Дата документу Справа № 317/1738/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/1500/15 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 317/1738/15-к Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 537 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2015 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 02 липня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 щодо засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Войково Первомайського району АР Крим, росіянина, громадянина Російської Федерації,, що проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Симферопільського районного суду АР Крим від 07 серпня 2006 року.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та постановити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити, ОСОБА_8 умовно-достроково звільнити від подальшого відбування покарання.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що відповідно до довідки Біленьківської ВК №99 УДПтС України в Запорізькій області ОСОБА_8 прибувши до колонії 16.11.2006 року вже в наступного місяці почав працювати на різних роботах. В період коли ОСОБА_8 не був працевлаштований на виробництві колонії він виконував обов`язки днювального в 2009-2010 роках (а.о.с. 33), приймав участь в програмі диференційного впливу «Освіта» (а.о.с. 34), або працював в оркестрі з січня 2015 року по теперішній час. За період відбування покарання отримав 10 заохочень в тому числі за сумлінну поведінку та ставлення до праці. ОСОБА_8 свою провину у скоєному злочину визнав та розкаявся.

ОСОБА_9 дійсно має два стягнення за порушення форми одягу попередження від 14.05.2015 року та догану за 19.06.2015 року. Так, зазначене попередження ОСОБА_8 отримав за невідповідність бирки на одягу на 5 міліметрів, при цьому відповідно до п. 1.1 Порядку забезпечення речовим майном та норм належності речового майна для засуджених, які відбувають покарання в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, затвердженого наказом МЮУ № 280/5 від 20.02.2012 року «Усі засуджені, які відбувають покарання в арештних домах, виправних центрах, виправних та виховних колоніях, слідчих ізоляторах (далі - установа), забезпечуються новими предметами одягу, взуття та постільними речами (далі - речове майно) відповідно до норм належності».

Таким чином, ОСОБА_8 отримав попередження за те, що адміністрація установи не забезпечила його биркою встановленого розміру. Крім того, це попередження він отримав за один день до розгляду комісією питання про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Догану від 19.06.2015 року за порушення форми одягу, а саме, за те, що він був в шортах та з голим торсом.

Захисник вважає, що 2 зазначені порушення форми одягу за більш ніж 9 років, якщо й вони і мали місце ніяк не свідчать про те, що ОСОБА_8 негативно характеризується, несумлінно себе поводить та ставиться до праці.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор не підтримав апеляційну скаргу та просив ухвалу суду залишити без змін.

Вислухавши доповідача, прокурора, ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено в ухвалі суду, до Запорізького районного суду Запорізької області з клопотанням звернувся захисник ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 .

В клопотанні поставлено питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 , який на день розгляду справи судом відбув 3/4 частини строку покарання, за весь період відбування покарання він постійно сумлінно працював в установі на різних посадах, за час відбування покарання отримав повну середню освіту та середню спеціальну освіту. Також, засуджений має 4 заохочення, 1 погашене стягнення, а також догани.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд послався на те, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання, в тому числі, що безпосередньо передує вирішенню питання про умовно-дострокове звільнення, не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що він не заслуговував на заохочення в період з 19.10.2011 по 27.06.2013 р., мав за цей час стягнення, яке на даний час погашене. Також не має заохочень в період з 10.07.2014 року по теперішній час, має два стягнення за останній час. З січня 2015 року не працевлаштований.

Згідно з положеннями ч.ч.1, 2 ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання, в т.ч. у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Таке звільнення може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом ст.539 КПК України, подання про звільнення особи від подальшого відбування покарання умовно-достроково розглядається згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, та з урахуванням положень розділу VIII цього Кодексу. Суд, за вимогами закону повинен повно, всебічно і об`єктивно дослідити всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, після чого постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Ці вимоги закону узгоджуються і з роз`ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року, відповідно до яких, під час судового розгляду суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.

Згідно характеристики, підписаної начальником відділення СВПС Біленьківської ВК №99, узгодженої з заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої начальником установи, ОСОБА_8 під час знаходження у Сімферопольському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, вимоги режиму утримання не порушував, заохочень та стягнень не мав. Покарання в Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області відбуває з 16.11.2006 р., характеризується негативно, допустив три порушення вимог режиму відбування покарання, які виразились у зберіганні заборонених предметів та у порушенні форми одягу, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника відділення, одне стягнення погашене у встановленому законом порядку, два не зняті та не погашені у встановленому законом порядку до теперішнього часу.

За сумлінну поведінку та ставлення до праці мас сім заохочень правами начальника відділення СВПС та три заохочення правами начальника установи. На виробництві не працевлаштований. У відношенні до персоналу установи грубості не проявляє, вимоги персоналу установи виконує під наглядом. Відповідно до ст.65 КВК України участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає Участі у реалізації програм диференційованою виховного впливу не приймає. У роботі самодіяльних організацій не приймає. Провину у скоєному злочині визнає, розкаюється, але робить це з метою отримання поблажливості.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_8 має 10 заохочень, мав одне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку, а також догану за порушення форми одягу, накладеної 19.06.2015 року, яка не знята та не погашена. Крім того, має попередження за порушення форми одягу, застосоване 14.05.2015 року.

Посилання ОСОБА_8 на те, що він працевлаштований в оркестрі не відповідають дійсності, оскільки відповідних посад в установі немає, а участь в оркестровій діяльності має дозвільний характер.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги колегія не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 02 липня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4