Апеляційний суд Житомирської області
Ухвала

Іменем України

13 липня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Мельничук Н.М.

суддів: Єрещенка А.М., Велидчука В.М.

з участю прокурора: Селюченко І.І.

потерпілого: ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2

Леонідовича на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 31 травня 2010 року, яким

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4 "а" кв.84, не судимого,

засуджено за ст.128 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 рік.

На підставі п.2,3 ч.І ст.76 КК України покладено на ОСОБА_3 такі обов'язки:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання;

2

періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 3143 грн. та 9000 грн. моральної шкоди.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишено попередній - підписку про невиїзд.

Згідно вироку 14 січня 2010 року, близько 23 години під час конфлікту між ОСОБА_2 та потерпілим ОСОБА_1, який виник на ґрунті неприязні в квартирі підсудного № 84 по вулиці 9-ї П'ятирічки, 13 "а" в смт. Новогуйвинське Житомирського району, підсудний ОСОБА_2, діючи з необережності, передбачаючи настання шкідливих наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, хоча повинен був і міг їх передбачити, штовхнув потерпілого ОСОБА_1 в область грудей від чого той впав на підлогу.

Внаслідок цих дій ОСОБА_2 потерпілий ОСОБА_1 під час падіння на підлогу отримав тілесні ушкодження, які за висновком судово-медичної експертизи № 914 від 17 березня 2010 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 просить помякшити йому міру покарання та зменшити йому розмір відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Посилається на те, що суд при обранні міри покарання не врахував його щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, те що він раніше не судимий, має малолітню дитину, потерпілий не наполягав на суворому покаранні. Також зазначає, що судом безпідставно було задоволено позов потерпілого, оскільки, на думку апелянта, сума у 2743 грн. на лікування та 400 грн. на надання правової допомоги нічим не підтверджується. Також вважає, що задоволення позову про відшкодування моральної шкоди в сумі 9000 грн. є безпідставним, оскільки злочин скоєно з необережності, а сам ОСОБА_2 знаходиться в тяжкому матеріальному становищі.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора про відсутність підстав для задоволення апеляції, самого засудженого який підтримав доводи своєї апеляції, обговоривши доводи апеляції, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_4 у вчиненні злочину, за який він засуджений, підтверджуються доказами, що були досліджені судом першої інстанції, та зміст яких наведений у вироку.

З цього приводу вирок ніким з можливих апелянтів не оспорюється.

Що ж стосується покарання, призначеного ОСОБА_2 судом першої інстанції, то воно, на думку колегії суддів, обрано з додержанням вимог ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого засудженим

З

злочину, даних про його особу, та обставин, що обтяжують та помякшують покарання.

Також не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про відсутність підстав у задоволенні відшкодування матеріальної шкоди у сумі 3143 грн. за лікування та надання правової допомоги, оскільки у матеріалах справи (а.с. 8184) є відповідні розрахункові квитанції на вказану суму. Щодо вирішення судом питання про відшкодування моральної шкоди, то беручі до уваги обставини справи, данні про особу підсудного який має на утриманні малолітню дитину, судом було вірно задоволено частково позов потерпілого.

Отже, підстав для зміни вироку не вбачається.

На підставі наведеного керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 31 травня 2010 року щодо нього, - без змін.