Справа №560/1546/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2015 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000361 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіти середньої, розлученого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Згідно обвинувального акту, 08 липня 2015 року біля 18 год. ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні будинку культури с.Удрицьк Дубровицького району, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час сварки, що виникла на ґрунті ревнощів, умисно завдав ударів кулаками рук та взутими ногами в ділянку обличчя своїй дружині ОСОБА_5 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_5 на ґрунті ревнощів, ОСОБА_4 08 липня 2015 року біля 23 год. 50 хв., знаходячись в будинку за місцем проживання в с.Удрицьк Дубровицького району, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знову умисно став завдавати удари кулаками рук в область обличчя ОСОБА_5 , яка вже спала, потім силою вивів останню з будинку на подвір`я, де вона впала на забетонований ганок перед вхідними дверима. Після цього, ОСОБА_4 взявши ОСОБА_5 обома руками за обличчя два рази зі значною силою вдарив її об ганок тім`яно-потиличною частиною голови, потім підняв та взявши останню за волосся, не менше чотирьох разів вдарив лицевою частиною голови об стіну будинку, умисно спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді лінійного перелому потиличної кістки справа з переходом на великий потиличний отвір, забою головного мозку легкого ступеня, уламкового перелому суглобового паростка нижньої щелепи зліва зі зміщенням відламків, які в сукупності, згідно висновку судово-медичної експертизи №242 від 15 вересня 2015 року, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

Сам обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині визнав та показав, що 08 липня 2015 року біля 18 год. він повертався з поминок, де випивав горілку. Коли проходив повз сільський будинок культури, він побачив, що вхідні двері відкриті. Оскільки в будинку культури працювала прибиральницею його дружина ОСОБА_5 , то він вирішив зайти та подивитися чи є вона на роботі. Зайшовши до приміщення будинку культури, а саме до кімнати, де його жінка також надає послуги перукаря, він побив її та ОСОБА_6 , які сиділи на дивані та цілувалися. Побачивши це, він на ґрунті ревнощів, підбіг до ОСОБА_6 та вдарив його в лице, а після цього вдарив дружину, від чого вона впала на диван. Після цього ОСОБА_6 пішов, а він ще декілька разів вдарив дружину по лицю. Залишивши дружину в будинку культури, він пішов до сільського голови та розповів про те, що його дружина та ОСОБА_6 цілувалися в будинку культури. Із сільської ради він пішов додому. Вдома він сказав дочці щоб вона пішла і забрала матір додому, а сам пішов спати. Приблизно опівночі він прокинувся та побачив, що його дружина вдома та спить в кімнаті сина. Тоді він її за руки вивів на вулицю, де знову наніс тілесні ушкодження.

Так з показань обвинуваченого вбачається, що обставини скоєння злочину не заперечує, докази, здобуті органом досудового розслідування, не оспорює. У скоєному щиро кається.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винність у вчиненні вказаного злочину повністю доводиться доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження.

Допитана в ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_5 , дала суду показання, що 08 липня 2015 року біля 18 год. до неї на роботу в сільський будинок культури в с.Удрицьк зайшов чоловік ОСОБА_4 та побачивши, що вона цілується з ОСОБА_6 , на ґрунті ревнощів наніс їй тілесні ушкодження. В той час чоловік перебував у стані алкогольного сп`яніння. Пізніше, біля 23 год. 50 хв. того ж дня, коли вона вже спала, чоловік знову почав наносити їй удари по обличчю. Коли вона впала на підлогу, то він наніс декілька ударів ногами по її спині та по голові. Потім за одяг витягнув її на вулицю та узявши її двома руками за обличчя, почав бити її об бетонний поріг. Після цього, він підняв її, узяв за волосся ззаду та почав обличчям бити об стіну будинку, в результаті чого вона втратила свідомість. Коли вона прийшла до тями, то пішла до свого брата ОСОБА_7 , який живе на сусідній вулиці.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні ствердила що претензій до обвинуваченого немає, не наполягає на його суворому покаранні, оскільки на даний час вона потребує постійного лікування, а так як вона уже не працює, то і не має заробітку, а кошти потрібні і на утримання дітей.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив те, що 08 липня 2015 року він зайшов до ОСОБА_5 в сільський будинок культури для того, щоб вона підстригла йому волосся. Так як вони з ОСОБА_5 хороші знайомі і давно не бачилися, то він запропонував випити вина, на що ОСОБА_5 погодилась. Коли він ще там перебував, то прийшов чоловік ОСОБА_5 і побачив, як він та ОСОБА_5 цілуються.

Аналізуючи показання свідка ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що саме дії ОСОБА_6 в кінцевому результаті спровокували ревнощі обвинуваченого стосовно його дружини, на ґрунті чого обвинувачений наніс їй тілесні ушкодження.

