Справа № 539/3610/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2015 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лубни кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, раніше судимого: 16.11.2001 року Лубенським міським судом за ч.3 ст.185, ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 02.09.2005 року; 08.11.2007 року Лубенським міським судом за ч. 3 ст.185 ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого 20.02.2012 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України ,-

В С Т А Н О В И В :
28.08.2015 року близько 12 години ОСОБА_4 перебуваючи у будинку по АДРЕСА_2 помітив пральну машинку «Рига - 8», швейну машинку «Ленінград», пір`яну подушку розміром 70x70 см. та металеву каструлю нержавіючої сталі об`ємом 5 л., які вирішив таємно викрасти.

ОСОБА_4 , повторно, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання впевнившись, що за ним піхто не спостерігає, таємно шляхом вільного доступу викрав швейну машинку «Ленінград» вартістю 400 гривень, та металеву каструлю нержавіючої сталі об`ємом 5 л. вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи - 93 грн. 75 коп., належні ОСОБА_5 з якими покинув місце вчинення злочину, та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , повторно реалізовуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, таємно шляхом вільного доступу викрав пір`яну подушку розміром 70x70 см. вартістю 180 грн. і пральну машину марки « Рига - 8» вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи 300 грн. , належні ОСОБА_5 , з якими покинув місце вчинення злочину , та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 973 грн. 75 коп.

28.08.2015 року, близько 20 години ОСОБА_4 , проходячи поблизу будинку за адресою : м. Лубни, вул. П. Осипенка, 49, помітив у салоні автомобіля «Рено Кенго», що стояв поруч, шкіряний гаманець, який вирішив таємно викрасти.

ОСОБА_4 , повторно, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, через незачинені водійські дверцята проник до салону автомобіля марки «Рено Кенго» д.н.з. НОМЕР_1 , з якого таємно викрав шкіряний гаманець вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи від 18.09.2015 року 66, 67 грн., в якому знаходилися гроші в сумі 2000 гривень, належні ОСОБА_6 , паспорт громадянина України, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_6 , технічний паспорт на автомобіль марки «Мітсубісі Паджеро».

Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав матеріальних збитків потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 2066 грн. 67 коп.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Свою винуватість в інкримінованому діянні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю і показав, що він дійсно вчинив два епізоди таємного викрадення чужого майна. Із оцінкою та вартістю предметів злочину погодився та не заперечував з даного приводу. Матеріальну шкоду відшкодував потерпілим повністю під час досудового розслдівання.

З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим суті пред`явленого йому обвинувачення та тих обставин справи, які ніким не оспорюються, суд, розглядаючи провадження відповідно до положень ст. 337 ч. 1 КПК України, тобто, в межах висунутого обвинувачення, не маючи сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 за пропозицією прокурора, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України, обсяг доказів, що підлягали дослідженню, обмежив допитом обвинуваченого і вивченням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого .

Кваліфікацію суспільно небезпечних діянь обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка, два епізоди), що вчинена повторно - суд находить правильною.

Вина обвинуваченого знайшла своє підтвердження і доведена повністю належним та допустимими доказами.

Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі ст. 66 КК України, обставиною, що по`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Згідно довідок Лубенської КЦМЛ на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває ( а.с. 68-69).

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Врахувавши викладене в сукупності, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства і вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі , проте із подальшим звільненням від відбування даного виду покарання з випробуванням протягом визначеного судом іспитового строку та покладенням на обвинуваченого обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України .

Керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 ( трьох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання призначеного вироком суду з випробуванням на іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази: шкіряний гаманець коричневого кольору, паспорт громадянина України, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_6 , технічний паспорт на автомобіль « Мітсубісі Паджеро» д.н.з. НОМЕР_2 , повернути потерпілому ОСОБА_6 як володільцю даного манйна та документів.

Металеву каструлю з неіржавіючої сталі об`ємом 5 літрів, дерев`яний ящик від швейної машини марки « Ленінград» та пральну машину марки « Рига 8» повернути потерпілій ОСОБА_5 як власнику даного майна.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом 30 діб з моменту його проголошення до апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд .

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1