пр. № 1-кп/759/300/15 ун. № 759/3498/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі суду присяжних:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ;

присяжних: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,
провівши в приміщенні суду судове засідання за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Бобровиця Чернігівської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Ніжин Чернігівської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , які, кожний окремо, обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365, п. п. 1, 5 та 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 262 КК України, -

сторони провадження: прокурори ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинувачені та цивільні відповідачі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , їх захисники ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; інші учасники: представник цивільного відповідача Головного управління МВС України в місті Києві - ОСОБА_17 ; потерпілі ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , ОСОБА_96 , ОСОБА_97 , ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 ; цивільні позивачі ОСОБА_101 , ОСОБА_102 , ОСОБА_103 , ОСОБА_104 , ОСОБА_105 , ОСОБА_106 , ОСОБА_107 , ОСОБА_108 , ОСОБА_109 , ОСОБА_110 , ОСОБА_111 , ОСОБА_112 , ОСОБА_113 , ОСОБА_114 , ОСОБА_115 , ОСОБА_116 , ОСОБА_117 , ОСОБА_118 , ОСОБА_119 , ОСОБА_120 , ОСОБА_121 , ОСОБА_122 , ОСОБА_100 ; представники потерпілих ОСОБА_123 (представник в інтересах малолітньої ОСОБА_124 ), ОСОБА_64 (в інтересах неповнолітньої ОСОБА_97 ), ОСОБА_125 (в інтересах неповнолітнього ОСОБА_126 ), ОСОБА_127 (в інтересах неповнолітньої ОСОБА_128 ), ОСОБА_129 (в інтересах ОСОБА_130 , ОСОБА_131 , ОСОБА_119 , ОСОБА_132 ), ОСОБА_133 (в інтересах ОСОБА_134 , ОСОБА_117 ), ОСОБА_135 (в інтересах ОСОБА_117 ), ОСОБА_136 (в інтересах ОСОБА_137 ), ОСОБА_138 (в інтересах ОСОБА_139 , ОСОБА_140 , ОСОБА_141 , ОСОБА_110 ), ОСОБА_142 (в інтересах ОСОБА_101 ), ОСОБА_143 (в інтересах ОСОБА_102 , ОСОБА_118 , ОСОБА_144 , ОСОБА_145 , ОСОБА_146 , ОСОБА_147 , ОСОБА_148 , ОСОБА_149 , ОСОБА_150 , ОСОБА_151 , ОСОБА_152 , ОСОБА_153 та ОСОБА_154 ), ОСОБА_155 (в інтересах ОСОБА_156 ), ОСОБА_157 (в інтересах ОСОБА_158 ), ОСОБА_159 (в інтересах ОСОБА_105 ), ОСОБА_160 (в інтересах ОСОБА_115 , ОСОБА_144 , ОСОБА_105 ), ОСОБА_161 (в інтересах ОСОБА_147 ), ОСОБА_162 (в інтересах ОСОБА_163 , ОСОБА_150 , ОСОБА_164 , ОСОБА_165 , ОСОБА_166 ), ОСОБА_167 (в інтересах ОСОБА_168 , ОСОБА_100 ), ОСОБА_169 (в інтересах ОСОБА_134 ), ОСОБА_170 (в інтересах ОСОБА_171 ), ОСОБА_172 (в інтересах ОСОБА_173 ), ОСОБА_174 (в інтересах ОСОБА_106 ), ОСОБА_175 (в інтересах ОСОБА_101 ), ОСОБА_176 (в інтересах ОСОБА_177 ), ОСОБА_178 та (в інтересах ОСОБА_139 ), ОСОБА_179 (в інтересах ОСОБА_121 ), ОСОБА_180 (в інтересах ОСОБА_107 , ОСОБА_177 ), ОСОБА_181 (в інтересах ОСОБА_182 , ОСОБА_183 ), ОСОБА_184 (в інтересах ОСОБА_116 ), ОСОБА_185 (в інтересах ОСОБА_186 ), ОСОБА_187 (в інтересах ОСОБА_188 ), ОСОБА_189 (в інтересах ОСОБА_158 , ОСОБА_190 ), ОСОБА_191 (в інтересах ОСОБА_163 ), ОСОБА_192 (в інтересах ОСОБА_193 , ОСОБА_149 ), ОСОБА_194 (в інтересах ОСОБА_195 ), ОСОБА_196 (в інтересах ОСОБА_197 ), ОСОБА_198 (в інтересах ОСОБА_130 , ОСОБА_199 , ОСОБА_119 , ОСОБА_132 , ОСОБА_200 , ОСОБА_201 , ОСОБА_202 ), -

В С Т А Н О В И В :
У зв`язку з тим, що судовий розгляд вказаного кримінального провадження на даний час не закінчено, складність якого обумовлена великою кількістю учасників провадження, а строк дії обраного щодо обох обвинувачених запобіжного заходу закінчується, прокурор, посилаючись на вагомість доказів вчинення обвинуваченими ОСОБА_203 та ОСОБА_204 особливо тяжкого та тяжких злочинів, наявний ризик їх ухилення від суду, впливу на свідків та очевидців подій, які судом не допитані у справі, заявив клопотання про продовження їх, кожного окремо, тримання під вартою.

Потерпілі ОСОБА_102 , ОСОБА_153 , ОСОБА_154 та представник потерпілих ОСОБА_205 , ОСОБА_118 , ОСОБА_144 , ОСОБА_145 , ОСОБА_146 , ОСОБА_147 , ОСОБА_206 , ОСОБА_207 , ОСОБА_150 , ОСОБА_151 , ОСОБА_152 , ОСОБА_153 та ОСОБА_154 ОСОБА_143 підтримали думку прокурора про необхідність продовження вказаного запобіжного заходу щодо обох обвинувачених, вважаючи неможливим його заміну на більш м`який.

Обвинувачений ОСОБА_12 та його захисник, заперечували проти задоволення клопотання прокурора, заявили власне клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_208 на іншій у виді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_13 та його захисники, підтримуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_209 , заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

При цьому, сторона захисту в цілому посилалась на те, що досліджені під час судового розгляду докази не підтверджують висунуте обвинувачення, ризики, які раніше бралися до уваги, відпали, обвинувачені наміру ухилятися від суду не мають, а тому до них можна застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Під час судового розгляду потерпілі ОСОБА_105 , ОСОБА_119 , ОСОБА_120 , ОСОБА_121 , ОСОБА_210 , ОСОБА_106 , ОСОБА_163 , ОСОБА_193 , ОСОБА_102 , ОСОБА_211 , ОСОБА_104 , ОСОБА_212 , ОСОБА_148 , ОСОБА_130 , ОСОБА_149 , ОСОБА_213 , ОСОБА_151 та ОСОБА_103 , кожний окремо, висловили думку про необхідність тримання під вартою обох обвинувачених до закінчення судового розгляду в межах даного провадження, потерпіла ОСОБА_166 - вважала за недоцільне подальше тримання обох обвинувачених під вартою, а потерпілі ОСОБА_214 , ОСОБА_215 , ОСОБА_109 та ОСОБА_117 залишили вирішення цього питання на розсуд суду.

Заслухавши думку прокурора, обох обвинувачених, їх захисників, різні думки потерпілих та їх представників, проаналізувавши наявні матеріали кримінального провадження, доводи поданих клопотань, фактичні дані, подані додатково сторонами під час судового розгляду, суд присяжних вважає, що обраний щодо обох обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою належить продовжити на максимальний строк, відтак вказане клопотання захисту ОСОБА_209 задоволенню не підлягає. При цьому, суд бере до уваги таке.

Продовжує залишатися достатньо підстав вважати, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , опинившись на волі, зможуть, ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування) і на це вказують такі фактичні обставини: характер групових протиправних дій, в яких вони обвинувачуються і щодо яких висунута обґрунтована органами досудового розслідування підозра; тяжкість покарання, яке їм загрожує у разі визнання їх винуватими у злочинах. Обсяг проведених судом процесуальних дій та їх результати не зменшують вказаний ризик. Критичним твердженням сторони захисту з цього приводу суд присяжних дав оцінку в своїх ухвалах від 24 вересня та 12 листопада 2015 року, на даний час обстановка не змінилися.

Що стосується обґрунтованості підозри як підстави взагалі для застосування запобіжного заходу щодо обох обвинувачених, то з цього приводу судом вже була сформульована правова позиція (ухвала від 28 квітня 2015 року). Досліджені на даний час судом присяжних фактичні дані, які містять матеріали судового провадження, в тому числі проведені експертні дослідження, матеріали фото та відео фіксації подій, отримані безпосередньо в судовому засіданні показання потерпілих мають інформацію на підтвердження того, що обидва обвинувачених підозрюються у вчиненні злочинів обґрунтовано. Питання достатності і безспірності доказів їх винуватості, на що системно акцентує увагу захист, вирішується судом лише при ухваленні вироку (п.п. 1-3 ч. 1 ст. 368 КПК України).

