В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.06.2015 Справа №607/9359/15-к

Тернопільський міськрайонний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000992 від 19 квітня 2015 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, тимчасово не працює, судився вироком від 22 лютого 2011 року Тернопільського міськрайонного суду за ч. 1 ст. 186,ч. 2 ст. 296, із застосуванням ст. ст. 69,70 КК України , на 2 роки позбавлення волі ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2015 року близько 16 години у ОСОБА_3 який перебував у приміщенні торгового залу супермаркету "Сільпо" по вулиці Живова,15-А у м Тернополі виник злочинній намір направлений на таємне викрадення чужого майна.

Зреалізовуючи вказаний злочинний намір ОСОБА_3 в цей же день та час , підійшов до одного з прилавків у торговому залі вказаного супермаркета , переконавшись, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, таємно викрав три дитячі іграшки : "Сімб міні-човник" вартістю 85,07 гривень, "Автомобіль" вартістю 18,99 гривень, "Рятувальний гелікоптер" вартістю 107,35 гривень, з іншого прилавку дві пляшки горілки торгової марки "Мороша" об"ємом 0,7 л. по 50,7 гривень, чим спричинив Товариству з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" матеріальну шкоду на загальну суму 312,81 гривня .

Із викраденими іграшками та горілкою ОСОБА_3 направився до виходу із торгового залу "Сільпо", однак, пройшовши повз розрахункові каси супермаркету, виконавши всі дії,які вважав необхідними для доведення злочину до закінчення, злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, оскільки був виявлений працівником охорони вказаного супермаркету.

Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку ) вчинене повторно.

28 травня 2015 року між представником потерпілого ОСОБА_6 з однієї сторони, та обвинуваченим ОСОБА_3 з іншої сторони, на підставі ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України, в приміщенні СВ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області, укладено угоду про примирення.

Згідно із вказаною угодою представник потерпілого ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України. ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за вчинене кримінальне правопорушення у виді обмеження волі на строк 1(один) рік , на підставі ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання, зі встановленням іспитового строку , та отримана згода ОСОБА_3 і представника потерпілого ОСОБА_6 на його призначення. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з таких мотивів:

Згідно зі ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання, при цьому вирок повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків .

Відповідно до правил п. 1) ч. 1 ст. 468, ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим .

Прокурор у підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні 28 травня 2015 року між представником потерпілого та обвинуваченим угоди про примирення, вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України не порушені, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджену в угоді міру покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , його захисник ОСОБА_5 просять затвердити вказану угоду про примирення та призначити ОСОБА_3 узгоджену в ній міру покарання. При цьому, ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який буде застосований щодо нього в результаті затвердження угоди про примирення, і надав свою згоду на його призначення.

Представник потерпілого ОСОБА_6 також просить затвердити угоду про примирення від 28 травня 2015 року , повністю усвідомлює зміст укладеної з обвинуваченим угоди про примирення , наслідки укладення й затвердження даної угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості .

Суд шляхом проведення опитування сторін судового провадження переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид узгодженого покарання, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення й затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, в тому числі, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом. представник потерпілого ОСОБА_6 - повністю усвідомлює зміст укладеної з обвинуваченим угоди про примирення та наслідки укладення й затвердження даної угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність усіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку ) вчинене повторно, а тому його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за якою ОСОБА_3 необхідно призначити узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 369, 370, 371 ,373, 374, 376, 394, 471, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 28 травня 2015 року між представником потерпілого ОСОБА_6 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_3 з іншої сторони у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000992 від 19 квітня 2015 року.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 28 травня 2015 року, покарання у виді 1 (одного ) року обмеження волі .

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддяОСОБА_1