Справа № 11-809/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 25.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

18 серпня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Миколюка О.В.,

суддів Семенцова Ю.В., Матюшка М.П.,

за участю прокурора Мендрина А.В.,

захисника адвоката ОСОБА_1,

засудженого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у справі, та потерпілого ОСОБА_3 на окремі постанови Баришівського районного суду Київської області від 03 червня 2010 року, 24 червня 2010 року, та на вирок Баришівського районного суду Київської області від 24 червня 2010 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого слюсарем Баришівського ФЕТТ ВАТ «Київоблзаз», ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4. Баришівка Київської області, вул. Котовського, 14, раніше не судимого,

по обвинуваченню у скоєнні злочину за ч.2 ст. 342 КК України визнано невинним та виправдано за відсутністю в діяннях складу злочину.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні опору працівнику правоохоронного органу під час виконання ним службових обовязків.

Так, ніч з 23 на 24 лютого 2008 року працівники ВДАІ Баришівського району УДАІ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 здійснювали добове патрулювання в Баришівському районі Київської області. 24.02.2008 року близько 3 години, перебуваючи біля подвіря будинку № 3-а по вул. Фрунзе в смт. Баришівка Київської області, з метою перевірки документів інспектори ВДАІ ОСОБА_5 та ОСОБА_3 підійшли до автомобіля НОМЕР_1, водій якого незадовго до цього не виконав законну вимогу про зупинку та спробу втекти від працівників міліції. За кермом автомобіля знаходився ОСОБА_6, а в салоні -пасажири ОСОБА_7 та ОСОБА_2. Вказані особи перебували в стані алкогольного сп`яніння.

Законні вимоги інспектора ВДАІ ОСОБА_5 про предявлення документів, водій ОСОБА_6 не виконав та висловився на адресу працівників міліції нецензурною лайкою. Під час цього ОСОБА_7, з метою перешкоджання виконання працівниками міліції своїх службових обовязків, підійшов ззаду до ОСОБА_5, схопив його за шию та намагався відтягнути від автомобіля. Інспектор ВДАІ ОСОБА_3 побіг до ОСОБА_5, щоб допомогти йому звільнитися від захвату ОСОБА_7 В цей час ОСОБА_2, маючи на меті перешкодити діям інспектора Огієнка С.В., а також намагаючись уникнути подальшого спілкування з працівниками міліції та втекти з місця події, також побіг за ОСОБА_4 в сторону ОСОБА_5 та ОСОБА_7 Оскільки ОСОБА_3, знаходячись перед ОСОБА_2, перешкоджав йому втекти з місця події, то останній штовхнув його під колеса автомобіля, внаслідок чого ОСОБА_3 впав на землю перед автомобілем і надалі був збитий ОСОБА_6, який керував автомобілем. Після вчинення цих дій ОСОБА_2 через подвіря ОСОБА_6 втік з місця події.

Дії ОСОБА_2 органами досудового слідства кваліфіковані за ч. 2 ст. 342 КК України, як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обовязків.

Під час судового слідства, обвинувачення, яке предявлене ОСОБА_2 визнано судом не доведеним, оскільки базується на суперечливих показах потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_5, де їх показання спростовуються показаннями інших осіб, а саме ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та дослідженими матеріалами справи.

Судом винесено окремі постанови від 03.06.2010 року та від 24.06.2010 року, в яких зазначено, що прокуратура Баришівського району зривала судові засідання, чим затягувала судовий розгляд справи. Крім незаконного притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2, встановлено і ряд інших обставини, які свідчать про фальсифікацію документів у справі; на неналежне зберігання речових доказів, які з вини прокуратури були втрачені; приєднанні до матеріалів справи речових доказів, які не оглядалися та інше, що призвело до постановлення судом виправдувального вироку щодо ОСОБА_2

В апеляціях прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить вирок та окремі постанови скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Вважає, що висновки суду першої інстанції по відсутність складу злочину і непричетність до нього вчинення ОСОБА_2 є необґрунтованими і не відповідають фактичним обставинам справи. Висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні. Судом належно не мотивовано, при наявності суперечливих доказів, чому він взяв до уваги одні докази і відкинув докази обвинувачення.

