АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/1298/15-к Номер провадження 11-кп/786/635/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.3 ст.185 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:
Головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 червня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, раніше судимого,-

- 27.08.2012 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ст.ст. 69, 70 КК України на 6 місяців арешту;

- 02.10.2012 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.3 ст.185, ст.69, ч.4 ст.70 КК України на 6 місяців арешту. Звільнився 27.02.2013 року по відбуттю строку покарання;

- 25.04.2014 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.69 КК України на 6 місяців арешту. Звільнився 05.12.2014 року по відбуттю строку покарання;

- 01.04.2015 року Великобагачанським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців,-

засуджено за ч.3статті 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

Відповідно до ч.4 статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за цим і попереднім вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 01.04.2015 року остаточно обрано ОСОБА_8 до відбуття покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 100 КПК вирішено долю речових доказів.

За змістом вироку суду ОСОБА_8 , визнаний винуватим у тому, що віну січні 2015 року, шляхом віджиму склопакету проник до будинку ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав його побутову техніку та особисті речі, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1750 грн. 10 коп.

У поданій апеляції захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 посилаючись на надмірну суворість призначеного його підзахисному покарання просить вирок змінити та звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. На обґрунтування своїх вимог посилається на визнання ним своєї вини, каяття та активне сприяння розкриттю злочину, незначний розмір матеріальної шкоди, негативне ставлення засудженого до скоєного та вроджені психічні вади обвинуваченого.

Інші учасники провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримання поданої апеляції, думку прокурора ОСОБА_6 про законність і обґрунтованість судового рішення та безпідставність поданої апеляції, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки майна, поєднаної з проникненням у житло, тобто злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України за обставин, викладених у вироку суду та правильність правової кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Твердження апелянта про те, що районний суд призначив обвинуваченому за вчинене надмірно суворе покарання, не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.

Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_8 будучи раніше неодноразово судимим на вчинення умисних корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, та після чергового звільнення з місць позбавлення волі майже одразу вчинив новий умисний злочин проти власності.

Із мотивувальної частини вироку видно, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, конкретні обставини справи, розмір та характер заподіяної шкоди, дані про особу винного, стан його здоров`я, незадовільну характеристику, а також щире каяття у вчиненому, сприяння розкриттю злочину, незначний розмір матеріальної шкоди та негативне ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, у зв`язку з чим обрав Бауму мінімальне покарання в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України.

З огляду на особу винного, який неодноразово засуджувався за вчинення умисних корисливих злочинів, за відсутності виключних обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину та відсутності обставин, які б характеризували його виключно позитивно, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість виправлення засудженого без ізоляції його від суспільства.

Отже, з урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги захисника про надмірну суворість покарання, наявність додаткових обставин та підстав для пом`якшення покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ті обставини, на які посилається апелянт, належно були враховані судом першої інстанції, який обрав ОСОБА_8 за вчинене справедливе покарання.

У той же час вбачається, що при призначенні остаточно покарання суд першої інстанції не врахував певні особливості його призначення і допустив помилку.

За змістом пункту 23 керівних роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від24.10.2003року «Про практику призначення судами кримінального покарання» якщо за попереднім вироком особу було засуджено із застосуванням статей 75,79,104 КК України, а за знову винесеним до покарання , що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Як вбачається зі змісту резолютивної частини вироку місцевий суд визначив ОСОБА_8 остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України, часткового приєднавши до покарання обраного за даним вироком, невідбуте покарання за попереднім вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 01.04.2015 року, яким він засуджений на 4 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців.

Проте, згідно вироку який нині оскаржується, ОСОБА_10 вчинив злочин у січні 2015 року, тобто до ухвалення першого вироку, яким він засуджений із застосуванням ст.75 КК України.

Отже, призначаючи остаточне покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів суд допустив помилку, оскільки ці вироки повинні виконуватись самостійно.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 червня 2015 року відносно ОСОБА_8 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання суду на застосування ч.4 ст. 70 КК України.

Вважати засудженим ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.

Вирок Великобачанського районного суду Полтавської області від 01.04.2015 року щодо ОСОБА_8 - виконувати самостійно.

В решті вирок Миргородського міськрайонного суду від 13.06.2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
(підпис) (підпис) (підпис)
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4 .
Згідно з оригіналом
Суддя: ОСОБА_2