Єдиний унікальний номер справи 185/3792/15-к
Провадження № 1-кп/185/284/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 липня 2015 року Колегія Павлоградського міськрайонного суду

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

секретаря - ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000001 від 05січня 2015 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, одруженого, з вищою освітою, офіційно працюючого у ТОВ «Інвест-Пак» на посаді різноробочого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 260, ст. 336 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :
15.11. 1999 року ОСОБА_5 призваний на строкову військову службу до в/ч НОМЕР_1 внутрішніх військ МВС України, на посаду стрільця.

18.12.1999 року ОСОБА_5 прийнято військову присягу на вірність українському народові.

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_2 Національної гвардії України МВС України №21 від 07.06.2004 року, ОСОБА_5 23.06.2004 року звільнено в запас, з присвоєнням військового звання - старший сержант, посада майстер стрілової зброї.

22.07.2011 року ОСОБА_5 поставлений на облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ), як звільнений в запас, без зняття з обліку як військовозобов`язаний який підлягає призову за мобілізацією, з відповідною відміткою у обліковій карті до військового квитка МО НОМЕР_3 виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 від 15.11.1999 року.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №454/2014 від 06.05.2014 року оголошено часткову мобілізацію на території України, у тому числі у Запорізькій області, протягом 45 днів, з числа військовозобов`язаних, у тому числі резервістів.

28.05.2014 року на виконання зазначеного ІНФОРМАЦІЯ_5 видано розпорядження №556/135, щодо комплектування рот охорони мобілізаційними ресурсами шляхом відбору та призначення військовозобов`язаних до складу Національної гвардії України Міністерства внутрішніх справ України.

Крім цього, відповідно до п.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадянин зобов`язаний під час мобілізації з`явитися до військових частин або на збірні пункти військових комісаріатів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках або розпорядженнях військових комісарів).
Також відповідно до п.2 ст.24 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.
Відповідно до ст.65 Конституції України « захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України».

Так 02.06.2014 року ОСОБА_5 будучи військовозобов`язаним, який перебуває в запасі у військовому званні - старший сержант, військової посади майстер стрілової зброї та особою, яка підлягає призову за мобілізацією, перебуваючи за місцем постійного проживання: АДРЕСА_2 , отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_6 для проходження військової служби за мобілізацією, про що поставив свій підпис в документі «розписка про виклик» від 02.06.2014 року.

Будучи офіційно повідомленим про обов`язкову явку до ІНФОРМАЦІЯ_6 для проходження військової служби за мобілізацією ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою ухилення від призову за мобілізацією, усвідомлюючи, що він є військовозобов`язаними та приймав присягу на вірність українському народові, в порушення п.3, ст.22, п. 2 ст.24 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 06.05.2014 року та ст.65 Конституції України, з мотивів явної неповаги до Збройних сил України та діючої влади в Україні свідомо не з`явився до призовного пункту ІНФОРМАЦІЯ_6 , в термін зазначений у розписці, тобто до 06.06.2014 року, а став підшукувати шляхи виїзду з місця постійного проживання.

З цією метою ОСОБА_5 03.06.2014 року виїхав з м. Запоріжжя до м. Марганець Дніпропетровської області, а 05.06.2014 року здійснив виїзд в зону проведення антитерористичної операції, тобто до тимчасово окупованої території м. Донецька, де вступив до лав незаконної озброєної терористичної групи батальйон «Восток», підконтрольний самопроголошеній «Донецька народна республіка».

Крім того, у період з червня по липень 2014 року ОСОБА_5 , перебуваючи у м. Донецьку та Донецькій області, діючи у супереч Конституції України, відповідно до якої «на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом. Політичні партії та громадські організації не можуть мати воєнізованих формувань», являвся активним членом та приймав участь у самостійно створеному радикально налаштованому, не передбаченому законом збройному формуванні батальйон « ІНФОРМАЦІЯ_7 », який підконтрольний самопроголошеній «Донецька народна республіка» (далі ДНР), яка діє на території Донецької області в зоні проведення антитерористичної операції.

Вказане збройне формування має на озброєнні придатну для використання вогнепальну, вибухову та іншу зброю, займається залякуванням населення, захопленням населених пунктів, будівель, військових частин, адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування, що призводить до дестабілізації суспільно політичної ситуації у державі, захопленням чи заволодінням у інший спосіб зброєю, боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами, а також будівництво укріплень з метою протидії діяльності осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції та забезпечення власної злочинної діяльності.

Так, у червні 2014 року ОСОБА_5 , діючи умисно, всупереч положенням Конституції України з метою участі у самостійно створеному радикально налаштованому, не передбаченому законом збройному формуванні батальйон « ІНФОРМАЦІЯ_7 », який підконтрольний самопроголошеній « ІНФОРМАЦІЯ_8 », добровільно, із власної ініціативи прибув до автовокзалу м. Донецьк, де зустрівся з невстановленою особою -позивний « ОСОБА_8 », який супроводив його на територію раніше захопленої військової частини, яка розташовувалась поблизу зупинки громадського транспорту «Мотель», у Калінінському районі м. Донецька.

Територія вказаної військової частини, була захоплена самостійно створенимрадикально налаштованим, не передбаченим законом збройним формуванням батальйон «Восток», як місце дислокації озброєних груп, проведення інструктаж щодо подальших противоправних, озброєних діянь на території південно-східних областей України.

