Вирок
Іменем України
05 січня 2016 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі :

головуючого ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. м. Бердичів Житомирської області, гр-на України, одруженого, з середньою освітою, військовослужбовця в/ч польова пошта НОМЕР_1 (водія лінійного наглядача лінійно кабельного взводу батареї управління військової частини), зареєстр. та прож. АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ст. 407 ч.4 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

03 квітня 2014 року військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 контрактної служби солдат ОСОБА_4 прибув для подальшого проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та того ж дня наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 №2 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення та призначено на посаду водія - лінійного наглядача лінійно кабельного взводу батареї управління військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .

01 вересня 2015 року солдату ОСОБА_4 наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 №92-РС присвоєно чергове військове звання старший солдат.

Відповідно до ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби збройних Сил України обов`язком старшого солдата ОСОБА_4 як військовослужбовця Збройних Сил України, є захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, він зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Згідно вимог ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, та зобов`язує додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, наказів командирів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону» від 06 грудня 1991 року № 1932-ХІІ визначено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію. Указом Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року оголошено проведення часткової мобілізації та, відповідно, введено особливий період.

06 жовтня 2015 року старший солдат ОСОБА_4 згідно наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 №228 від 05 жовтня 2015 року вибув до військової частини НОМЕР_3 для проходження військово-лікарської комісії, куди з`явився 12 жовтня 2015 року близько 08 години для проходження військово-лікарської комісії.

Однак, старший солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби за контрактом, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 12 жовтня 2015 року близько 19 год. 00 хв., більш точний час слідством не встановлено, старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем контрактної служби військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , маючи об`єктивні можливості для проходження військової служби, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу командування військової частини та без поважних причин, в порушення ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби збройних Сил України, ст.ст. З, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах особливого періоду самовільно залишив військову частину НОМЕР_3 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та до 06 листопада 2015 року проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував.

06 листопада 2015 року старший солдат ОСОБА_4 з`явився до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та в судовому засіданні дав пояснення, які повністю співпадають із фабулою обвинувачення, фактичними обставинами справи та погодився з їх юридичною кваліфікацією, що запропонована стороною обвинувачення.

Крім того обвинувачений показав, що залишив військову частину в зв`язку із складними сімейними обставинами.

Винуватість обвинуваченого повністю підтверджується :

- документами про те, що він на даний час та на час вчинення кримінального правопорушення є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 з військовим званням старший солдат;

- витягом з наказу №228 від 05.10.2015 року відповідно до якого обвинувачений був направлений для проходження військово-лікарської комісії до в/ч НОМЕР_3 ;

- виписним епікризом про те, що обвинувачений з 12.10.2015 року по 13.10.2015 року знаходився на лікуванні у в/ч НОМЕР_3 , стан здоров`я задовільний, самовільно залишив військову частину;

- картою медичного огляду військовослужбовця від 24.11.2015 року, згідно якої обвинувачений придатний для проходження військової служби.

Оцінивши викладені докази в їх сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує його дії за ст. 407 ч. 4 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Злочин, передбачений ст. 407 ч.4 КК України, є тяжким злочином.

Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем проходження служби посередньо.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є : повне визнання вини, щире розкаяння у скоєному.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого по справі, не виявлені.

Вказані вище обставини суд вважає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та відповідно знижують суспільну небезпечність особи обвинуваченого, тому суд вважає можливим та необхідним, призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, із переходом до іншого, більш м`якого виду покарання, а саме у виді арешту.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді двох місяців арешту з відбуванням покарання на гауптвахті.

Строк покарання рахувати з моменту фактичного поміщення засудженого до гауптвахти.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1