справа № 642/5715/2015к
провадження №1кп/642/502/2015
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2
сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 раніше неодноразового засудженого:
- 18.04.2014 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі,на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік;
- 19.11.2014 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 5 місяців 14 днів арешту, звільнений 19.11.2014 року з СІЗО за відбуттям строку покарання, вирок Ленінського районного суду від 18.04.2014 року виконується самостійно;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, маючого малолітню дитину-інваліда, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 раніше не судимого
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , 16.04.2015 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, перебуваючи на платформі автовокзалу за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 153, побачили раніше незнайомого ОСОБА_4 який сидів на лавці на вказаній платформі. Після чого, у них виник умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме грошових коштів та мобільного телефону, що належить потерпілому ОСОБА_4 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , діючи умисно з метою власного збагачення, переслідуючи мету відкритого викрадення чужого майна, діючи із корисних спонукань, за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_5 , підійшли до ОСОБА_4 та розпочали з ним розмову, після чого запропонували провести його до таксистів, на що останній погодився. Після чого, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , маючи намір на заволодіння майном ОСОБА_4 , завели останнього до яру, розташованого вздовж вул. Барикадної в м. Харкові, де ОСОБА_5 відкрито витягнув руками з кишені потерпілого ОСОБА_4 мобільний телефон FLI IQ 4416, вартістю відповідно висновку судово-товарознавчої експертизи №263 від 27.05.2015 1333 гривень. Коли ОСОБА_4 почав законно прохати, щоб ОСОБА_6 та ОСОБА_5 повернули йому його майно, то ОСОБА_6 з метою подавлення законних вимог потерпілого, наніс йому один удар кулаком лівої руки в область обличчя. В результаті чого потерпілому ОСОБА_4 спричинено згідно висновку судово-медичної експертизи №1505-ая/15 від 22.04.2015 року наступні тілесні ушкодження: ділянка травматичної припухлості м`яких тканин на правій щоці, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Після чого, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення втекли та розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_4 матеріальні збитки на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні спочатку не визнав повністю, та пояснив, що 16.04.2015 року приблизно о 23-24 годині він зустрівся з ОСОБА_5 та вони разом пішли додому. На вулиці Полтавський Шлях, він побачив, сидячого на лавці чоловіка, який був в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_6 згадав, що в нього є знайомий таксист та в нього виникло бажання допомогти раніше незнайомому йому чоловіку, так як час був пізній. Вони з ОСОБА_5 підійшли до потерпілого та він запропонував йому допомогу, розповів про таксі, яке стоїть за ринком «Казка» на вулиці Полтавський Шлях. Потерпілий погодився та вони пішли разом до таксі. Коли вони дійшли, то ОСОБА_6 побачив, що знайомого таксиста не було, після чого він повідомив це ОСОБА_4 та пішов далі у напрямок дому, але потерпілий все одно йшов за ними. Коли ОСОБА_6 побачив потерпілого, який йшов за ними, він сказав останньому, що таксі не буде, щоб він йшов назад. ОСОБА_4 зупинився, хитаючись, а ОСОБА_6 пішов додому. Потім він вийшов до магазину, ідучи по дорозі біля яру, він знайшов телефон та повернувся до дому, поклав його, та чекав, що може хтось подзвонить. Зранку, наступного дня, коли телефон запросив пін-код, вирішив витягнути сім-картку. ОСОБА_6 згадав що його знайомому потрібен був телефон, він йому подзвонив та запропонував телефон. Також пояснив, що він не наносив потерпілому тілесних ушкоджень та на досудовому слідстві себе оговорив. В наступному змінив свої свідчення, провину визнав та пояснив що самостійно вирішив пограбувати ОСОБА_4 в зв`язку з чим витягнув в нього з кишені телефон та рукою відштовхнув потерпілого. Розкаюється в скоєному та прохає його строго не наказувати.