Категорія:арешт майна. Доповідач: Лозовський А. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2013 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Лозовського А.О.

суддів Матвієнко Н.В., Клока О.М.,

при секретарі Білоусі І.Л.,

з участю прокурора Довжика Р.С.,

слідчого Перевозніка В.Й.,

захисника ОСОБА_1,

підозрюваного ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 28 листопада 2013 року про задоволення клопотання старшого слідчого СВ Луцького РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на вилучене майно належне ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 28 листопада 2013 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Луцького РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 та накладено арешт, на майно яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а саме: коробку з-під мобільного телефону «Нокія-206», чотири мобільних телефони та сім карти різних операторів які знаходилися в мобільних телефонах; насос фонтанний «ЕКСПЕРТ» з перехідниками та подовжувачем, який знаходився в магазинній упаковці; два зошити; пять частин з полімерного матеріалу; блокнот; автомобіль «ФОРД ТРАНЗІТ» вантажний фургон синього кольору на дизельному паливі р.н.з. АС0527АК, який на праві приватної власності належить ОСОБА_5.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що ухвала є незаконною і необґрунтованою та винесена з порушенням норм процесуального права. Вважає, що арешт майна, а саме на автомобіль «Форд Транзит» д.н.з. НОМЕР_1 був здійснений з грубим порушенням норм КПК України, оскільки даний автомобіль на праві приватної власності належить ОСОБА_5. Просить ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль НОМЕР_2, який належить на праві приватної власності ОСОБА_5 скасувати.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляції, підозрюваного ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_1, які подану апеляційну скаргу підтримали, прокурора та слідчого, які заперечили проти апеляційної скарги та просили залишити ухвалу без змін, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

В засіданні апеляційного суду прокурор та слідчий пояснили, що доказів про те, що автомобіль «Форд Транзит» належить ОСОБА_2, а не ОСОБА_5, немає.

Розглядаючи дане клопотання слідчий суддя не в повній мірі вирішив питання, визначені ст. 173 КПК України щодо накладення арешту на майно, яке не належить підозрюваному ОСОБА_2

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а саме: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, повязаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, гр. ОСОБА_5, якій на праві приватної власності належить автомобіль марки «Форд Транзит» д.н.з.НОМЕР_1, і на який накладено арешт, не є підозрюваною чи обвинуваченою по даній справі та не належить до кола осіб, які несуть цивільну відповідальність в рамках даного кримінального провадження.

Згідно до вимог ч.ч. 2, 3, 4 ст. 171 КПК України у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у звязку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Однак у своєму клопотанні узгодженому з прокурором, слідчий, на що не звернув увагу слідчий суддя першої інстанції, не мотивував яке значення у справі має автомобіль до даного кримінального провадження та у зв`язку з чим на цей автомобіль слід накласти арешт.

У клопотанні слідчого вказано, що тимчасово вилучене майно, в тому числі автомобіль марки «Форд Транзит» д.н.з. НОМЕР_1, на який необхідно накласти арешт може бути використаний як доказ по справі, а також може бути конфіскований.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами в справі є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Також не заслуговує на увагу посилання слідчого судді в ухвалі на те, що тимчасово вилучений автомобіль «Форд Транзит» д.н.з.НОМЕР_1 є предметом кримінального правопорушення, оскільки це нічим не підтверджується.

Знаряддя злочину, як факультативна ознака обєктивної сторони злочину, являє собою матеріальний предмет, яким безпосередньо завдається шкода в момент вчинення злочину обєкту кримінально-правового регулювання. При цьому елементом обєкта складу злочину є предмет злочину, шляхом впливу на який заподіюється істотна шкода обєкту.

З клопотання слідчого колегія суддів не вбачає жодних обєктивних підстав вважати, що саме транспортним засобом було здійснено злочинне посягання, а також він може бути речовим доказом в кримінальному провадженні.

Крім того, не заслуговує на увагу посилання прокурора та слідчого на те, що фактичним власником автомобіля є ОСОБА_2, оскільки це твердження є необґрунтованим.

Отже, слідчий суддя передчасно прийшов до висновку про те, що транспортний «Форд Транзит» д.н.з.НОМЕР_1, який належить на праві приватної власності ОСОБА_5 підлягає арешту.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 28 листопада 2013 року в частині накладення арешту на автомобіль «Форд Транзит» д.н.з.НОМЕР_1 скасувати.

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Луцького РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на автомобіль «Форд Транзит» д.н.з.НОМЕР_1, який на праві приватної власності належить ОСОБА_5 відмовити та даний автомобіль негайно повернути останній.

В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: