1-кп/357/983/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.12.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

суддя - ОСОБА_2

суддя - ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003696 від 12 вересня 2015 р. щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з базовою середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_1 , раніше не судимого, -

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні сина ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючого, з базовою середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , ІПН: НОМЕР_2 , раніше судимого:

1) 30.03.1995 р.н. Київським обласним судом за ч.3 ст.ст.17-81, 86-1, ч.3 ст.140, ч.1 ст.89, 42 КК України (в ред.1960 р.) до 10 р. 6 міс. п/волі, звільненого 14.10.1998 р. на підставі ст.2 ЗУ про амністію від 24.07.1998 р.;

2) 22.12.2000 р. Лисянським районним судом Черкаської обл. за ч.2 ст.142, ч.1 ст.222, 42 КК України (в ред.1960 р.) до 6 р.п/волі, звільненого 01.12.2005 р. умовно-достроково на невідбутий термін 9 міс. 4 дн.;

3) 09.04.2009 р.н. Білоцерківським міськрайонним судом Київської обл. за ч.1 ст.121 КК

України до 5 р.п/волі, звільненого 20.06.2012 р. умовно-достроково на невідбутий термін 1 р. 6 міс. 6 дн.;-

обох обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 ч.3 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
12 вересня 2015 р. близько 09 год. 20 хв., ОСОБА_9 , який раніше вчиняв розбій, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, переслідуючи злочинний намір, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з проникненням у приміщення, взявши з собою, з метою залякування продавця магазину ножі, проникли до магазину «Насолода», розташованого за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Чапаєва, б.64.

Перебуваючи у приміщенні торгового залу вказаного магазину, ОСОБА_8 , з метою відведення уваги продавця: потерпілої ОСОБА_13 від подальших злочинних дій нападників, попросив останню показати йому товари, які знаходилися на прилавку за її спиною.

ОСОБА_14 , в свою чергу, скориставшись тим, що поте рпіла повернулася спиною до торгівельного залу та не спостерігала за його діями, зайшов за прилавок магазину, де дістав ніж, який заздалегідь взяв з собою для вчинення злочину, висловив потерпілій ОСОБА_13 вимогу щодо передачі йому грошових коштів з каси магазину, погрожуючи при цьому застосуванням фізичного насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я останньої у випадку невиконання його вимог. Однак потерпіла почала чинити активний спротив, в ході якого штовхнула ОСОБА_14 , в результаті чого він впав на ОСОБА_8 , який в той час перескочив через прилавок та знаходився біля потерпілої. Остання, скориставшись цим, вибігла з магазину та почала кликати на допомогу.

ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , злякавшись того, що можуть бути викриті та затриманні громадянами, з місця вчинення злочину втекли та у подальшому були затримані працівниками міліції.

Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_14 вину у скоєнні інкримінованого їм злочину визнали повністю і ствердили обставини злочину, зазначені в обвинуваченні. При цьому ОСОБА_14 показав суду, що дійсно приїхав разом з ОСОБА_8 11.09.2015 р. до м. Біла Церква з метою працевлаштування. При собі мав невеликий рюкзак, в якому були особисті речі: запальничка, цигарки, мисливський ніж. Не зустрівши знайомого, який обіцяв їх працевлаштувати, у зв`язку з відсутністю коштів, переночували на горищі багатоповерхового будинку, а вранці 12.09.2015 р. близько 09 год. направилися в сторону автомобільної траси. По дорозі, помітивши магазин «Насолода», вирішили заволодіти грошовими коштами, які могли бути в магазині. Домовившись між собою та узгодивши дії, зайшли в приміщення магазину, де ОСОБА_8 згідно домовленості почав відволікати увагу продавчині, запитував її про товар, внаслідок чого вона повернулася до них спиною, а він( ОСОБА_15 ), зайшов за прилавок та підійшов до потерпілої. Демонструючи останній мисливський ніж, який тримав перед собою, висунув їй вимогу віддати «касу». Продавець почала чинити активний опір, відштовхнула його від себе, почала при цьому кричати. Він( ОСОБА_15 ) впав на ОСОБА_8 , який в цей час був позаду нього, і вони вдвох впали на підлогу.

Продавчиня скористалася цим і вибігла з магазину, де кричала та кликала на допомогу.

Злякавшись того, що можуть бути викриті та затриманні громадянами, вони з місця вчинення злочину втекли та у подальшому, приблизно через 30 хв., були затримані працівниками міліції. Ножі, які мали при собі, були вилучені при затриманні.

У скоєному розкаюється, просить суворо не карати, врахувати наявність на утриманні малолітнього сина.

ОСОБА_8 ствердив покази ОСОБА_14 та зазначив, що дійсно, намагаючись знайти роботу, на пропозицію ОСОБА_9 , 11.09.2015 р. разом з останнім приїхали до м. Біла Церква. При собі мав кухонний ніж, запальничку, цигарки, паспорт, телефон. Не знайшовши роботи та не маючи грошових коштів, переночували на горищі будинку, а вранці вирішили вчинити пограбування магазину. Домовившись та узгодивши дії, зайшли в приміщення магазину, де він ( ОСОБА_16 ) почав відволікати увагу продавчині, а ОСОБА_17 в цей час зайшов за прилавок та підійшов до неї. Між ними виникла якась сутичка, намагаючись допомогти ОСОБА_18 , він ( ОСОБА_16 ) також перескочив через прилавок і в цей час ОСОБА_17 від поштовху продавчині впав на нього. Обоє не втрималися на ногах, а продавчиня скориставшись цим, почала кричати та кликати на допомогу, вибігла з магазину на вулицю.

Злякавшись того, що можуть бути викриті та затриманні громадянами, з місця вчинення злочину втекли, однак в подальшому були затримані працівниками міліції.

У скоєному розкаюється, просить суворо не карати, врахувати факт наявності у нього тяжкого захворювання, хворого батька, який потребує постійної сторонньої допомоги.

Потерпіла ОСОБА_13 направила суду заяву про відсутність будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинувачених.

Визнаючи себе повністю винними та не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_8 просили суд не досліджувати докази щодо фактичних обставин справи, зібрані під час досудового розслідування і після роз`яснення їм положень ч.3 ст. 349 КПК України у суду немає сумнівів в добровільності та істинності їх позиції.

Прокурор та захисники обвинувачених не заперечували проти задоволення клопотання обвинувачених і суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд вважає, що вину ОСОБА_14 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їм дій доведено у повному обсязі і їх дії вірно кваліфіковані за ст.187 ч.3 КК України, оскільки ОСОБА_14 , який раніше вчинив розбій, та ОСОБА_8 вчинили напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб та поєднаний з проникненням у приміщення.

Призначаючи міру покарання обвинуваченим, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особи винних, обставини справи, роль кожного при вчиненні злочину.

Тяжких наслідків від злочину не наступило, потерпілою ОСОБА_13 цивільний позов не заявлено.

ОСОБА_14 раніше неодноразово судимий, перебуває на обліку лікаря нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю з 21.07.2014 р., як особа за місцем відбуття покарання за попереднім вироком суду характеризується позитивно.

Ті обставини, що ОСОБА_14 чистосердечно розкаюється у вчиненому, своїми діями сприяв розкриттю злочину, готовий нести передбачену законом відповідальність за вчинене, має на утриманні малолітнього сина суд розцінює як пом`якшуючі покарання.

Обтяжуючою покарання обставиною щодо ОСОБА_14 суд розцінює рецидив злочину.

ОСОБА_8 раніше не судимий і вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризуються виключно позитивно, має тяжке захворювання, батько обвинуваченого також важко хворий і потребує постійного стороннього догляду. При цьому ОСОБА_8 чистосердечно розкаюється у вчиненому, своїми діями сприяв розкриттю злочину, готовий нести передбачену законом відповідальність за вчинене.

Наведені вище обставини щодо ОСОБА_8 суд розцінює як такі, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і вважає можливим щодо нього застосувати ст.69 КК України призначивши основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, за якою його визнано винним.

Обтяжуючих покарання обставин щодо ОСОБА_8 судом не встановлено.

Враховуючи всі наведені вище обставини в їх сукупності, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_14 та ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і їм доцільно призначити їм покарання у виді позбавлення волі.

Суд рахує, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинувачених.

Речові докази: 2 ножі, вилучені під час ОМП 12.09.2015 р., які передані на зберігання до камери схову речових доказів (квитанції №1630/2015,1632/2015 від01.10.2015 р.) необхідно знищити.

Процесуальні витрати у провадженні за проведення експертиз: судово-датилосокпічної експертизи - у розмірі 343 грн. 98 коп.; судової експертизи холодної зброї - 429 грн. 66 коп., в загальній сумі 773 грн. 64 коп., підлягають відшкодуванню з обвинувачених на користь держави, в рівних частинах з кожного.

Запобіжний захід щодо обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_8 застосовано у виді тримання під вартою до 29 грудня 2015 р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_10 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.187 ч.3 КК України і з застосуванням ст.69 КК України призначити покарання - 5(п`ять) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві особистої власності.

Строк відбування покарання рахувати з 12 вересня 2015 р.

ОСОБА_11 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.187 ч.3 КК України і призначити покарання - 7(сім) років позбавлення волі з з конфіскацією всього майна, належного йому на праві особистої власності.

Строк відбування покарання рахувати з 12 вересня 2015 р.

Стягнути з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати в сумі 773 грн. 64 коп.- в рівних частинах, по 386 грн. 82 коп. з кожного.

Запобіжний захід обвинуваченим до вступу вироку в законну силу залишити попередній - тримання під вартою в Київському СІЗО УДПС України в м. Київ та Київській області.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів після отримання копії вироку - ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та протягом зазначеного терміну з дня його проголошення - іншими учасниками провадження.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_19 Закаблук