Справа № 682/2204/15-к
Провадження № 1-кп/682/110/2015
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2015 року. Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута кримінальне провадження №0000486 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Климентовичі Шепетівського району Хмельницької області, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця с. Климентовичі Шепетівського району Хмельницької області, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за ст.185 ч.2 КК України,
в с т а н о в и в:

20 липня 2015 року о 23 год. в с. Манятин Славутського району ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 з корисливих мотивів, шляхом зриву, таємно викрали з даху напівзруйнованого приміщення конюшні СФГ «Манятин» 21 лист шиферу, вартістю 50 грн. за один, чим заподіяли СФГ «Манятин» матеріальної шкоди на загальну суму 1050 грн.
Своїми діями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ст.185 ч.2 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб і їх вина доводиться наступними доказами.

Так, ОСОБА_5 в судовому засіданні вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся і показав, що 20 липня 2015 року у денний час проходив понад напівзруйнованим приміщенням конюшні, належної СФГ «Манятин» і вирішив при необхідності вчинити крадіжку шиферу з даху, який зруйнувався. В цей же день у вечірній час він прийшов до ОСОБА_7 , щоб придбати спиртні напої. Останній пояснив, що спиртне відсутнє, однак у нього є кошти. Він попросив ці кошти і пообіцяв принести за них шифер, який належить його цивільній дружині, на що ОСОБА_7 погодився. Прийшовши додому, він запропонував ОСОБА_6 вчинити крадіжку шиферу із приміщення конюшні. Разом з останнім прийшли до приміщення конюшні. Він виліз на дах, зірвав 21 лист шиферу і подав його ОСОБА_6 . За 4 рази вони перенесли викрадений шифер до господарства, в якому проживає ОСОБА_7 . Наступного дня він зізнався працівникам міліції у вчиненні крадіжки.

Аналогічні пояснення дав обвинувачений ОСОБА_6 , визнавши вину у вчиненні кримінального правопорушення та розкаявшись.

Представник потерпілої юридичної особи СФГ «Манятин» ОСОБА_4 показав, що 21 липня 2015 року оглянув дах напівзруйнованого приміщення конюшні і виявив крадіжку шиферу з даху. В цей же день працівниками міліції було встановлено, що крадіжку вчинили обвинувачені. Вкирадений шифер повернуто, матеріальних та моральних претензій до обвинувачених господарство не має.

Свідок ОСОБА_7 показав, що 20 липня 2015 року у вечірній час передав ОСОБА_5 кошти в сумі 25 грн. в обмін на шифер, який останній пообіцяв принести. При цьому обвинувачений пояснював, що шифер належить його дружині. Наступного дня вранці він побачив, що у хліві лежить шифер. Пізніше дізнався, що цей шифер обвинувачені викрали з приміщення конюшні.

Вина ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України об`єктивно підтверджується і дослідженими в суді письмовими доказами, а саме:

-довідкою СФГ «Манятин» про вартість викраденого майна (а.с.5);

-даними протоколу огляду місця події від 22 липня 2015 року та фото таблицями до цього протоколу, де зафіксовано міце події-напівзруйноване приміщення конюшні СФГ «Манятин» (а.с.24-27);

-даними протоколу огляду та добровільної видачі ОСОБА_7 21 листка шиферу та фототаблицями до цього протоколу (а.с.29-34).

Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розповіли про обставини вчинення кримінального правопорушення, показали місце його вчинення, що зафіксовано у відповідних протоколах від 28 липня 2015 року та фототаблицях до них (а.с.99-109).

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в таємному викраденні чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, доведена достатньо повно і їх дії органами досудового слідства вірно кваліфіковані за ст.185 ч.2 КК України.

При обранні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинувачених, обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що помякшують покарання обвинувачених є щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують їх покарання, судом не встановлено.

По місцю проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 характеризується з позитивної сторони.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_6 вперше вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, відшкодував завдані збитки, суд вважає можливим призначити йому покарання відповідно до санкції ст.185 ч.2 КК України у виді 2 років обмеження волі та звільнити його від призначеного покарання згідно ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

Враховуючи, що ОСОБА_5 раніше притягався до кримінальної відповідальності, однак судимість погашена, відшкодував завдані збитки, приймаючи до уваги відсутність майнових та моральних претензій з боку потерпілої сторони, суд вважає можливим призначити йому покарання відповідно до санкції ст.185 ч.2 КК України у виді 2 років позбавлення волі та звільнити його від призначеного покарання згідно ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

Керуючись ст.349,368,370,374 КПК України, суд,

з а с у д и в:

ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ст.185 ч.2 КК України і призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.

У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку 2 (два) роки він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов"язки.

Згідно ст.76 КК України зобов"язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання.

ОСОБА_6 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ст.185 ч.2 КК України і призначити покарання у виді 2 років обмеження волі.

У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку 1 (один) рік він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов"язки.

Згідно ст.76 КК України зобов"язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання.

Речовий доказ по справі 21 лист шиферу передати СФГ «Ма`ятин".

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1