печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5941/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 серпня 2015 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі сторони кримінального провадження - особи, що подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судвооум засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Київської обл. ОСОБА_4 від 10 лютого 2015 року про закриття кримінального провадження №0000034,-

ВСТАНОВИВ:
До Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_5 від 10 лютого 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000034.

В обґрунтування скарги зазначено, що слідчим прокуратури Київської області ОСОБА_5 винесено постанову від 10 лютого 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000034.

Дане провадження зареєстроване за заявою скаржника від 4 грудня 2014 року, в якій він зазначив про вчинення протиправних дій з боку начальника відділення СВ Білоцерківського МВ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_6 , допущені ним в ході розслідування кримінального провадження № 0001235 за ч.5 ст.185 КК України, в якому скаржник виступає захисником підозрюваного ОСОБА_7 .

Адвокат ОСОБА_3 скаржився, що ОСОБА_6 під час розслідування кримінального провадження № 0001235 за ч.5 ст.185 КК України умисно не розглядав клопотання захисту, чим порушував норми КПК України, не виконував судове рішення про допит свідка ОСОБА_8 , перешкоджаючи тим самим реалізації ОСОБА_7 права на захист від висунутих проти нього обвинувачень. Конкретизував, що бездіяльність ОСОБА_6 щодо розгляду клопотань захисту була предметом розгляду численних скарг слідчими суддями, крім того ухвалою апеляційного суду Київської області від 2 жовтня 2014 року ОСОБА_6 було прямо зобов`язано провести допит свідка ОСОБА_8 , одночасно даним судовим рішенням визнано порушення права ОСОБА_7 на захист.

Скаржник вважає вказану постанову такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства оскільки постанова винесена без всебічного, повного, об`єктивного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та без надання належної правової оцінки діям ОСОБА_6 , а наведені у постанові висновки слідчого про відсутність складу кримінальних правопорушень не відповідають фактичним обставинам та прямо суперечать матеріалам справи.
Особа, рішення якої оскаржується - слідчий прокуратури Київської області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином. Надав до суду витребувані матеріали кримінального провадження № 0000034.

Відповідно ч.3 ст. 306 КПК України неявка слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Вислухавши пояснення адвоката ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження № 0000034, приходжу до наступних висновків.

4 грудня 2014 року скаржник звернувся з заявою до прокуратури Київської області про вчинення кримінальних правопорушень начальником відділення СВ Білоцерківського МВ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_6 .

За заявою скаржника прокуратурою Київської області зареєстровано кримінальне провадження № 0000034 за ч.1 ст.365 КК України, кримінальне провадження № 0000035 за ч.1 ст.374 КК України, кримінальне провадження № 0000036 за ч.2 ст.382 КК України.

В подальшому вказані кримінальні провадження об`єднані в одне провадження за № 0000034. Правова кваліфікація кримінальних правопорушень ч.1. ст.365, ч.1 ст.374, ч.2 ст.382 КК України.

10 лютого 2015 року постановою слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_5 кримінальне провадження № 0000034 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 365, ч1. ст.374, ч.2 ст.382 КК України.

Як вбачається зі змісту постанови, підставою для її винесення слугувало те, що в ході досудового розслідування не було встановлено в діях начальника відділення СВ Білоцерківського МВ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_6 ознак вказаних кримінальних правопорушень.

Обгрунтовуючи прийняте рішення слідчий зазначив, що слідчим відділом Білоцерківського МВ ГУМВС України у Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001235 за фактом вчинення крадіжки готівкових коштів у ОСОБА_9 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.

6 лютого 2014 слідчим СВ Білоцерківського МВ складено повідомлення про підозру ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, яке поштовим зв`язком було направлено останньому.

12 лютого 2014 року слідчим винесена постанова про зупинення проведення досудового розслідування, на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України, у зв`язку із розшуком підозрюваного ОСОБА_7 .

Окрім цього, в ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження на адресу слідчого відділу Білоцерківського МВ неодноразово надходили різного роду клопотання та листи, як самого підозрюваного ОСОБА_7 так його захисту.

Дані клопотання, на думку слідчого, розглядались та у встановлений законодавством строк надавались обгрунтовані відповіді.

У зв`язку з цим слідчий зробив висновок, що в діях начальника відділення СВ Білоцерківського МВ ГУМВС України у Київській області ОСОБА_6 відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбачені ч.1 ст.365, ч.1 ст.374, ч.2 ст.382 КК України, оскільки слідчим нібито належним чином розглядались листи та клопотання, як сторони захисту, так і самого підозрюваного ОСОБА_7 в установлені законом строки, про що, на думку слідчого, свідчать офіційні відповіді, які містяться в матеріалах кримінального провадження, так і відмітки у книзі вихідної кореспонденції.

