№ провадження 11-кп/781/66/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 128 (105) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.02.2016 року. м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження №0000790 за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.10.2015 року, якою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Березівка, Олександрійського району, Кіровоградської області, українці, громадянці України, одруженій, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, працює охоронником в ТОВ «Агродар ЛТД», проживає по АДРЕСА_1 , раніше судиму:
-13.11.2014 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ст.128 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт. На підставі п. «В» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнена від призначеного покарання
відмовлено в задоволенні заяви про розстрочку виконання вироку Олександрійського міськрайонного суду від 13 листопада 2014 року про стягнення матеріальної та моральної шкоди в сумі 4 033 грн. 65 коп., що завдана кримінальним правопорушенням

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7

засудженої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_6 вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.10.2015 року засуджена за ст.128 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт. На підставі п. «В» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнена від призначеного покарання.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 33 грн. 65 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 4000 грн.
21.09.2015 року ОСОБА_6 , як заінтересовані особи вказано ОСОБА_8 та відділ ДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції, звернулася до районного суду з заявою про розстрочку виконання згаданого вироку суду.

Суд своєю постановою від 27.10.2015 року відмовив у задоволенні даної заяви, мотивуючи тим, що виконавчий лист у вересні 2015 року пред`явлено до виконання, за постановою про відкриття виконавчого провадження від 14.09.2015 року за виконавчим листом відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду, боржнику була надана можливість добровільно виконати рішення суду до 21 вересня 2015 року. При цьому, судом також прийнято до уваги, що до заяви не надані докази виняткових обставин, тобто відсутні докази таких обставин, що утруднюють виконання вироку суду, а тому викладені в заяві вимоги задоволенню не підлягають.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду, а заяву задовольнити, визначити порядок виконання вироку про стягнення з заробітної плати по 112, 46 грн. щомісячно з місця її роботи на користь ОСОБА_8 , мотивуючи тим, що ухвала суду є необґрунтованою та не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначає, що на її утриманні знаходиться троє дітей: син ОСОБА_9 , 1998 року народження, син ОСОБА_10 , 2003 року народження, донька ОСОБА_11 , 2007 року народження, її заробітна плата в місяць становить 1300 грн., а чоловік не працює, син ОСОБА_9 навчається в аграрному технікумі, двоє дітей син ОСОБА_10 та донька ОСОБА_11 є неповнолітніми та навчаються в Цукрозаводському НВК, а тому дохід їх сім`ї не відповідає вимогам Закону України «Про прожитковий мінімум» на одну особу, а отже, за таких підстав вона не в змозі виконати вирок суду та виплатити потерпілій ОСОБА_8 грошові кошти одноразово в сумі 4033 грн.65 коп.

Заслухавши доповідача, засуджену ОСОБА_6 , яка просила задовольнити її апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення ухвали суду без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до позиції Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної в п. 20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», питання, які виникають під час та після виконання вироку у потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та інших осіб, що стосуються цивільного позову, розглядаються судом за правилами КПК (стаття 539).

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.537 та ст. 539 КПК України під час та після виконання вироку судом вирішуються питання, в тому числі, щодо відстрочки виконання вироку, за клопотанням потерпілого, цивільного відповідача стосовно питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

При цьому, відстрочка або розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим, що роз`яснено в п. 10 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14.

Вказані вимоги закону, як вважає колегія суддів, судом першої інстанції при розгляді клопотання ОСОБА_6 про розстрочку виконання вироку Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.11.2014 року в частині вирішеного цивільного позову були дотримані.

З матеріалів судового провадження вбачається, що вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.11.2014 року, окрім призначення ОСОБА_6 за вчинення злочину покарання, задоволено цивільний позов на користь потерпілої ОСОБА_8 та стягнуто з ОСОБА_6 на користь позивача 4033, 65 грн.

На виконання вироку в частині вирішеного цивільного позову Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області видано виконавчий лист, а постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції від 14.09.2015 року за цим виконавчим документом відкрито виконавче провадження з примусового його виконання.

21.09.2015 року ОСОБА_6 звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з клопотанням про розстрочку виконання вироку суду в частині вирішеного цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином.

Відмовляючи у задоволенні цієї заяви, суд першої інстанції своє рішення обґрунтував відсутністю обставин, зазначених у ст. 373 ЦПК України, що утруднюють виконання вироку в частині вирішеного цивільного позову і такий висновок суду, як вважає колегія суддів, повністю відповідає встановленим обставинам справи, дослідженим доказам та вимогам закону.

За змістом ст. 373 ЦПК України суд вправі відстрочити виконання рішення суду лише у виняткових випадках.

Водночас, відповідно до загальних положень ЦПК і КПК України обов`язок доведення обставин, що утруднюють виконання рішення, покладається саме на заявника, як на заінтересовану особу.

Проте, звертаючись до суду із заявою про розстрочку виконання вироку в частині вирішеного цивільного позову, ОСОБА_6 не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, передбачених ст. 373 ЦПК України, а тому ухвала суду про відмову в задоволенні її клопотання є законною й обґрунтованою та жодні доводи ОСОБА_6 про протилежне, наведені нею в клопотанні та апеляційній скарзі, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, оскільки вони суперечать матеріалам судового провадження.

Зокрема, безпідставними є твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не дотримав вимог закону щодо оцінки доказів і надав перевагу одним доказам, не спростувавши інші, бо матеріали судового провадження доводять, що суд дотримався встановленого процесуальним законодавством принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду обставин справи, аналізує й оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін, та дав належну оцінку представленим ОСОБА_6 доказам.

При цьому та обставина, що ОСОБА_6 має лише матеріальний дохід у вигляді заробітної плати, яка становить 1300 грн., а її син навчається в аграрному технікумі та не працює її чоловік, що за твердженням ОСОБА_6 утруднює виконання рішення, не може бути достатньою підставою для розстрочки виконання вироку в частині вирішеного цивільного позову.

Не надано ОСОБА_6 і доказів на підтвердження відсутності у неї майна, за рахунок якого можуть бути задоволені вимоги стягувача.

Таким чином, посилання ОСОБА_6 як у клопотанні до суду, так і в апеляційній скарзі на скрутне матеріальне становище через те, що її чоловік не працює, на її утриманні знаходиться троє неповнолітніх дітей, не є підставою для розстрочки виконання рішення суду про стягнення матеріальних збитків, завданих злочином.

Крім того, під час апеляційного розгляду засуджена ОСОБА_6 підтвердила, що її чоловік має у власності земельну ділянку у виді паю, яку самостійно обробляє та має господарство.

А тому, досліджуючи вказані обставини, судом першої інстанції було обґрунтовано прийнято рішення про відмову у відстрочці виконання вироку в частині цивільного позову, оскільки ОСОБА_6 не довела виняткових обставин та не надала відповідних належних доказів про неможливість відшкодування заподіяної шкоди.

З врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, яка є законною та обгрунтованою, та задоволення апеляційної скарги засудженої, оскільки при вирішенні питання про відстрочку виконання вироку в частині цивільного позову судом першої інстанції дотримані всі вимоги чинного законодавства і сума боргу, який підлягає стягненню з засудженої ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 є незначним.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.10.2015 року, якою ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні заяви про розстрочку виконання вироку Олександрійського міськрайонного суду від 13 листопада 2014 року про стягнення матеріальної та моральної шкоди в сумі 4 033 грн. 65 коп. без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_12 ОСОБА_13