справа № 201/7692/14к
провадження № 1кс/201/3190/14
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2

розглянувши за участю представника скаржників ОСОБА_3 та у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на бездіяльність старшого слідчого з ОВС СУ ФР ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська звернулися ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна. В обґрунтування скарги зазначили, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 27.05.2014 року було надано дозвіл на проведення обшуку за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , який проводився співробітниками податкової інспекції. Під час обшуку було тимчасово вилучено майно, але до теперешнього часу вилучені предмети не визнанні речовими доказами та спірне майно не повернуто скаржникам.

Представник скаржників просив зобов`язати слідчого повернути вилучене майно, з підстав у скарзі викладених.

Слідчий надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, проти задоволення даного клопотання заперечував, посилаючись на його безпідставність.

Статтею 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 КПК України; 4) у разі скасування арешту.

Статтею 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. У клопотанні цивільного позивача, слідчого, прокурора про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, іншої особи для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Статтею 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, яке підлягає арешту; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі; 4) заборону розпоряджатися або користуватися майном у разі її передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали. Ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено. Копія ухвали надсилається слідчому, прокурору, підозрюваному, обвинуваченому, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 27.05.2014 року було надано дозвіл співробітникам СУ ФР Міндоходів у Дніпропетровській області на проведення обшуку, що підтверджується копією вказаної ухвали наявної у матеріалах справи. Під час обшуку було тимчасово вилучено майно, яке скаржники просять повернути їм, шляхом винесення рішення про зобов`язання слідчого вчинити ці дії. Слідчий у встановленому законом порядку звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпроптеровська з клопотанням про накладання арешту на спірне майно. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 червня 2014 року клопотання було задоволено та накладено арешт на спірне майно, що підтверджується копією відповідної ухвали у матеріалах справи, тому підстави для задоволення скарги на бездіяльність слідчого СВ ФР Міндоходів у Дніпропетровській області відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 132, 167, 169, 171,173 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1