Справа № 274/5114/15-к
Провадження №1-в/0274/635/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.12.2015 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1 ,

за участю секретаря. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,

помічника судді. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,

представника РВК (№73) . . . . . . . . . . . . . . .. . . . . . . . . . . . ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області в режимі відео конференції з приміщенням Райківської виправної колонії в Житомирській області №73 справу за заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого: 1) 26.08.1988 року за ст. 81 ч.3, 25 КК України до 3 років позбавлення волі умовно, за результатами перегляду вироку направлений для відбуття 1 року 9 місяців 22 днів позбавлення волі у виправно-трудовій колонії, звільнений 09.05.1991р. умовно-достроково на 6 місяців; 2) 25.05.1994 року за ст.101 ч.3 КК України до 10 років позбавлення волі, звільнений 15.02.2003р. умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 12 днів; 3) 03.06.2004 року за ст.ст.185 ч.2, 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнився 16.09.2005р. умовно-достроково на 3 місяці 28 днів,
в с т а н о в и в:
На розгляд до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_6 з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_6 засуджений: 24.03.2008 року Ічнянським районним судом Чернігівської області за ст.115 ч.1 КК України до 10 років позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання - 26.09.2007 року, кінець строку - 26.09.2017 року.

Засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 08.07.2008 року. Під час тримання в Городищенській ВК №96 м. Чернігів характеризувався посередньо, порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав.

З 04.12.2014 року відбуває міру кримінального покарання в Райківській виправній колонії Житомирської області (№73). За час відбування покарання характеризується посередньо. Порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Має одне заохочення. Працює на виробництві колонії на деревообробній дільниці, до роботи ставиться посередньо. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає.

Бере участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», відвідує молитовну кімнату, читає духовну літературу. Участі у роботі самодіяльних організацій не приймає. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, тривалих та короткострокових побачень не мав, отримав 25 посилок, передач не отримував. За час відбування покарання на профілактичних обліках не перебуває. За вироком суду вину у скоєному злочині визнав частково.

Згідно витягу з протоколу №13 від 16.07.2014р. (особова справа а.с.123), за результатами спільного розгляду комісією Городищенської ВК №96 питання заміни не відбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_6 у поданні матеріалів до суду було відмовлено, так як він не став на шлях виправлення.

Згідно витягу з протоколу спільного засідання комісії Райківської ВК-73 та спостережної комісії при Бердичівській райдержадміністрації №10 від 29.04.2015р. (особова справа а.с.139), за результатами вирішення питання умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 у поданні матеріалів до суду було відмовлено, так як він не довів свого виправлення.

У судовому засіданні засуджений подану заяву підтримав, вважає, що повністю виправився та підлягає умовно-достроковому звільненню. Стверджує, що зі сторони адміністрації установи виконання покарання до нього немає жодних претензій, він працює та приймає участь у суспільно-корисній праці. В той же час, при з"ясуванні ставлення засудженого до злочину, за який він відбуває покарання, останній намагається зменшити свою провину у скоєному, заперечуючи факти встановлені вироком суду та посилаючись на випадковий збіг обставин.

Представник адміністрації виправної колонії щодо задовлення заяви засудженого заперечив. Вважає, що він на умовно-дострокове звільнення не заслуговує, оскільки характеризується посередньо, працевлаштований лише декілька місяців, має тільки одне заохочення, свою вину за вироком визнає частково, вважаючи покарання занадто суворим, у суспільно-корисній праці участі не приймає.

На думку прокурора, умовно-дострокове звільнення до засудженого застосоване бути не може, оскільки він працевлаштований у колонії незначний проміжок часу, отримав лише одне заохочення, не допускав порушень режиму, однак свого виправлення на даний час не довів.

Заслухавши засудженого, представника виправної колонії, думку прокурора, ознайомившись з матеріалами особової справи засудженого, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви засудженого.

Так, згідно положень ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Статтею 130 Кримінально-виконавчого кодексу України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання визначено як один з видів заохочення для осіб, засуджених до позбавлення волі. Правом застосування заходів заохочення до засуджених, згідно ст.135 ч.1 КВК України, користуються начальник колонії, а також його прямі начальники.

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання встановлено ст.154 КВК України. Відповідно до даного порядку, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.

Наведені норми закону вказують на те, що саме адміністрація установи виконання покарань повинна дійти висновку про те, що особа, яка відбуває покарання, довела своє виправлення. Проте, зі змісту досліджених у судовому засіданні матеріалів вбачається, що такого висновку адміністрація установи не дійшла.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким (п.17), судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Таким чином, при прийнятті рішення по суті справи, суд враховує також те, що ОСОБА_6 має три непогашені судимості за попередніми вироками, засуджений за заподіяння смерті іншій людині вже не вперше, щоразу звільнявся з місць позбавлення волі умовно-достроково, проте кожного разу знову скоював злочини, свою вину у скоєнні злочину, за який відбуває покарання визнає частково, за час відбуття покарання характеризується посередньо, після зміни режиму утримання працює не постійно та отримав лише одне заохочення, строк, який залишився до відбуття засудженому, є значним.

Викладене свідчить про те, що засуджений на даний час свого виправлення не довів.

На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України суд,-

п о с т а н о в и в:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про застосування щодо нього положень ст.81 КК України та його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання відмовити за безпідставністю.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, засудженим з моменту вручення йому копії.

Суддя: ОСОБА_1