за ч.1 ст. 125 КК України не призначив йому покарання.

Відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Наведене вище дає підставу для скасування вироку суду першої інстанції та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, апеляційну скаргу першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 задовольнити частково, вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 31 серпня 2015 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала є остаточною та в касаційному порядку не оскаржується.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4