АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 215/5615/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/49/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 13 січня 2016 року апеляційну скаргу захисника, адвоката ОСОБА_6 в інтерсах обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001703 на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 листопада 2015 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуваючого, який мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-13.04.2011 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу за ч.3 ст. 186, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. 31.10.2014 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;

- 24.09.2015 року, Тернівським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, ст.76 ч.1 КК України звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки ,

Обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та засудженого , з призначенням йому покарання чотири роки сім місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 24.09.2015 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки і, на підставі ст.75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням, виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його затримання - 24.09.2015 року, зарахувавши строк тримання під вартою.

Застосований ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено в силі до набрання вироком законної сили.

Питання з речовими доказами судом першої інстанції вирішено.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8

захисник ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

В апеляцій скарзі захисник, адвокат ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить змінити вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12.11.2015 року відносно ОСОБА_7 , та пом`якшити призначене покарання.
За вироком суду ОСОБА_7 раніше судимий 13.04.2011 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу за ч.3 ст.186, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі та 31.10.2014 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і маючи не зняту і не погашену в встановленому законом порядку судимість повторно скоїв новий корисливий злочин за наступних обставин.

Так, повторно, 23 вересня 2015 року, приблизно о 14 годині 20 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись поблизу залізничного мосту, розташованого по вул. Маршака в Тернівському районі м. Кривого Рогу, побачив незнайомого йому неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в цей час проходив по тротуару під залізничним мостом. Діючи із корисливих мотивів, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 підійшов ззаду, з правого боку, до неповнолітнього ОСОБА_9 , після чого умисно вихопив шляхом ривку, з правої руки неповнолітнього ОСОБА_10 - мобільний телефон «Самсунг GТ-S6810», імей: НОМЕР_1 вартістю 1199 гривень, з картою пам`яті об`ємом 8 ГБ, вартістю 180 гривень, та сім-картою мобільного оператору «МТС», вартістю 10 гривень, які належать матері неповнолітнього ОСОБА_9 - ОСОБА_11 .

З викраденим майном ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1389 гривень.

Пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення суд визнає доведеним і кваліфікує його дії за ч. 2 ст.186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, та визнає ОСОБА_7 винним у вчиненні вказаного злочину.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник, адвокат ОСОБА_6 , посилається на те, що суд першої інстанції не врахував що ОСОБА_7 , за місцем проживання характеризувався посередньо, така характеристика не є негативною, тому його не можна вважати суспільно небезпечною особою, для виправлення якої потрібно відбування покарання на строк аж 4 роки та 7 місяців. Майнова шкода, яка була завдана злочином - компенсована. Цивільний позов потерпіла сторона не заявляла. Суд першої інстанції не врахував таку пом`якшуючу обставину як визнання своєї провини повністю, вчинення злочину під впливом складних життєвих обставин - відсутність коштів на їжу (ч. 2 ст. 66 КК України). Обставин обтяжуючих покарання судом не встановлено.

Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційні скарги сторонами судового провадження подані не були.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді провадження захисник та обвинувачений кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити.

Прокурор прохав колегію суддів залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведене у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 не підлягє задоволенню, виходячі з наступного

Кримінальне провадження розглянуто в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Висновки суду першої інстанції про скоєння ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у вироку суду, кваліфікація його дій за ч.2 ст.186 КК України в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Стосовно вимог апеляційної скарги захисника, то колегія судді вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст.50, 65 КК України, суд призначає покарання з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, з тим, щоб особі, яка вчинила злочин, було призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Крім того, відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Відповідно до ст.69 КК України за наявності кількох обставин , що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції особливої частини цього Кодексу або перейти до іншого більш м`якого виду покарання не зазначеного в санкції статті.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, з вироку суду, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд врахував всі необхідні дані про особу обвинуваченого для призначення справедливого покарання (а.кп.105-107).
При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, врахував , що вчинив умисний злочин проти власності, обставини, які пом`якшують його покарання, а саме: повне визнання ним своєї вини , щиpе каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Також судом враховані дані про особу: за місцем проживання ОСОБА_7 характеризується посереднь (а.кп.76) на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря нарколога не перебуває (ак.кп73,75), за обліками ГУ МВС України в Дніпропетровській області значиться як раніше неодноразово судимий (а.кп 71,77-78), не працює, та з урахуванням усіх зазначених обставин, вірно прийшов до висновку, що мірою покарання, необхідною для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів є позбавлення волі, призначивши йому покарання близьке до мінімального розміру, яке передбачене ч.2 ст.186 КК України.
Крім того, призначаючи покарання суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 може бути обрано виключено у вигляді позбавлення волі, в межах покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.186 КК України, але не надто суворе, з урахуванням того, що обвинувачений має не зняту і не погашену судимість кримінальне правопорушення знову вчинив менш ніж через рік після звільнення з місць позбавлення волі де відбував покарання за корисливі злочини, та призначив близьке до мінімального покарання за ч.2 ст. 186 КК України законно і обґрунтовано застосувавши вимоги ч.4 ст.70 КК України. Колегія судів апеляційного суду вважає такий строк покарання достатнім для його подальшого виправлення, перевиховання та запобігання здійснення вчинення нових злочинів.

Що стосується доводів захисника , що суд першої інстанції не врахував ті обставини, що ОСОБА_7 визнав вину і те , що компенсована матеріальна шкода , колегія суддів вважає їх необґрунтованими та без підставними..
При цьому, визнання вини та щире каяття у вчиненому, які визнані судом обставинами, що пом`якшують покарання, з огляду на мотив, спосіб, характер та суспільну небезпеку кримінального правопорушення не є такими, що суттєво знижують його тяжкість.

Крім того , судом враховано як ці обставини , так і те , що у період досудового слідства особою , якій обвинувачений продав мобільний телефон він був повернутий потерпілій , суд врахував дані про особу обвинуваченого і його характеристику все це є характеризуючими ОСОБА_7 даними, яким суд першої інстанції дав належний аналіз при обранні покарання останньому близького до мінімального , передбаченого санкцією ч.2 ст. 186 КК України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів, вважає, що досягнення встановленої ч.2 ст. 50 КК України мети виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_12 нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції обвинуваченого, таким чином суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 достатнє покарання для його перевиховання та виправлення, попередження вчинення ним нових злочинів.
Законних підстав для застосування до нього положень ст.69 КК України колегія суддів не вбачає,так як призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст.65 КК України.
В той же час , раховуючи положення ч.2 ст.404 КПК України та вимоги ч.5 ст. 72 КК України колегія суддів вважає на необхідне вийти за межі апеляційної скарги , змінивши вирок доповнити резолютивну частину вироку , вказавши , що строк попереднього ув`язнення з 24 09 2015 року по 13 01 2016 року включно зарахувати у строк покарання на підставі ч.5 ст.. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А ::

Апеляційну скаргу захисника, адвоката ОСОБА_6 в інтерсах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 листопада 2015 року

у кримінальному провадженні № 0001703 щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України змінити

Доповнити резолютивну частину вироку реченням
На підставі ч.5 ст.. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 24 09 2015 року по 13 01 2016 року включно зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі .

Запобіжний захід - тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3