Провадження № 1-в/761/282/2015
У Х В А Л А
Іменем України
17 серпня 2015 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву ОСОБА_4 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення від подальшого відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , засудженого вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 серпня 2013 року за ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України до 3 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2015 року іспитовий строк відмінено та ОСОБА_4 направлено для відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, -

В С Т А Н О В И В :
07 серпня 2015 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_4 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення його від подальшого відбування покарання.

Заяву засуджений ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що на його думку він відбув достатню частину, призначеного йому за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 серпня 2013 року за ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України покарання, що в свою чергу дає право на звільнення його від подальшого відбування покарання на підставі акту амністії.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав свою заяву, проте суду не зміг належним чином пояснити та обґрунтувати на підставі яких саме положень ЗУ «Про амністію у 2014 році» він підлягає звільненню від подальшого відбування покарання.

В судовому засіданні прокурор заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на те, що ОСОБА_4 не є суб`єктом застосування вимог ЗУ «Про амністію у 2014 році».

Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали клопотання, надані матеріали особової справи ОСОБА_4 , суд вважає, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 86 КК України, амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
В судовому засіданні встановлено, що згідно вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 серпня 2013 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України та йому за сукупністю злочинів призначено остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2015 року у зв`язку з чисельними порушеннями покладених на нього обов`язків іспитовий строк відмінено та ОСОБА_4 направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 30 липня 2015 року без змін залишено зазначене рішення Бориспільського міськрайонного суду.

Крім того встановлено, що, відповідно до протоколу затримання особи, ОСОБА_4 05 березня 2015 року, на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2014 року (яка у подальшому була скасована рішенням суду апеляційної інстанції) було затримано для відбування покарання, призначеного вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 серпня 2013 року.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджені за будь-які злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.
ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, яке не поєднане з насильством небезпечним для життя і здоров`я, проте з урахуванням дати його затримання, а саме 05 березня 2015 року та дати постановлення ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2015 року, останній не є особою, що відбула не менше однієї чверті призначеного йому строку основного покарання, що має становити у даному випадку 9 (дев`ять) місяців.
Таким чином, ретельною перевіркою матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено, що він на даний час не відноситься до категорій осіб, визначених ЗУ «Про амністію у 2014 році», щодо яких може бути застосовано положення зазначеного закону, у зв`язку з чим суд прийшов до переконання про відсутність підстав для звільнення останнього від подальшого відбування покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 86 КК України, ст. 537, 539 КПК України, ст. 2, 9, 10 ЗУ «Про амністію у 2014 році», суд, -

П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення його від подальшого відбування покарання в і д м о в и т и.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом 7 днів з дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_1