11-кп/775/338/2015(м)
221/1714/15-к

Категорія ч. 2 ст. 286 КК України Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
7 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою старшого прокурора відділу управління нагляду прокуратури Донецької області ОСОБА_6 на вирок Волноваського районного суду Донецької області від 22 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Волноваського районного суду Донецької області від 22 червня 2015 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Свободне Волноваського району Донецької області, громадянин України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки, з покладанням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 грн. і в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10 084 грн., а всього 40 084 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати в сумі 982,08 грн.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 3 травня 2015 року близько 01:30 години, в порушення вимог п. 2.1, 2.9а ПДР України, не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним мотоциклом Днепр 16, реєстраційний номер 82 95 ДОП, рухався по проїжджій частині вул. 8 Березня в с. Донське з боку вул. Набережна в бік вул. Кошового і, проїжджаючи перехрестя вул. 8 Березня з вул. Комсомольською, в порушення вимог п. 12.1 ПДР України, проявив неуважність та самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання ДТП, не уважно стежачи за дорожньою обстановкою та відповідно не реагуючи на її зміни, не обрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням мотоциклу, у зв`язку із чим сталося його перекидання. В наслідок ДТП пасажиру його мотоцикла ОСОБА_10 , який знаходився в боковому причепі мотоцикла, були спричинені відкрита черепно - мозкова травма з багато уламковим переломом кісток склеплення та основи черепу, розрив твердої мозкової оболонки головного мозку, забій головного мозку в області лівої скроневої та лівої потиличної часток в речовину головного мозку, набряк легенів та головного мозку, від яких настала його смерть на місці.

Пасажиру мотоцикла ОСОБА_11 , який сидів позаду водія , були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого осколкового перелому правої променевої кістки, забійної рани підборіддя, забію нижньої щелепи, травматичної екстракції трьох зубів, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

В своїй апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його вини, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить вирок лише в частині призначеного основного покарання скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з реальним його відбуванням у кримінально виконавчій установі закритого типу.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що суд, звільняючи ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, не врахував, що він вчинив тяжкий злочин у стані алкогольного сп`яніння, його протиправними діями спричинено значну шкоду здоров`ю потерпілого ОСОБА_12 та загибель іншого - ОСОБА_10 . Крім того, обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та кожен раз звільнявся від відбування покарань з випробуванням.

Також, прокурор зауважує, що ОСОБА_7 , не маючи посвідчення водія систематично, протягом тривалого часу керував належним йому мотоциклом, створюючи при цьому небезпеку для оточуючих, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України.

До того ж зазначає, що обвинуваченим відшкодовано потерпілим лише частину заподіяної шкоди у розмірі 25 000 грн., з яких 20 000 грн. відшкодовано вже після початку судового розгляду, що не може бути обставиною, яка пом`якшує покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, обвинуваченого, який вважає вирок суду законним, справедливим і просить залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження і, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, не оспорюється учасниками судового розгляду. Не оспорюється в апеляційному порядку і кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 286 КК України.

Як убачається з вироку суду та журналу судового засідання кримінальне провадження розглянуто у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 404 КПК України та враховуючи роз`яснення, які міститься у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 15.05.2006 року «Про практику постановлення судами вироків ( постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку» у випадку, коли суд першої інстанції відповідно до ст. 349 КПК України докази не досліджував або досліджував частково, апеляційний суд має провести судове слідство з метою з`ясування лише тих фактичних обставин справи, які оспорювались у суді першої інстанції. При цьому, апеляційний суд перевіряє вирок у межах апеляційної скарги і не повинен наводити у своєму вироку доводи на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорено в апеляційній скарзі, і скасовує вирок цього суду лише в тій частині, у який визнав його незаконним чи необґрунтованим. Зокрема, якщо в апеляційній скарзі порушено питання про скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку з необхідністю застосувати більш суворе покарання або через неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, апеляційний суд не наводить у вироку докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні злочину, доводи щодо кваліфікації діяння тощо.

Враховуючи вказані норми кримінального процесуального закону та роз`яснення Пленума ВСУ, колегія суддів не проводила судове слідство з метою з`ясування тих фактичних обставин справи, які взагалі не оспорювались.

Що стосується призначеного судом покарання, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до положень ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення кримінального покарання та роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленум Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінально покарання», між інших обставин враховуються ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, данні про особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані норми кримінального закону та роз`яснення Пленума Верховного Суду України судом першої інстанції у повному обсязі не дотримані.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому, суд зазначив, що вчинене правопорушення є тяжким.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд врахував щире каяття обвинуваченого, його задовільну характеристику, що він в силу ст. 89 КК України вважається особою, раніше не судимою, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, частково відшкодував потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду, її та потерпілої ОСОБА_8 прохання строго його не карати, відсутність претензій з боку потерпілого ОСОБА_11 .

Обставиною, що обтяжує покарання, суд врахував вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Між тим, на думку колегії суддів, суд недостатньо враховував наведене, невиправдані наслідки, що сталися, інші обставини та застосував положення ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування призначеного основного покарання з випробуванням.

Отже, з тих підстав вирок суду в частині призначеного покарання є незаконним, та таким, що підлягає скасуванню з постановленням нового вироку.

Вирішуючи питання про призначення покарання, колегія суддів враховує тяжкість кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Данні про особу обвинуваченого свідчать про те, що він задовільно характеризується за місцем проживання, вважається особою в силу ст. 89 КК України не судимою. Разом з тим, колишні неодноразові притягнення до кримінальної та адміністративної відповідальності характеризують його як особу, схильну до правопорушень, яка зневажає загальноприйнятими нормами поведінки.

Наявність у нього двох неповнолітніх дітей ще не свідчить про те, що він їх повністю утримує, оскільки не працює і відомостей про здійснення заходів щодо працевлаштування ні слідчим органам, ні суду не надав, хоча є здоровою і працездатною особою.

Часткове відшкодування лише потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди колегія суддів визнає обставиною, що пом`якшує покарання, але це не може свідчити про його щире каяття, оскільки залишена невідшкодованою інша частина шкоди, заподіяна цій потерпілій і повністю невідшкодована шкода потерпілій ОСОБА_8 , яку суд визнав доведеною.

Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, При цьому, на думку колегії суддів, ця обставина сприяла вчиненню кримінального правопорушення і потягла за собою невиправдані наслідки. Тому, думка потерпілих про недоцільність призначення обвинуваченому кримінального покарання з реальним його відбуттям не може бути прийнята до уваги.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, викладених обставин кримінального провадження та наслідків, які настали, колегія суддів вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі без застосування положень ст. 75 КК України, що буде справедливим і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 404,405,407 КПК України, колегія суддів

З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу старшого прокурора відділу управління нагляду прокуратури Донецької області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Волновахського районного суду Донецької області від 22 червня 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 в частині його звільнення від відбування основного покарання на підставі ст. ст. 75,76 КК України з випробуванням строком на 2 роки, скасувати.

Постановити новий вирок.

ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту його затримання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України протягом 3-х місяців з дня його проголошення.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3