31.08.2015 Справа № 367/4682/14-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біліївка Володарського району Київської області, маючого середню спеціальну освіту, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого вироком Вишгородського районного суду Київської області від 18.11.2013 р. за ч. 3 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю, вироком Вишгородського районного суду Київської області від 25.12.2013 р. за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі,

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Прилуки Чернігівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , працюючого майстром АНТК ім ОСОБА_9 , неодруженого, маючого неповну вищу освіту, не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в:
16.09.2013 р., приблизно о 18 год 55 хв, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_6 та невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_10 (відносно якого матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження), перебуваючи біля приміщення залізничного вокзалу станції «Ірпінь», що по вул. Центральна, за попередньою змовою, розподіливши між собою ролі, з метою відкритого викрадення майна з метою заволодіння їх майном підійшли до ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . З метою подолання можливого опору потерпілих невстановлена слідством особа на ім`я ОСОБА_10 притиснув до паркану ОСОБА_12 , а ОСОБА_7 - ОСОБА_8 та, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, наказали їм віддати цінні речі.

Потерпілий ОСОБА_11 , сприймаючи погрози як реальну загрозу для свого життя та здоров`я, наказав ОСОБА_12 віддати мобільний телефон моделі «Noкia» вартістю 30,00 грн., який він напередодні дав йому у користування. ОСОБА_12 віддав цей телефон невстановленій слідством особі на ім`я ОСОБА_10 .

Після цього ОСОБА_7 разом з невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_10 почали нишпорити по кишеням ОСОБА_11 і ОСОБА_10 забрав з кишені його куртки ніж в шкіряному чохлі коричневого кольору, вартістю (зі слів потерпілого) 1 500,00 грн. ОСОБА_7 забрав з правої кишені джинсів потерпілого ОСОБА_8 мобільний телефон моделі «Samsung GX3530», вартістю (зі слів потерпілого) 350,00 грн. з сім карткою оператора мобільного зв`язку «МТС» (яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє) і гроші в сумі 30,00 грн., а з лівої руки потерпілого забрав аудіо колонку вартістю (зі слів потерпілого) 150,00 грн. та флеш-картку на 8 Гб, вартістю (зі слів потерпілого) 150,00 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 намагався зняти з середнього пальця правої руки потерпілого ОСОБА_8 золотий перстень, однак останній почав чинити опір. З метою подолання опору потерпілого ОСОБА_7 наніс удар по нозі потерпілого і почав викручувати палець з перстнем. Побоюючись за своє життя та здоров`я, потерпілий ОСОБА_8 самостійно зняв з середнього пальця правої руки золотий перстень вартістю (зі слів потерпілого) 3 000,00 грн. та передав ОСОБА_7 .

ОСОБА_6 весь цей час стояв неподалік та спостерігав за тим, щоб їх злочинні дії не були викриті.

Заволодівши майном, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та невстановлена слідством особа на ім`я ОСОБА_10 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, розподіливши кошти порівну.

В результаті злочинних дій, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та невстановленої слідством особи на ім`я ОСОБА_10 , потерпілому ОСОБА_8 спричинені матеріальні збитки на суму 4 650,00 грн.

Своїми діями ОСОБА_7 скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно.

ОСОБА_6 зазначеними вище діями скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні ОСОБА_6 по суті не визнав себе винним у інкримінованому йому злочині. Вказував, що 16.09.2013 р. (точний час не пам`ятає) він приїхав з м. Києва на залізничний вокзал м. Ірпіня Київської області. Там зустрів ОСОБА_7 , який запропонував піти розібратись з ОСОБА_13 . Вони пішли в сторону гаражів, де підійшли до потерпілого ОСОБА_14 і ще одного хлопця. ОСОБА_15 почав відбирати у хлопців речі, погрожував та завдавав ударів потерпілому. Після цього вони пішли до ломбарду, збули викрадене майно та поділили кошти.

ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину у інкримінованому йому злочині не визнав, відмовився давати показання.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченими своєї вини, їх вина у скоєнні злочину підтверджується наступним:

- показаннями потерпілого ОСОБА_14 , який в судовому засіданні повідомив, що 16.09.2013 р. він зі своїм знайомим ОСОБА_16 поблизу залізничного вокзалу м. Ірпіня Київської області йшли в сторону коледжу. Біля гаражів їх наздогнали обвинувачені та хлопець на ім`я ОСОБА_15 . ОСОБА_7 вдарив його по нозі, притиснув до залізобетонної плити і наказав віддавати все, що в них є. Він сказав ОСОБА_12 , щоб він віддав їм мобільний телефон, який нещодавно дав йому у користування. ОСОБА_12 віддав мобільний телефон. Коли з його пальця ОСОБА_7 почав знімати золотий перстень, він намагався пручатись, але після того, як почали викручувати пальці, він віддав його сам. Потім ОСОБА_7 разом з Пашою почали ритися по його кишеням, звідки забрали мобільний телефон, колонку, флешку, ніж в шкіряній кобурі. Обвинувачений ОСОБА_6 весь цей час стояв поблизу та дивився по сторонам;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання від 25.09.2013 р. (а.с. 214-219), згідно яких потерпілий ОСОБА_14 впізнав серед представлених йому осіб ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які здійснили його пограбування 16.09.2013 р.;

- листом ПТ «Ломбард «УМКВ і Компанія» від 26.09.13 № 893 (а.с. 221-223), згідно якого ОСОБА_7 здав в ломбард золотий перстень;

- розпискою ОСОБА_8 , якою підтверджується повернення потерпілому викраденого у нього золотого перстня (а.с. 39).

Невизнання обвинуваченими своєї вини у вчиненні злочину суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинений злочин.

Суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_6 на те, що він та ОСОБА_7 не приймали участі у пограбуванні ОСОБА_8 , оскільки таке твердження спростовується показаннями потерпілого ОСОБА_8 , які суд вважає послідовними та правдивими.

Обираючи ОСОБА_6 міру покарання, суд враховує, що він скоїв тяжкий злочин, його роль у скоєнні злочину, те, що він характеризується посередньо, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого, суд не знаходить.

Обставин, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого суд не знаходить.

Враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому, призначаючи йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбування покарання з випробуванням і встановлює іспитовий строк з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Обираючи ОСОБА_7 міру покарання, суд враховує, що він скоїв тяжкий злочин, його роль у скоєнні злочину, те, що він характеризується посередньо, раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого, суд не знаходить.

Обставин, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого суд не знаходить.

Враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, суд вважає, що виправлення ОСОБА_7 неможливе без ізоляції його від суспільства, а тому, призначає йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 186 КК України.

Зважаючи на те, що ОСОБА_7 18.11.2013 р. та 25.12.2013 р. був засуджений Вишгородським районним судом Київської області за злочини, вчинені ним як до так і після злочину, за який він притягується до кримінальної відповідальності по даній справі, суд остаточне покарання призначає за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань.

Суду не надано доказів наявності по справі речових доказів та процесуальних витрат.

Керуючись ст.ст. 28, 70, ч. 2 ст. 186 КК України, ст.ст. 100, 128, 373, 374 КПК України суд, -

з а с у д и в:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- періодично з`являтись в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації.

До вступу вироку у законну силу запобіжний захід ОСОБА_6 у виді домашнього арешту залишити без змін.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироками Вишгородського районного суду Київської області від 18.11.2013 р. та 25.12.2013 р. остаточну міру покарання призначити у виді 10 (десяти) років позбавлення волі із конфіскацією майна, що є його особистою власністю.

Зарахувати у строк відбування ОСОБА_7 покарання термін попереднього ув`язнення з 13.02.2013 р. по 27.02.2013 р. та покарання, відбуте ним за вироками Вишгородського районного суду Київської області від 18.11.2013 р. та 25.12.2013 р.

До вступу вироку у законну силу запобіжний захід ОСОБА_7 не обирається, оскільки він відбуває покарання.

На вирок до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд може бути подано апеляцію на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, визначених ст.ст. 394, 473 КПК України.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, у разі неподання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги з дня вирішення апеляційної скарги по суті.

Суддя: ОСОБА_1