Справа № 209/4827/15-к
Провадження № 1-кп/209/74/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

за участі: - секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження № 209/4827/15-к (пр. № 1-кп/209/74/16), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000698 від 18.07.2015 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: доньку Лілію ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого:

обвинуваченого у вчинені злочину передбаченого ст. 286 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

17.07.2015 приблизно о 22 годині 45 хвилин, ОСОБА_7 керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2109» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_9 , рухався по проїжджій частині мостового переходу через річку Дніпро в м.Дніпродзержинську, з боку правого берегу у напрямку лівого берегу.

Під час руху водій ОСОБА_7 , не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, не обрав безпечну швидкість керованого ним автомобілю, в результаті чого в районі кафе «Матадор», яке розташоване на правому узбіччі проїжджої частини мостового переходу, відносно напрямку руху автомобіля, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , 1958 року народження, який перетинав проїжджу частину мостового переходу через річку Дніпро, з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля «ВАЗ-2109» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_7 , та перейшовши проїжджу частину дороги, розпочав виходити на розділовий газон, з високим бордюрним каменем, під час чого втратив рівновагу та вийшов на смугу руху автомобіля «ВАЗ-2109» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Своїми діями водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5, 2.3.б), 12.4 та 12.9.б), Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше ніж 60 км./год.»;

п. 12.9 «Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлені розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих правил»;

Порушення п.п. 12.4 та 12.9.б) Правил Дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходиться у причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 , 1958 року народження, отримав тілесні ушкодження у вигляді: рани забійного характеру з саднами та садни на обличчі; обширної садни на передній та задній поверхні тулубу у вигляді сліду ковзання в напрямку зверху вниз, такого ж характеру садна, синці та забійні рани на кінцівках, лівій сідниці, в області мошонки, волосистій частині потилично-тім`яної області зліва; перелому кісток склепіння та основи черепу з множинними відламками в потилично-тім`яній області зліва, уривчастого крововиливу під м`якими мозковими оболонками; крововиливів в м`яких тканинах по задній поверхні в області обох гомілок, обох стегон, по ходу хребта на рівні шиї та верхнього грудного відділу; перелому лівої ключиці, множинних переломів ребер зліва по біля хребтовій, передньо-пахвинній, біля грудинній лініям частково з пошкодженням плеври, розриву серцевої сорочки з права, м`яза серця по передній поверхні на межі між шлункової перетинки крововилив в області кореня та верхній долі лівої легені; розриву селезінки та печінки по діафрагмальним поверхням.

Виявлені тілесні ушкодження виникли внаслідок дії твердого, тупого предмета, предметів не задовго до смерті, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по ознаці небезпеки для життя та в даному випадку призвели до смерті.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні визнав себе винним в повному обсязі, підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті. Крім того, пояснив, що 17.07.2015 року, приблизно о 22 годині 45 хвилин, рухаючись зі швидкістю 80-85 км/год., по проїжджій частині мостового переходу через річку Дніпро в м.Дніпродзержинську, з боку правого берегу у напрямку лівого берегу, в районі кафе «Матадор» здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , внаслідок чого останній помер. Також пояснив, що уникнути наїзду на ОСОБА_10 не мав можливості, оскільки проїжджа частина дороги не освітлювалася, було дуже темно і він зовсім не бачив ОСОБА_10 , який перетинав проїжджу частину мостового переходу через річку Дніпро, з права на ліво відносно напрямку руху його автомобіля. Алкогольних напоїв не вживав, повністю відшкодував шкоду потерпілому ОСОБА_5 який є братом померлого. Щиро розкаюється у скоєному.

Не дивлячись на визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї винуватості у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України, встановлені судом обставини підтверджуються наступними дослідженими в суді доказами, обсяг яких був визначений за погодженням з учасниками судового провадження:

Показаннями потерпілого ОСОБА_5 про те, що він є рідним братом ОСОБА_10 який загинув в результаті дорожньо-транспортної пригоди, обставини якої йому не були відомі, оскільки на місці останньої він не був присутній. Також потерпілий підтвердив, що обвинувачений повністю відшкодував завдані йому збитки, а отже претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого він не має, а також просив суд застосувати до ОСОБА_7 покарання, не пов`язаного з реальним його відбуттям.