Крім того, суд присяжних приймає до уваги на виконання вимог ст. 178 КПК України і дані про особу кожного з обвинувачених окремо, які будь-яких істотних змін з тим, щоб , щоб викликати безперечну довіру, не зазнали.

За таких обставин та умов, зважуючи на їх сукупність, забезпечення допровадження обох обвинувачених до компетентного судового органу є пріоритетним.

Залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , опинившись на волі, зможуть також перешкодити кримінальному провадженню іншим чином і на це вказують такі обставини: висока ймовірність контактів з боку обвинувачених, якщо вони опиняться на волі, з іншими колишніми співслужбовцями, в тому числі, які на даний час переховуються від слідства (ризик змови), зважаючи при цьому на підозру в груповому вчиненні протиправних дій, втрата доказів у межах даного провадження.

Однак, суд присяжних існуючий ризик перешкоджання кримінальному провадженню оцінює як другорядний, а тому виключно у сукупності із ризиком переховування, реалізація саме якого унеможливить досягнення головної мети продовження найбільш суворого заходу забезпечення судового розгляду - допровадження обох обвинувачених до компетентного судового органу.

Співвідносячи доцільність подальшого застосування щодо обох обвинувачених тримання під вартою з особливістю та обсягом тих процесуальних дій, які проведені і слід ще провести, суд присяжних приймає до уваги і стадію даного судового провадження, в межах якого судовий розгляд не завершено, відтак докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, суд продовжує досліджувати. В разі переховування обвинувачених, ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює подальше застосування тримання під вартою щодо обох обвинувачених. При цьому, строк, протягом якого триває саме судовий розгляд, не виходить за межі розумного для того, щоб продовжити перевіряти вагомість доказів у даній конкретній справі.

ОСОБА_12 та ОСОБА_13 обвинувачуються у вчиненні як тяжкого, так й особливо тяжкого насильницьких злочинів (ст. 12 КК України).

За сукупності наведених вище обставин, суд присяжних, приймаючи до уваги також і їх стан здоров`я, щодо якого відсутні об`єктивні медичні застереження, встановлені дані про їх особу, соціальні зв`язки, молодий вік, попередні позитивні характеристики, які суд оцінює виключно у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо них обох запобіжний захід у вигляді взяття під варту, таким чином задовольнити клопотання прокурора і відмовити в задоволенні клопотання захисту ОСОБА_209 , оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, у тому числі і домашній арешт, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та їх належну поведінку, бути адекватиними для цілей запобігання наявним і вказаним вище ризикам, бути пропорційними для досягнення вказаної вище мети застосування запобіжного заходу.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, кількість його учасників та обсяг зібраних матеріалів, на даний час строк перебування обвинувачених під вартою не можна визнати таким, що є свавільним або таким, що порушує принцип справедливої співрозмірності. Продовжуючи тримання під вартою обом обвинуваченим, суд застосовує таке обмеження їх права на свободу, виходячи з потреб даного судового розгляду як суворий виняток із загального правила презумпції на користь свободи, яке з огляду на практику Європейського суду з прав людини для суду присяжних залишається домінантним керівним принципом і в даному випадку.

Оскільки клопотання захисту ОСОБА_209 про зміну запобіжного заходу не можна визнати таким, що ставить під сумнів вище викладені висновки суду, суд вважає за необхідне вказане клопотання залишити без задоволення.

Дане кримінальне провадження стосується обвинувачення у тому числі в особливо тяжкому насильницькому злочині, а тому суд присяжних, вважаючи необхідним продовжити тримання під вартою обох обвинувачених, керуючись правилами ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає правових підстав для визначення при цьому розміру застави.

Враховуючи викладене суд, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 197, 201, 205, 331, 369-372 КПК України, ст. ст. 5 та 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд присяжних, -

У Х В А Л И В:
Клопотання сторони обвинувачення про продовження тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_209 та ОСОБА_216 задовольнити.

Клопотання захисту обвинуваченого ОСОБА_209 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який залишити без задоволення.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_209 ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ - залишити без зміни, продовжити строк тримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бобровиця Чернігівської обл., під вартою на шістдесят днів, тобто по 25 (включно) лютого 2016 року.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_216 ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ - залишити без зміни, продовжити строк тримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Ніжин Чернігівської обл., під вартою на шістдесят днів, тобто по 25 (включно) лютого 2016 року.

Утримувати ОСОБА_209 та ОСОБА_216 у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ПРИСЯЖНІ: ОСОБА_217 ,

ОСОБА_218 ,

ОСОБА_219 ;

СУДДІ: ОСОБА_220 ,

ОСОБА_221 .