АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
16 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
Секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року, -
Цією ухвалою під час підготовчого судового засідання обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України було повернуто прокурору.
Обґрунтовуючи таке рішення, місцевий суд зазначив, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки сторона обвинувачення:
- не вказала період часу (рік та місяць) вчинення інкримінованого діяння обвинуваченим;
- послалася в обвинувальному акті на норму Закону, без визначення редакції та без визначення часу вчинення інкримінованого діяння з урахуванням положень ст. 5 КК України щодо обвинувачення ОСОБА_5 за ч.1 ст. 366 КК України, яка неодноразово змінювалася;
- не врахувала, що злочин, передбачений ч.1 ст. 366 КК України, вважається закінченим при видачі документа - з моменту його передачі зацікавленій особі та не вказала в обвинувальному акті на час (рік та/або місяць року) передачі ОСОБА_5 завідомо неправдивих документів;
- при формулюванні обвинувачення допустила суперечності в розкритті об`єктивної сторони дій ОСОБА_5 за ч.1 ст. 366 КК України, в частині завдання діями обвинуваченого шкоди, що не узгоджується з положеннями п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України та щодо визначення дати призначення ОСОБА_5 на посаду;
- не зазначила в реєстрі матеріалів досудового розслідування в розділі 3 даних про застосування тимчасового доступу до речей та документів, що є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Крім того, районний суд вказує на те, що в обвинувальному акті відсутні дані щодо відкриття матеріалів досудового розслідування, що є процесуальною дією та відповідно до положень ст. 109 КПК України підлягають обов`язковому занесенню до реєстру матеріалів досудового розслідування.
Не погодившись з таким рішенням, прокурор звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу районного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Вказує, що в підготовчому судовому засіданні суддя не вправі був розглядати фактичні обставини справи згідно ст. 314 КПК України, а саме: час призначення на посаду ОСОБА_5 та яким чином ОСОБА_5 вносив завідомо неправдиві відомості до офіційних документів.
Наголошує, що про відсутність завданої шкоди злочином зазначено в обвинувальному акті. Вважає посилання суду на порушення ст. 291 КПК України безпідставним, оскільки її положення та вимоги дотримані в повному обсязі. Звертає увагу на те, що при ухваленні рішення, районний суд не взяв до уваги засаду кримінального провадження розумність строків та критерії визначення розумності строків, передбачені ч. 3 ст. 28 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, захисників та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За приписами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути прокурору обвинувальний акт у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні злочину і яким завершується досудове розслідування.
Статтею 291 КПК України визначені вичерпні вимоги до обвинувального акта. Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті наводиться після викладу фактичних обставин злочину, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації злочину з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. При цьому, формулювання обвинувачення має містити дані щодо події злочину із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті (частини статті) Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад злочину. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено приписами ст. 337 КПК України.
Однак, всупереч ст. 291 КПК України обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , як вірно вказав суд першої інстанції, взагалі не містить інформації про час (місяць та рік) вчинення кримінального правопорушення, відсутня вказівка про неможливість встановлення цього місця, а також про спосіб в який останній вчинив службове підроблення та наслідки, які настали від його дій, що в тому числі є шкодою завданою кримінальним правопорушенням.
Також, не є обґрунтованими доводи прокурора про необов`язковість зазначення в обвинувальному акті - дати призначення на посаду ОСОБА_5 , оскільки, з врахуванням кримінального правопорушення, який інкримінується обвинуваченому, відсутності дати його вчинення та змін, які були внесені до КК України на протязі 2009-2014 р.р. взагалі унеможливлює його коректне формулювання, про що вірно зазначено в ухвалі, в тому числі з посиланням на цю підставу.
Що стосується доводів прокурора про порушення судом, в зв`язку з поверненням обвинувального акту прокурору, розумності строків його розгляду, то з урахуванням вказаних в ухвалі суду першої інстанції порушень КПК України, з чим погодилась колегія суддів, не може бути безумовною підставою для призначення справи до судового розгляду без висунутого обвинувачення, як це передбачено приписами ст. 337 КПК України. Крім того, досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженні проводилося більше двох з половиною років.
Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вище вказаних вимог КПК України обов`язок щодо встановлення часу (місяцю та року) вчинення злочину покладається на органи досудового розслідування, при цьому він (час) повинен бути зазначений в обвинувальному акті, та суд не має права встановлювати час вчинення злочину, оскільки в цьому випадку перебирає на себе функції обвинувачення.
За наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 підлягає поверненню прокурору, в зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.
Отже, виходячи із зазначеного, колегія суддів вважає за необхідне залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України - повернуто прокурору залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Судді:
__________________ __________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
Справа № 11-кп/796/1411/2015
Категорія КК: ч.2 ст.15, ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9