Даними висновків судово-медичного експерта № 899-Е від 18.07.2015 року (а.с. 58-63), про те, що при дослідженні трупа ОСОБА_10 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: рани забійного характеру з саднами та садни на обличчі; обширної садни на передній та задній поверхні тулубу у вигляді сліду ковзання в напрямку зверху вниз, такого ж характеру садна, синці та забійні рани на кінцівках, лівій сідниці, в області мошонки, волосистій частині потилично-тім`яної області зліва; перелому кісток склепіння та основи черепу з множинними відламками в потилично-тім`яній області зліва, уривчастого крововиливу під м`якими мозковими оболонками; крововиливів в м`яких тканинах по задній поверхні в області обох гомілок, обох стегон, по ходу хребта на рівні шиї та верхнього грудного відділу; перелому лівої ключиці, множинних переломів ребер зліва по біля хребтовій, передньо-пахвинній, біля грудинній лініям частково з пошкодженням плеври, розриву серцевої сорочки з права, м`яза серця по передній поверхні на межі між шлункової перетинки крововилив в області кореня та верхній долі лівої легені; розриву селезінки та печінки по діафрагмальним поверхням. Виявлені тілесні ушкодження виникли внаслідок дії твердого, тупого предмета, предметів не задовго до смерті, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по ознаці небезпеки для життя та в даному випадку призвели до смерті.

Характер і розташування пошкоджень та механізм їх виявлення був слідуючим: при наїзді легкового автомобіля, який рухався з надто великою швидкістю відбувся удар виступаючими передніми частинами автомобіля ззаду та частково зліва, в область нижніх кінцівок, після чого послідувало закидання тіла з ударом задньо-лівою поверхнею тулубу та голови з послідуючим падінням та сковзанням об дорожнє покриття.

Смерть настала близько 22:00-24:00 годин, 17.07.2015 року.

При судово-токсикологічному дослідженні у крові етиловий алкоголь виявлений у кількості 1,84 %, що відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння.

Даними висновку судово-автотехнічного експерта №44/27-49 від 30.09.2015 року (а.с. 111-115) про те, що у даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ 2109 ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.3, 12.4, та 12.9.б) Правил дорожнього руху України.

В умовах місця події водій автомобіля ВАЗ 2109 ОСОБА_7 не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля ВАЗ 2109 до лінії руху пішохода, при заданих вихідних даних.

При заданому механізмові пригоди, в діях водія автомобіля ВАЗ 2109 ОСОБА_7 невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України не вбачається. При заданому механізмі пригоди, дії водія автомобіля ВАЗ 2109 ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.п. 12.2, 12.4 та 12.9.б) Правил дорожнього руху України. І дії водія ОСОБА_7 , які не відповідали вимогам п.п. 12.4 та 12.9.б) Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору перебували у причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні ним злочину доведена в повному обсязі і дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії необережних тяжких кримінальних правопорушень, думку потерпілого який просив не позбавляти волі, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає активне сприяння розкриттю злочину, визнання своєї вини, щире каяття та повне відшкодування матеріальної шкоди потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого, встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, а також, на думку суду, посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом із тим, враховуючи визнання своє вини обвинуваченим ОСОБА_7 , беручи до уваги особу обвинуваченого, конкретні обставини справи, позицію потерпілого та повне відшкодування йому матеріальної та моральної шкоди, суд вважає за можливе звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням, застосувавши ст.ст. 75, 76 КК України.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення та його наслідки, суд вважає за необхідне призначити додаткове покарання до реального відбування, в силу ст. 77 КК України.

Підстав для застосування до ОСОБА_7 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Згідно ст.124 КПК України з ОСОБА_7 підлягають стягненню судові витрати на проведення експертизи у справі.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю в 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 , в період іспитового строку, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи.

В силу ст. 77 КК України додаткове покарання у вигляді позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік, підлягає реальному виконанню.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 1152 гривні 00 копійок судових витрат за проведення автотехнічної експертизи у справі.

Речовий доказ автомобіль «ВАЗ-2109» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути за належністю ОСОБА_7 .

На вирок можуть подані апеляційні скарги в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя: ОСОБА_1