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні не визнав повністю, та пояснив, що 16.04.2015 року на ОСОБА_9 він зустрівся з ОСОБА_6 , вони поспілкувалися та пішли додому повз термінал. Побачили чоловіка, який сидів на лавці. ОСОБА_6 підійшов до нього та про щось з ним розмовляв, ОСОБА_5 цей момент подзвонила дружина. ОСОБА_5 спитав у ОСОБА_6 , про що він говорив з чоловіком, він сказав, що останньому потрібне таксі. Вони всі разом дійшли до яру, ОСОБА_5 йшов попереду, та почув, як ОСОБА_6 повідомив чоловіку, що таксі не має. ОСОБА_5 зауважив, що весь цей час він розмовляв по телефону зі своєю дружиною. Потім ОСОБА_6 зупинився, ймовірно що по нужді, потім він його наздогнав. Після чого, ОСОБА_5 з ОСОБА_6 пішли додому. До свідка ОСОБА_10 він з ОСОБА_6 пішли наступного дня, та ОСОБА_5 чув, що останній розмовляв з ОСОБА_10 стосовно телефону, та він не бачив, як ОСОБА_6 брав гроші у свідка. Також пояснив, що він не наносив тілесних ушкоджень потерпілому та не забирав у нього телефон. Зранку, за день або два до 26 травня, дня обрання йому запобіжного заходу, біля пі`їзду, він був затриманий робітниками міліції. На досудовому слідстві ОСОБА_5 не визнавав себе винним. В подальшому в судовому засідання свою провину визнав частково пояснивши що попередньої домовленості на здійснення пограбування між ним та ОСОБА_6 не було. Він весь час йшов попереду і моменту пограбування не бачив. Після чого ОСОБА_6 показав йому телефон потерпілого і він дізнався що ОСОБА_6 пограбував ОСОБА_4 . Провину визнає в тому що спільно з ОСОБА_6 , в подальшому, реалізовували вкрадений телефон. Розкаюється в скоєному.
Допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторін кримінального провадження свідок обвинувачення, ОСОБА_10 , пояснив, що з ОСОБА_6 він знайомий давно. Одного дня, у вечірній час, потерпілому на телефон подзвонив ОСОБА_6 та сказав, що він продає телефон. Так як, на цей момент потерпілому потрібен був телефон , він дав свою згоду на зустріч с ОСОБА_11 . ОСОБА_10 зустрівся з ОСОБА_11 та купив в нього телефон без сім-картки. ОСОБА_5 в цей момент знаходився рядом з ОСОБА_11 та розмовляв по телефону, в розмову не втручався. Через 2-3 місяці, потерпілому подзвонили робітники міліції та розповіли, що телефон, який він купив у ОСОБА_11 був крадений. Також пояснив, що телефон він повернув. Зауважив, що з ОСОБА_5 він знайомий не був та під час зустрічі з ОСОБА_6 не вів з ним ні якої розмови.
Відповідно до вимог ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.
Згідно до положень ст. 92 КПК України обов`язок доказування провини обвинуваченого покладається на слідчого та прокурора. На обґрунтування обвинувачення прокурором було суду надано матеріали кримінального провадження і заявлено клопотання про огляд в судовому засіданні в якості доказів провини обвинувачених протоколів слідчих дій, інших процесуальних документів, зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування та висновків експертів, після дослідження яких, суд дійшов висновку, що крім визнання обвинуваченим ОСОБА_11 та частковим визнанням обвинуваченим ОСОБА_5 своєї провини в інкримінованому їм злочині, їх винуватість у скоєнні вищезазначеного діяння знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджується сукупністю наступних досліджених в судовому засіданні доказів:
- показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який у судовому засіданні пояснив, що 16 квітня 2015 року у нічний час, він сидів на платформі Холодна Гора. В цей день він вживав спирті напої, а саме пиво та 50 грам горілки, але знаходився в адекватному стані та при свідомості. До нього підійшли ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 запропонував провести його до таксисту, який знаходиться неподалеку, на що він дав свою згоду та вони пішли у напрямок до такси. Вони підійшли до яру, ОСОБА_5 повідомив, що таксі не буде та почав нишпорити по кишенях, дістав з карману мобільний телефон та ОСОБА_6 наніс йому удар кулаком однієї руки в область щелепи, після чого у потерпілого потемніло в очах та він впав. Через деякий час він піднявся, привів себе в охайний стан, пішов с місця події, та на такси доїхав до себе до дому. Наступного дня, ОСОБА_4 звернувся до міліції з заявою. Також пояснив, що ОСОБА_5 був одягнений у синю спортивну толстовку с капюшоном, ОСОБА_6 був одягнений у спортивну куртку. Також пояснив, що з підсудними він йшов добровільно, та станом на цей день телефон йому повернений. В подальшому подав суду письмову заяву з проханням розглядати справу за його відсутність та пояснив що не має претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених;
- вищезазначеними поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 . Оцінюючи зазначені свідчення з огляду на вимоги ст.ст.85,86,87 КПК України суд вважає їх належними та допустимими, оскільки зазначений свідок послідовно давав аналогічні свідчення і протягом досудового слідства;
- протоколом огляду від 27.05.2015 року, згідно якого у присутності понятих був проведений огляд речі, а саме мобільного телефону FLY 4416 IQ IMEI: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , який добровільно надав для огляду громадянин ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 та пояснив, що в квітні 2015 року він придбав його у знайомого по імені ОСОБА_12 за 350 грн.;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 27.05.2015 року з фото таблицею до протоколу огляду від 27.05.2015 року, згідно з якого у присутності понятих, потерпілий ОСОБА_4 заявив, що впізнає ОСОБА_13 , який знаходився під №3;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 27.05.2015 року з фото таблицею до протоколу огляду від 27.05.2015 року, згідно з якого у присутності понятих, потерпілий ОСОБА_4 заявив, що впізнає ОСОБА_6 , який знаходився під №2;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 02.06.2015 року з ілюстративним матеріалом до протоколу проведення слідчого експерименту від 02.06.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_4 , у присутності понятих, на яких ОСОБА_4 вказує на лавку, на якій він сидів, коли до нього 16.04.2015 року підійшли ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , на магазин, на магазин «АТБ» на АДРЕСА_4 , на будинок біля яру, біля яких він проходив 16.04.2015 року, коли ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вели його до яру, на місце в яру, де його пограбували та вказує, як йому кулаком лівої руки ОСОБА_6 вдарив по правій щоці;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.06.2015 року, згідно з якого у присутності понятих, свідок ОСОБА_10 заявив, що на фото №2, зображений хлопець, який приходив до нього додому приблизно 20-го квітня 2015 року, коли ОСОБА_6 продав йому мобільний телефон;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.06.2015 року з фото таблицями до протоколу проведення слідчого експерименту від 17.06.2015 року за участю ОСОБА_6 , у присутності понятих, на яких ОСОБА_6 вказує на лавку, на якій сидів потерпілий ОСОБА_4 , на магазин по вул. Єлізарова, на магазин «АТБ», на зупинку по вул. Барикадній, біля яких вони проходили, коли вели ОСОБА_4 до яру, на провулок, на який вони звернули з вул. Барикадної, та через який опинилися в яру, на місце в яру, де він та ОСОБА_5 пограбували ОСОБА_4 , та як ОСОБА_6 наніс ОСОБА_4 в яру удар кулаком лівої руки по правій частині обличчя;
- висновком судово-медичної експертизи №1505-ая/15 від 22.04.2015 року, згідно з яким громадянину ОСОБА_4 причинені наступні тілесні ушкодження: ділянка травматичної припухлості м`яких тканин на правій щоці. Ці ушкодження утворилися від ударної дії тупих предметів та могли бути отримані за 1-6 діб до огляду. Цей висновок підтверджується виглядом, характером пошкоджень. За ступенем тяжкості:ділянка травматичної припухлості м`яких тканин викликала незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2 «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Суд критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_6 в частині ствердження останнього про непричетність ОСОБА_5 до пограбування ОСОБА_4 оскільки вони спростовуються зібраними по справі допустимими доказами, що наведені вище, сукупність яких дозволяє зробити висновок про доведеність пред`явленого обвинувачення. Доводи ОСОБА_6 в цій частині суд вважає такими що зроблені з метою допомогти ОСОБА_5 уникнути покарання. Твердження обвинуваченого ОСОБА_5 щодо необізнаності останнього про намір ОСОБА_6 здійснити пограбування ОСОБА_4 судом також відхиляються оскільки вони спростовуються пояснення потерпілого які ставити під сумнів у суду підстав немає. Доводи ОСОБА_5 суд вважає такими що мають за мету спосіб захисту щоб уникнути покарання оскільки вони також спростовуються дослідженими письмовими доказами які судом визнані належними та припустимими. Доводи захисту щодо наявного протиріччя між підозрою що вручена 22.06.15 року ОСОБА_5 та підозрою врученою 27.05.15 року ОСОБА_6 так само як і заяви щодо недозволених методів досудового слідства під час затримання ОСОБА_5 судом відхиляються оскільки відповідно до вимог ст. 279 КПК України прокурор має можливість на досудовому слідстві змінювати повідомлення про підозру та відповідно до ст. 291 КПК України саме в обвинувальному акті викладаються фактичні обставини кримінально правопорушення які прокурор вважає встановленим, а порушення законодавства під час затримання ОСОБА_5 є предметом прокурорської перевірки під час якої обвинувачений та його захисник не позбавлені права оскаржувати слідчому судді дії та бездіяльність органу досудового розслідування. На думку суду на доведеність правильності кваліфікації дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зазначені доводи не впливають оскільки поясненна обвинувачених на досудовому слідстві судом в основу вироку не беруться. При цьому суд відхиляє заяву сторони захисту щодо визнання неналежним доказом протоколу слідчого експерименту від 17.06.2015 року з фото таблицями за участю ОСОБА_6 , де у присутності понятих останній підтверджував безпосередню участь ОСОБА_5 в пограбуванні ОСОБА_4 оскільки саме присутність понятих дозволяє стверджувати про належність та припустимість зазначеного доказу.
