Справа № 128/3507/15-к
Провадження №11-кп/772/60/2016 Категорія: крим.
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2016 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_8 , на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 16 листопада 2015 року, якою задоволено заяву

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, раніше

неодноразово судимого, засудженого

11.12.2013 року вироком Тростянецького

районного суду Вінницької області

за ч. 2 ст. 185 КК України до 3-х років

позбавлення волі,

та замінено залишок невідбутого ним покарання за вказаним вироком у виді позбавлення волі на більш м`яке у виді обмеження волі строком на 1 рік 3 місяці 18 днів.

Ухвала районного суду мотивована тим, що засуджений ОСОБА_7 дійсно відбув ? частину покарання 28.08.2015 року, є працевлаштованим, позитивно характеризується представником СВК № 81, за період відбуття покарання засудженим отримано два заохочення, дисциплінарних стягнень немає, а тому він за формальними ознаками підпадає під дію ст. 82 КК України по відбуттю ? строку покарання, довів підстави для застосування до нього цього закону, а тому він заслуговує на заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке у виді обмеження волі.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_8 , вважає ухвалу незаконною, просить її скасувати та відмовити в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 . Вказує, що під час судового розгляду суд однобічно і не повно дослідив матеріали щодо засудженого ОСОБА_7 , зокрема, матеріали його особової справи. У судовому засіданні представник установи охарактеризував засудженого посередньо та зазначив, що останній офіційно не працевлаштований, має 2 заохочення, дисциплінарних стягнень немає. Прокуратурою району була проведена перевірка даних про особу засудженого ОСОБА_7 , в ході якої встановлено, що за час перебування у Стрижавській ВК № 81, він тричі порушував порядок та режим відбування покарання, про що свідчать рапорти начальників відділень соціально-психологічної служби від 12.06.2014 р., 10.04.2015 р., 18.07.2015 р., інспекторів відділу нагляду та безпеки від 10.06.2014 р., 07.04.2015 р., 14.07.2015 р., пояснення самого засудженого про визнання провини. Проте, дисциплінарні стягнення на нього з невідомих причин не накладались обмежувались бесідами профілактичного характеру. В той же час, згідно ст. 132 КВК України, за порушення встановленого порядку відбування покарання до засуджених застосовуються стягнення.

Заслухавши доповідь судді, виступи в дебатах: прокурора ОСОБА_6 , який апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 повністю підтримав і просив задовольнити, засудженого ОСОБА_7 , який заперечував проти апеляційної скарги прокурора, вважав ухвалу суду законною і обґрунтованою, а крім того, просив застосувати до нього положення ч.5 ст.72 КК України щодо перерахування терміну перебування під вартою, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015 року, та умовно дострокове звільнення від покарання, перевіривши матеріали провадження та обсудивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована якщо, засуджений став на шлях виправлення та після відбуття ним, у даному випадку, не менше половини строку призначеного судом покарання у виді позбавлення волі.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до розділу 6.4 Узагальнення практики застосування звільнення від кримінальної відповідальності та кримінального покарання у 2011-2012 років, положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Як вбачається з витягу з протоколу № 23 від 28.08.2015 року засуджений ОСОБА_7 не став на шлях виправлення, у зв`язку з чим комісія установи не знайшла підстав для застосування до нього ст. 82 КК України та відмовила у відповідному клопотанні перед судом.

За результатами прокурорської перевірки у Стрижавській ВК № 81 встановлено, що засудженим ОСОБА_7 за час відбування покарання тричі порушувалися порядок та режим відбування покарання однак, всупереч вимог ст.132 КВК України, стягнення адміністрацією установи на нього не накладалися.

Крім того, за даними особової справи засудженого та матеріалів провадження ОСОБА_7 раніше, починаючи з 1984 року, вісім разів притягувався до кримінальної відповідальності і відбував покарання в місцях позбавлення волі; при цьому у 2005 році до нього застосовувалося умовно-дострокове звільнення від покарання, яке виявилося не ефективним, оскільки вже у 2006 році він знов був засуджений за аналогічний корисливий злочин.

Отже, при розгляді провадження суд першої інстанції встановив лише формальні підстави для застосування до ОСОБА_7 положень ст. 82 КК України, проте залишив поза увагою наведені вище обставини та дані про особу засудженого які, на переконання колегії суддів, ніяк не свідчать про те, що ОСОБА_7 зробив для себе належні висновки і став на шлях виправлення.

Згідно ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду скарги суд апеляційної інстанції вправі скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову ухвалу.

Таким чином, колегія судів вважає, що судом першої інстанції не доведено того, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення, а тому ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Що стосується клопотання засудженого про застосування до нього ч.5 ст. 72 КК України та перерахування терміну перебування під вартою, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015 року та умовно дострокового звільнення від покарання, то воно не підлягає задоволенню у даному апеляційному провадженні, проте може бути заявлено засудженим ОСОБА_7 в загальному порядку до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, відповідно до положень п.2 ч. 2 ст. 539 КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 16 листопада 2015 року про задоволення заяви засудженого ОСОБА_7 та заміну залишку невідбутого ним покарання за вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 11.12.2013 року у виді позбавлення волі на більш м`яке у виді обмеження волі строком на 1 рік 3 місяці 18 днів - скасувати.

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, якій тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
З оригіналом вірно: