1-кп/381/231/15
381/3232/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«07» серпня 2015 року м. Фастів

Фастівський місьрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001210 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Житомир, українка, громадянка України, не заміжньої, не працюючої, з середньою освітою, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И В:
11.07.2015 близько 08 год. 00 хв., ОСОБА_3 , яка на підставі усної домовленості доглядала за малолітньою дитиною та спільно проживала з родиною ОСОБА_5 , з метою збагачення за рахунок викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , таємно від оточуючих, користуючись тим, що власниця квартири гр. ОСОБА_5 , за місцем проживання була відсутня, здійснила крадіжку її грошових коштів в сумі 3000 гривень, які були розташовані в гаманці на столі в приміщенні кухні, після чого з місця події зникла, розпорядившись викраденим на свій власний розсуд, чим спричинила гр. ОСОБА_5 , матеріальної шкоди на суму - 3000 гривень.

Суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжці).

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини злочину і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та роз`яснив про позбавлення права на їх оскарження в апеляційному порядку.

Допитана щодо кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_3 визнала себе винною повністю, щиро покаялася і дала показання, які за своїм змістом відповідають обставинам злочину, підтвердивши в судовому засіданні те, що 11.07.2015 близько 08 год. 00 хв., вона на підставі усної домовленості доглядала за малолітньою дитиною та спільно проживала з родиною ОСОБА_5 , з метою збагачення, шляхом вільного доступу, знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , таємно від оточуючих, користуючись тим, що власниця квартири гр. ОСОБА_5 , за місцем проживання була відсутня, здійснила крадіжку її грошових коштів в сумі 3000 гривень, які були розташовані в гаманці на столі в приміщенні кухні, після чого з місця події зникла, розпорядившись викраденим на свій власний розсуд.

Допитана потерпіла, ОСОБА_5 , в судовому засіданні зазначила, що обвинувачена доглядала за дитиною, коли вона повернулась додому, 11.07.2015 року, помітила, що дитина плаче, будинок відкритий, ОСОБА_3 немає, кошти відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 , покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який згідно із ст. 12 КК України є середньої тяжкості та умисним корисливим (ч. 1 ст. 185 КК України), дані про особу винної, яка: згідно ст. 89 КК України вважається не судимою, за місцем проживання характеризуються посередньо, участь у громадському житті не приймає, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, з 2012 року перебуває на обліку у лікаря психіатра. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 342 від 28.07.2015 року ОСОБА_3 до періоду інкримінованих їй діянь, в період інкримінованих їй діянь та в теперішній час на психічне захворювання, передбачене ст. 19, 20 КК України, не страждала і не страждає. У неї має місце органічний емоційно лабільний розлад, який виражений в такому ступеню, що ОСОБА_3 могла в період інкримінованих їй дій та може в теперішній час усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає за можливе у даному конкретному випадку, призначивши ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межі санкції ч. 1 ст. 185 КК України, застосувати до неї ст. 75 КК України і звільнити її від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на обвинувачену встановлені п. 2,3,4 ст. 76 КК України обов`язки, які сприятимуть її виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нового злочину.

В ході судового розгляду кримінального провадження потерпілою заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі 3000 гривень, оскільки вона вважає, що діями обвинуваченої її завдано майнової шкода, яка не відшкодована.

Обвинувачена, ОСОБА_3 , визнала цивільний позов потерпілої, ОСОБА_5 , в повному обсязі.

Суд вважає, що цивільний позов потерпілої підлягає задоволенню, оскільки неправомірними діями обвинуваченої їй завдано матеріальної шкоди, а тому з обвинуваченої ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 3000 гривень.

Під час судового розгляду з боку сторін кримінального провадження були відсутні клопотання щодо обрання заходів забезпечення, у тому числі запобіжного заходу.

Питання з речовими доказами суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 1, 349 ч. 3, 368, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винною у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_3 , покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю в два роки, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі п. 2,3,4 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Іспитовий строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_3 обчислювати з дня постановлення вироку.

Судові витрати відсутні.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляції через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинувачений, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, має право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя: ОСОБА_1