Таким чином, допитавши потерпілого, обвинувачених, свідка, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що винуватість обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, знайшла свого підтвердження в судовому засіданні і тому суд його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України.
Також, знайшла свого підтвердження і вина обвинуваченого ОСОБА_5 в відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, тому суд його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України.
Досліджуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, неодружений.
Досліджуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не судимий, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні малолітню дитину - інваліда.
Обставинами, які пом`якшують провину ОСОБА_6 суд визнає щире каяття та відсутність з боку потерпілого претензій.
Обставини, які обтяжують провину ОСОБА_6 судом не встановлені.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд визнає щире каяття, відшкодування потерпілому матеріальних та моральних претензій, наявніст на утриманні дитини інваліда.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлені.
Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують провину, скоєння злочину під час іспитового строку за минулим вироком, його організаційну роль під час скоєння злочину, та вважає що він повинен нести покарання пов`язане з позбавленням волі, оскільки його виправлення не можливо без ізоляції від суспільства з відбуванням покарання в кримінально виконавчому закладі.
Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують його провину і вважає, що він повинен нести покарання пов`язане з позбавленням волі, так як його виправлення не можливо без ізоляції від суспільства з відбуванням покарання в кримінально виконавчому закладі.
Разом з тим, враховуючи наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин, данні про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , те що він раніш не судимий, відшкодував потерпілому матеріальні та моральні збитки, дитина інвалід потребує постійної матеріальної допомоги що можна визнати винятковими обставинами суд вважає можливим та необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання нижче від найнижчої межі передбаченої санкцією статті 186 ч.2 КК України.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Розподілити процесуальні витрати відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд,
Визнати винним ОСОБА_6 у скоєнні злочину передбачено ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України приєднати до основного покарання частково не відбуте покарання по вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 18.04.2014 року, остаточно призначивши ОСОБА_6 до відбуття 4 (чотири) роки та 1 (один) місяць позбавлення волі з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 28.05.15 р., продовживши застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою в Харківській УВП У ДПС України Харківської області №27 до набрання законної сили вироку.
Визнати винним ОСОБА_5 у скоєнні злочину передбачено ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання, з застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі з відбуттям покарання в кримінально виконавчій установі закритого типу.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 28.05.15 р., продовживши застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою в Харківській УВП У ДПС України Харківської області №27 до набрання законної сили вироку.
Речовий доказ мобільний телефон FLI IQ 4416 вважати повернутим потерпілому ОСОБА_4 .
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 судові витрати за проведення судово - дактилоскопічної експертизи № 75 від 29.03.2014 р. в розмірі 393 грн.12 коп. та за проведення судово - трасологічної експертизи №74 від 30.03.2014 р. в розмірі 393 грн.12 коп. на користь держави.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційноїінстанції.

Суддя ОСОБА_1