В апеляції потерпілий ОСОБА_3 просить вирок та окрему постанову скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, мотивуючи тим, що суд необґрунтовано відкинув його показання та показання потерпілого ОСОБА_5, які вони давали послідовно як під час досудового так і судового слідства. Висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, судом належно не мотивовано, чому він взяв до уваги одні докази і відкинув докази обвинувачення.

В запереченнях на апеляційні скарги виправданий ОСОБА_2 вважає вирок суду законним та справедливим, а посилання апелянта на те, що він ( ОСОБА_2 ) під час досудового та судового слідства, а свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 під час судового слідства змінювали показання, не відповідають дійсності. Тому просить апеляцію прокурора залишити без задоволення, а вирок та окрему постанову суду - без змін.

В запереченнях на апеляцію прокурора на постанову суду від 03.06.2010 року захисник ОСОБА_1 просить відмовити прокурору в задоволенні апеляції, а окрему постанову суду залишити без зміни.

Заслухавши доповідача, ОСОБА_2 та його захисника, які заперечували проти апеляції, думку прокурора, який підтримав апеляції, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції підлягають задоволенню, а виправдувальний вирок і окремі постанови суду скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 327 КПК України виправдувальний вирок постановляється у випадку, коли не встановлено події злочину, коли в діянні підсудного немає складу злочину, а також коли не доведено участі підсудного у вчиненні злочину.

Мотивуючи свій висновок про необхідність виправдання підсудного ОСОБА_2, суд зазначив про відсутність в діяннях ОСОБА_2 складу злочину.

Виправдовуючи підсудного ОСОБА_2, суд прийшов до висновку, що обвинувачення, яке предявлене ОСОБА_2 про опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обовязків є недоведеним, оскільки базується на суперечливих показаннях потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та спростовується встановленими в суді показаннями підсудного ОСОБА_2, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8 та дослідженими матеріалами справи.

Відповідно до п. 3 ст. 369 КПК України вирок чи постанова вважаються такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, коли при наявності суперечливих доказів, що мають істотне значення для висновків суду, у вироку ( постанові ) не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Згідно ст. 65 КПК України доказами в кримінальній справі є всякі фактичні дані, на підставі яких у визначеному порядку орган дізнання, слідчий і суд встановлюють наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: показаннями свідків, показаннями потерпілого, показаннями підозрюваного, показаннями обвинуваченого, висновком експерта, речовими доказами, протоколами з відповідними додатками та іншими документами.

Постановляючи виправдувальний вирок, суд не навів мотиви, з яких він відкинув як докази вини ОСОБА_2 в інкримінованому йому злочині показання потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_3, показання обвинувачених ОСОБА_6, ОСОБА_7, протоколи відтворення обстановки та обставин події з потерпілими ОСОБА_5, ОСОБА_3 та з обвинуваченими ОСОБА_6, ОСОБА_7, протоколи огляду місця події та речових доказів, протоколи очних ставок обвинуваченого ОСОБА_2 з потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Всупереч вимогам закону суд не дав належної оцінки суперечливим показанням обвинувачених ОСОБА_6 ( а.с.118-121 т.2 ), ОСОБА_7 ( а.с. 142 146 т.2 ), під час досудового та судового слідства .

Крім того, судом не було вжито будь яких заходів з метою перевірки тверджень підсудних щодо незаконного тиску на них органами дізнання і слідства при досудовому слідства.

В порушення вимог ч. 1 ст. 323 КПК України суд належним чином не мотивував виправдувальний вирок, не спростував докази по справі про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні опору працівнику міліції.

За цих обставин вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд.

Висновки суду, зазначені в окремих постановах від 03 червня 2010 року та від 24 червня 2010 року не відповідають матеріалам справи, а тому також підлягають скасуванню.

При новому розгляді справи необхідно врахувати наведене, ретельно перевірити всі обставини справи і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляції Барішівського міжрайонного прокурора, потерпілого ОСОБА_3 задовольнити.

Вирок Баришівського районного суду Київської області від 24 червня 2010 року щодо ОСОБА_2 та окремі постанови Баришівського районного суду Київської області від 03 червня 2010 року та від 24 червня 2010 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

С У Д Д І: