печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 січня 2014 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі особи, що подала скаргу, ОСОБА_3 , слідчого в ОВС Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , розглянувши скаргу, яка подана ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого в ОВС Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000393 від 01.11.2013,

В С Т А Н О В И В :
26.12.2013 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову про відмову в задоволенні клопотання від 02.11.2013 у кримінальному провадженні № 0000393 від 01.11.2013.

У скарзі ОСОБА_3 зазначає, що подав до слідчого в ОВС Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 клопотання від 19.11.2013 про визнання недостовірними та такими, що не підтверджені документально показання слідка ОСОБА_5 та вжиття заходів прокурорського реагування у зв`язку із цим.

ОСОБА_3 вказує, що 02.12.2013 слідчим ГПУ ОСОБА_4 за результатом розгляду його клопотання від 19.11.2013 винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

У судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, просив задовольнити з підстав наведених у ній, шляхом визнання незаконними дій та бездіяльності слідчого ГПУ ОСОБА_4 при розгляді клопотання у частині повноти, терміну, винесення постанови з порушенням права ОСОБА_3 на захист, та зобов`язання вказаного слідчого здійснити процесуальні дії у зв`язку із вчиненням, на думку особи, що подала скаргу, злочину ОСОБА_5 , та розглянути законність накладення арешту на майно.

Слідчий ОСОБА_4 , будучи присутнім у судовому засіданні, просив відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її вимог, та вмотивованість оскаржуваної постанови.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення сторін провадження за скаргою, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з поданої скарги, у межах кримінального проводження № 0000393 підозрюваним ОСОБА_3 подано клопотання про скасування постанов про накладення арешту на майно, повернення майна законним власникам, та надання відповіді про прийняті слідством рішення щодо повідомлення ОСОБА_3 про злочин ОСОБА_5 .

02.12.2013 слідчим ГПУ ОСОБА_4 за результатом розгляду клопотання підозрюваного ОСОБА_3 винесено постанову про відмову у задоволенні вимог клопотання від 19.11.2013 щодо визнання показань ОСОБА_6 недостовірними та вжиття до нього заходів прокурорського реагування.

Свою відмову слідчий ОСОБА_4 мотивував тим, що у ході досудового розслідування не отримано даних про те, що показання свідка ОСОБА_5 є недостовірними, оскільки вони повністю підтверджені іншими матеріалами кримінального провадження. Як вказує слідчий у постанові від 02.12.2013, сама незгода ОСОБА_3 з показаннями свідка ОСОБА_5 не є підставою для визнання цих свідчень неправдивими.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Зокрема, у відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути у строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову у задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Глава 21 КПК України регулює питання проведення негласних слідчих (розшукових) дій. Відповідно до ч. 1 ст. 246 КПК України, негласні слідчі (розшукові) дії це різновид слідчих (розшукових) дій, відомості про факт та методи проведення яких не підлягають розголошенню, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 93 КПК України, сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються у порядку, передбаченому ст. 220 цього Кодексу.

Глава 20 КПК України містить вимоги до проведення слідчих (розшукових) дій, як-то допиту, пред`явлення особи, речей, трупа для впізнання, проникнення до житла чи іншого володіння особи, обшуку, огляду, слідчого експерименту, освідування особи, підстави проведення експертизи та питання щодо її організації.

Зі змісту ст. 223 КПК України вбачається, що слідчими (розшуковими) діями є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, підставами для проведення яких є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення мети таких дій.

Встановлено, що ОСОБА_3 у своєму клопотанні від 19.11.2103 не ініціював проведення конкретних слідчих (розшукових) дій, а просив визнати покази свідка ОСОБА_5 недостовірними.

Вирішення питання стосовно допустимості доказів та їхня оцінка належить до компетенції суду на стадії судового розгляду по суті кримінального провадження, та здійснюється судом у порядку ст. 89 КПК України, а не на стадії досудового розслідування.

Виходячи з наведеного, з висновком та обґрунтуванням слідчого ОСОБА_4 суд погоджується та вважає, що подане ОСОБА_3 клопотання не містить вимог про вчинення слідчих дій у межах кримінального провадження, а тому відсутні підстави для скасування постанови слідчого ГПУ ОСОБА_4 від 02.12.2013 про відмову у задоволенні клопотання від 19.11.2013.

З огляду на зазначене вище та керуючись ст. ст. 303, 306, 307, 309, КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого в ОВС Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000393 від 01.11.2013 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1