Ухвала іменем україни 22 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого ОСОБА_3., суддів: ОСОБА_4., ОСОБА_5., при секретарі з участю прокурора ОСОБА_6., ОСОБА_7
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 25 листопада 2014 року щодо ОСОБА_1.

Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 17 вересня 2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше судимого вироком Личаківського районного суду м. Львова за ч.4 ст.296 КК України від 04 липня 2013 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладенням на нього обов'язків, передбачених ст.76 КК України,

затверджено угоду про примирення у кримінальному провадженні №0002303, укладену 16 вересня 2014 року між обвинуваченим ОСОБА_1 та потерпілим ОСОБА_2 та визнано винуватим ОСОБА_1 за ч.1 ст.186 КК України і призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України покарання, призначене за ч.1 ст.186 КК України в частині накладення штрафу постановлено виконувати самостійно.

Як визнав встановленим суд першої інстанції, ОСОБА_1 16 липня 2014 року о 04 год, знаходячись у приміщенні продуктового магазину ФОП «ОСОБА_2» по АДРЕСА_1, відкрито викрав п'ятилітрову бочку з пивом, вартістю 222 грн 70 к., яка належала потерпілому ОСОБА_2, чим завдав матеріальну шкоду останньому на вказану суму.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25 листопада 2014 року, апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 17 вересня 2014 року щодо ОСОБА_1 закрито, у зв'язку з тим, що вирок суду першої інстанції оскаржений прокурором виключно з підстав, з яких він не може бути оскаржений відповідно до вимог ст.394 КПК України.

У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції, у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування доводів касаційної скарги прокурор зазначає про незаконність оскаржуваної ухвали, оскільки ухвала про закриття кримінального провадження не ґрунтується на вимогах чинного КПК України. Вказує на порушення судом апеляційної інстанції вимог ст.ст.417, 419 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.438 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Ухвала Апеляційного суду Львівської області від 25 листопада 2014 року щодо ОСОБА_1 ухвалена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону виходячи з наступного.

Апеляційний суд, приймаючи рішення про закриття апеляційного провадження, мотивував своє рішення тим, що вирок суду першої інстанції оскаржений прокурором виключно з підстав, з яких він не може бути оскаржений відповідно до вимог ст.394 КПК України.

Відповідно до положень п.3 ч.3 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Разом з тим, зі змісту вимог, викладених в апеляційній скарзі прокурора, вбачається, що прокурор порушував питання про скасування вироку суду першої інстанції у зв'язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, при цьому просив постановити новий вирок, яким затвердити угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим і призначити ОСОБА_1 остаточне покарання за ч.1 ст.186 КК України на підставі ст.71 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Покарання у виді штрафу просив виконувати самостійно.

Таким чином, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, прокурор в апеляційній скарзі не оскаржував факт укладення угоди між потерпілим та обвинуваченим, а навпаки просив її затвердити, при цьому обґрунтовував незаконність вироку суду першої інстанції виключно в частині загальних засад призначеного покарання, зокрема за правилами ст.71 КК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.475 КПК України вирок суду на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків, зокрема і приписам ст.374 КПК України.

У відповідності з положеннями ст.374 КПК України зміст вироку, окрім іншого, повинен містити мотиви загальних засад призначення покарання.

Приймаючи рішення про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора, суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст.419 КПК України не спростував доводів прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, не навів переконливих мотивів, з яких виходив при постановленні ухвали про закриття апеляційного провадження, при цьому без достатніх підстав послався на положення ст.394 КПК України.

За таких обставин, ухвалу апеляційного суду не можна визнати законною, обґрунтованою і вмотивованою. Зазначене рішення постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у зв'язку із чим на підставі п.1 ч.1 ст.438 КПК ухвалу апеляційного суду необхідно скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи апеляційному суду необхідно врахувати викладене, перевірити інші доводи у касаційній скарзі прокурора та з дотриманням положень глави 31 КПК України ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 25 листопада 2014 року щодо ОСОБА_1 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_4 ОСОБА_3 ОСОБА_5

З оригіналом згідно: суддя ОСОБА_3.