Того ж дня ОСОБА_5 , усвідомлюючи що зазначене збройне формування діє незаконно на території проведення антитерористичної операції, у м. Донецьку та Донецьк області, дії якого спрямовані на дестабілізацію суспільно-політичної обстановки та підрив інститутів державності України, добровільно погодився вступити до її складу та приймати активну участь у діяльності збройного формування батальйон «Восток», який підконтрольний самопроголошеній «ДНР», після чого отримав стрілецьку зброю - автомат «Калашникова», два магазини з набоями до нього, камуфльовану форму і позивний « ОСОБА_9 », та протягом червня 2014 року пройшов інструктаж і навчання щодо ведення та діяльності збройного формування батальйон «Восток», під керівництвом невстановленої особи - позивний « ОСОБА_10 ».

Далі, наприкінці червня 2014 року ОСОБА_5 разом з іншими членами самостійно створеного радикально налаштованого, не передбаченого законом збройного формування батальйон: «Восток», отримавши боєприпаси та стрілецьку зброю: гранати РГД-5 (кількість одиниць не встановлено), автоматами Калашникова та набоями до них (кількість одиниць не встановлено), кулемет «Утес» - 1шт, та набоями до нього (кількість одиниць боєприпасів не встановлено) і автоматичний гранатомет станковий (АГС) 1шт, були направлені на Савур-Могилу, яка знаходиться на території Донецької області.

Відповідно до нового місця дислокації, у коло його обов`язків входило чергування з використанням стрілецької зброї автомат Калашникова, на заздалегідь облаштованих укріпленнях та озброєна протидія військовослужбовцям Збройних сил України та співробітникам правоохоронних органів України, які брали участь у антитерористичні операції на території Донецької області, а також подальше їх недопущення на підконтрольну самопроголошеній ДНР територію сходу України, де перебував до кінця липня 2014 року.

06.01.2015 року злочинна діяльність ОСОБА_5 в участі у самостійно створеному радикально налаштованому, не передбаченому законом збройному формуванні батальйон «Восток», який підконтрольний самопроголошеній «ДНР» була припинена співробітниками УСБУ в Запорізькій області, під час затримання за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_2 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 2 ст. 260 КК України, як участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікуються за ст. 336 КК України, як ухилення від призову за мобілізацією.

Під час судового розгляду 02 липня 2015 року між прокурором Запорізької області радником юстиції ОСОБА_11 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора, у кримінальному провадженні №0000001, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.01.2015 року з одного боку, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260, ст. 336 КК України, і його захисником адвокатом ОСОБА_6 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472, 473 КПК України в приміщенні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Дніпровська, 135, було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та його правової кваліфікації за ч. 2 ст. 260, ст. 336 КК України, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, а саме те, що підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за ч. 2 ст. 260 КК України у вигляді 5 (п`ять) років позбавлення волі, за ст. 336 КК України 2 (два) роки позбавлення волі, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнити від відбуванням покарання з випробуванням на 3 роки, відповідно до п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Таким чином, зміст угоди про визнання винуватості, укладеної 02 липня 2015 року між прокурором Запорізької області та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити й призначити узгоджену в ній міру покарання, та інші, передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260, ст. 336 КК України в обсязі обвинувачення. Йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому ОСОБА_5 повідомив про добровільність своєї позиції, просив затвердити угоду про визнання винуватості, та призначити йому узгоджене покарання.

Прокурор у судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_5 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесене до категорії тяжких, ст. 336 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесене до категорії середньої тяжкості.

Колегія суддів переконалась, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. При цьому колегією суддів з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання. Колегія суддів переконалась, що умови угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Покарання, запропоноване сторонами, є покаранням у межах санкцій ч. 2 ст. 260, ст. 336 КК України, відповідає положенням КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Колегією суддів не встановлено жодних підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між сторонами, та призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання.

Речові докази у кримінальному провадженні розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 475 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 02 липня 2015 року між прокурором Запорізької області ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000001 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260, ст. 336 КК України.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260, ст. 336 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 260 КК України 5 років позбавлення волі;

за ст. 336 КК України 2 роки позбавлення волі;

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на три роки, та зобов`язати його відповідно до п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В строк відбування покарання ОСОБА_5 зарахувати знаходження з моменту затримання, тобто з 06 січня 2015 року.

Запобіжний захід ОСОБА_5 обраний у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Речові докази у кримінальному провадженні: - паспорт громадянина України НОМЕР_4 виданий на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - 1 шт., який долучений до матеріалів провадження;

- записну книжку у обкладинці світло-зеленого кольору «Super» -1 шт.;

- ноутбук «АСЕР» серійний номер NXM12EU0 1 шт.;

- ноутбук «Lenovo» серійний номер СВ22148591 1шт. ;
- мобільний телефон «Нокіа» модель 105, імей НОМЕР_5 з сім картою «МТС» № НОМЕР_6 -1 шт., які зберігаються у камері збереження речових доказів СВ УСБУ в Запорізькій області повернути обвинуваченому ОСОБА_5
- повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_6 для проходження військової служби за мобілізацією від 02.06.2014 залишити в матеріалах провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя : ОСОБА_1

Судді : ОСОБА_2

ОСОБА_3 .