Допитана в якості свідка дочка обвинуваченого - ОСОБА_4 , дала суду показання, що в день, коли сталися зазначені події, вона зі своїми подругами гуляла. На вулиці вона зустріла батька ОСОБА_4 , який сказав їй, щоб вона пішла і подивилася на свою матір. Вона звернула увагу, що руки батька були у крові. Коли вона прийшла до будинку культури, то він був закритий. Тоді вона попросила у завідуючого будинком культури ключі, щоб відкрити двері. Зайшовши в кабінет мами, вона побачила, що все було розкидане, а вона сама лежала на дивані і всюди було багато крові. Тоді вона подзвонила своєму брату, який допоміг їй завести матір додому.

Суд не визнає як належний доказ показання свідка ОСОБА_8 , оскільки надані ним показання не мають значення для встановлення обставин цього кримінального провадження, а лише підтверджують факт надання ним ключів від будинку культури дочці обвинуваченого ОСОБА_4 , а тому не можуть підтвердити існування обставин, що підлягають доказуванню, відносно нанесення тяжких тілесних ушкоджень.

Згідно висновку експерта № 242 від 15 вересня 2015 року, наявного в матеріалах кримінального провадження вбачається, що станом на 15 вересня 2015 року будь-яких видимих тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 не виявлено.

Однак, згідно даних медичних документів ОСОБА_5 знаходилася на стаціонарному лікування в щелепно-хірургічному відділенні ЦМЛ м.Рівне з 12 по 31 липня 2015 року з діагнозом: "черепно-мозкова травма, забій головного мозку легкого ступеню, перелом тім`яної кістки з переходом на основу черепа, перелом суглобового паростку нижньої щелепи". В стаціонарі 13 липня 2015 року проведена операція - репозиція та фіксація відломків нижньої щелепи.

Таким чином у ОСОБА_5 (згідно записів в медичних документах) мали місце тілесні ушкодження у вигляді:

- лінійного перелому потиличної кістки справа із переходом на великий потиличний отвір, забою головного мозку легкого ступеня (підтверджено даними рентгенкомп`ютерної томографії);

- уламкового перелому суглобового паростка нижньої щелепи зліва зі зміщенням відламків (підтверджено даними рентгенологічного дослідження).

Вказані ушкодження виникли внаслідок травматичних дій тупим, тупим твердим предметом (предметами). Термін заподіяння таких ушкоджень може відповідати 08 липня 2015 року.

Ушкодження у вигляді уламкового перелому суглобового паростка нижньої щелепи зліва зі зміщенням відламків виникло внаслідок одномоментної травматичної (ударної) дії тупим предметом із обмеженою контактуючою поверхнею. Відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, яке викликало довготривалий розлад здоров`я.

Ушкодження у вигляді лінійного перелому потиличної кістки справа із переходом на великий потиличний отвір, забою головного мозку легкого ступеня виникло внаслідок травматичної дії тупим, тупим твердим предметом (при співударі з таким), відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

Як показує судово-медична практика, тілесне ушкодження у вигляді "перелому кісткових структур нижньої щелепи" може виникати внаслідок травматичної дії тупим предметом із обмеженою контактуючою поверхнею, що не виключає удар кулаком нападавшого, ногою.

Ушкодження у вигляді "лінійного перелому потиличної кістки" могло виникнути: як внаслідок "ударної" дії тупим предметом, так і при співударі з таким (що не виключає співудар із тупим твердим пласким предметом).

На підставі вищезазначеного, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння (умисне тяжке тілесне ушкодження), а тому кваліфікація його дій за ч.1 ст.121 КК України є правильною.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні сукупність зібраних доказів, вважає що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні сукупність зібраних доказів, вважає що ці докази прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачений завдав потерпілій умисне тяжке тілесне ушкодження.

На підставі ст.94 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження і, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить до внутрішнього переконання про те, що показання обвинуваченого, потерпілої та свідків узгоджуються між собою, містять достатні дані на підтвердження встановлених судом обставин, що дозволяє суду ухвалити обвинувальний вирок.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого, суд вважає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Пленум Верховного Суду України в пункті 3 своєї постанови від 23.10.2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить з того, що вчинений обвинуваченим злочин є злочином проти життя та здоров`я особи та у відповідності до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Однак, потерпіла в судовому засіданні наполегливо просила суд не призначати покарання обвинуваченому пов`язане з реальним позбавленням волі, оскільки за станом здоров`я вона не може самотужки утримувати їхніх неповнолітніх дітей, а обвинувачений запевнив, що буде допомагати дітям матеріально. Посилаючись на це, потерпіла просила суд встановити обвинуваченому іспитовий строк .

Призначаючи покарання, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує обставину, яка пом`якшує покарання, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, згідно вимоги УІАЗ УМВС України в Рівненській області, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога обвинувачений не перебуває, згідно медичної документації, а саме довідок Дубровицької ЦРЛ від 28.07.2015 року, його характеризуючі дані за місцем проживання, перебування на утриманні двох неповнолітніх дітей, думку потерпілої та з урахуванням усіх зазначених обставин, вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без відбування призначеного судом покарання.

Тому, призначивши обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, суд на підставі ст.75 КК України, вважає за можливе звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ч.1 ст.76 КК України.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: підпис.
З оригіналом згідно.
Голова Дубровицького
районного суду: ОСОБА_1