Разом з тим, такі висновки слідчого прокуратури Київської області ОСОБА_4 суперечать матеріалам справи та є неповними.

Так, згідно ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2014 року, адвокатом ОСОБА_3 оскаржувалась бездіяльність начальника відділення СВ Білоцерківського МВ ГУМВС України у Київській області ОСОБА_6 щодо не розгляду клопотання захисту про допит свідка ОСОБА_8 . Слідчим суддею був встановлений факт такої бездіяльності ОСОБА_6 та останнього було зобов`язано розглянути клопотання захисника про допит свідка ОСОБА_8 .

Даним судовим рішення спростовуються висновки слідчого прокуратури про факт належного та своєчасного розгляду ОСОБА_6 всіх клопотань захисту.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000034, в ході досудового розслідування начальник відділення СВ Білоцерківського МВ ГУМВС України у Київській області ОСОБА_6 слідчим ОСОБА_11 з приводу допущеної бездіяльності не допитувався. Причини та обставини такої бездіяльності слідчим шляхом не досліджувались. Покази ОСОБА_6 про направлення повісток свідку поштою слідчим шляхом не перевірялися, відповідні запити на адресу установ зв`язку не направлялися. Свідок ОСОБА_8 з приводу отримання ним повісток чи викликів про необхідність явки до ОСОБА_6 не допитувався.

Також є необґрунтованими та передчасними висновки постанови від 10 лютого 2015 року про те, що в діях начальника відділення СВ Білоцерківського МВ ГУМВС України у Київській області ОСОБА_6 відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України з приводу невиконання рішення суду щодо допиту свідка, оскільки на думку слідчого встановлено, що ухвала апеляційного суду Київської області від 2 жовтня 2014 року, якою ОСОБА_6 була зобов`язано провести допит свідка ОСОБА_8 офіційно надійшла до СВ Білоцерківського МВ лише 11 листопада 2014 року, після чого нібито - були вжиті необхідні заходи для її виконання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000034 начальника відділення СВ Білоцерківського МВ ГУМВС України у Київській області ОСОБА_6 на вимогу захисту було зобов`язано здійснити допит свідка ОСОБА_8 ухвалою апеляційного суду Київської області від 2 жовтня 2014 року.

Згідно супровідного листа Білоцерківського міськрайонного суду Київської області вказане судове рішення було вручено на адресу Білоцерківському МВ 11 листопада 2014 року.

Однак, в супереч тверджень слідчого прокуратури з матеріалів справи не вбачається вжиття ОСОБА_6 необхідних заходів для виконання такого судового рішення. Матеріали провадження не містять даних про відновлення досудового розслідування у зв`язку з необхідністю проведення допиту вказаного свідка, про направлення свідку повісток поштовим зв`язком, про доручення щодо встановлення місця знаходження свідка, про вжитих слідчим заходів щодо приводу свідка, тощо.

Як вбачається з матеріалів провадження № 0000034, необхідних слідчих дій для встановлення яких саме заходів вжив ОСОБА_6 на виконання рішення суду слідчий ОСОБА_5 не здійснив. Причини невиконання ОСОБА_6 ухвали апеляційного суду Київської області від 2 жовтня 2014 року слідчий прокуратури не з`ясував.

Крім того, щодо закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.374 КК України, відповідного обґрунтування в постанові від 10 лютого 2015 року слідчим не наведено. А загальні висновки про відсутність ознак такого злочину в діях начальника відділення СВ Білоцерківського МВ ГУМВС України у Київській області ОСОБА_6 суперечать матеріалам справи, зокрема судовому рішенню - ухвалі апеляційного суду Київської області від 2 жовтня 2014 року, в якій суд прямо вказав на факт порушення слідчим права підозрюваного ОСОБА_7 на захист, а також на період такого порушення - з 25 червня 2014 року по час ухвалення судового рішення.

Згідно ст.ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Однак, як вбачається з оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження, слідчий, не зібравши доказів та зробивши висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі, прийняв рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення, без належної перевірки обставин викладених у заяві про злочини.
Відповідно до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Таким чином постанова слідчого прокуратури від 10 лютого 2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034, є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, з поверненням кримінального провадження для подальшого провадження досудового розслідування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_5 від 10 лютого 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000034 - задовольнити.

Постанову слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_5 від 10 лютого 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000034 - скасувати., а матеріали кримінального провадження повернути до прокуратури Київської обл. для проведення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1