Справа № 755/8769/15-к
В И Р О К
іменем України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Юнокомунаровськ, Донецької обл., українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого вантажником-оператором в ТОВ «Фірма «Володар Роз», зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,
ОСОБА_6 04 березня 2015 року близько 14 години 10 хвилин, перебуваючи в гаражі № НОМЕР_1 , розташованого на території гаражно-будівельного кооперативу «Автомобіліст», по вул. Березняківська, 19-А, в м. Києві, під час словесного конфлікту на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, умисно наніс ОСОБА_4 невстановленим досудовим слідством предметом, що має колюче-ріжучі властивості, удар в область живота, спричинивши умисне тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння, у вигляді колото-різаного проникаючого поранення живота.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав частково та показав суду, що дійсно 04 березня 2015 року, він прибув до гаражно-будівельного кооперативу «Автомобіліст», гараж № НОМЕР_1 , розташованого по вул. Березняківська, 19-А, в м. Києві, де домовився зустрітись з своїм братом ОСОБА_8 . Зайшовши до гаража він виявив, що між його братом ОСОБА_9 та незнайомим чоловіком, як в подальшому йому стало відомо ОСОБА_4 , відбувається словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 розмахував перед його братом саперною лопаткою, яка знаходилась в поліетиленовому пакеті та намагався нею вдарити ОСОБА_9 . Після чого, він втрутився в розмову ОСОБА_8 та ОСОБА_4 намагаючись припинити неправомірні дії останнього, який на зауваження не реагував та намагався вдарити лопатою ОСОБА_8 . В цей час між ним та ОСОБА_4 виникла сутичка в ході якої він перебуваючи у стані сильного емоційного збудження, намагаючись захистити себе та свого брата від неправомірних дій ОСОБА_4 , з метою самозахисту, взяв зі столу який знаходився в гаражі ніж, яким наніс один удар в черевну порожнину потерпілого. Після чого, вибив з рук ОСОБА_4 лопатку та побачив на його тілі кров. В подальшому ОСОБА_9 розборонив їх, а він в свою чергу перебуваючи в збудженому стані побіг за гаражі де викинув ніж, яким завдав удару ОСОБА_4 .
Не заперечуючи своєї вини у нанесенні ОСОБА_4 ножового поранення, ОСОБА_6 , наполягав на тому, що спричинив поранення під час самозахисту, не бажаючи заподіяти тяжкі тілесні ушкодження потерпілому.
Однак наведені твердження обвинуваченого спростовуються, а вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доводиться зібраними стороною обвинувачення доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що раніше ОСОБА_9 ремонтував його автомобіль «Фольксваген», а саме: здійснював заміну електропроводки та лобового скла. Через деякий час, після ремонту автомобіля ОСОБА_9 , він виявив, що заміна електропроводки виконана неякісними та бувшими в використанні дротами. Також після ремонту він виявив тріщину на склі, яка була замаскована під його ущільнювачем. Домовились з ОСОБА_8 про зустріч він приїхав до гаражу для вирішення питання, щодо повернення частини грошових коштів, які ОСОБА_8 обіцяв повернути внаслідок неякісного ремонту його автомобіля. Знаходячись у гаражі у них з ОСОБА_9 , виник конфлікт внаслідок небажання ОСОБА_8 спілкуватись з приводу проведеного ним ремонту автомобіля. В цей час до гаражу прийшов ОСОБА_6 , який разом з ОСОБА_8 почали йому погрожувати та штовхати його руками. Після чого, ОСОБА_8 схопив його ззаду за руки та почав утримувати, а ОСОБА_10 в свою чергу дістав ніж, яким завдав удару йому в черевну порожнину, при цьому не витягнувши ножа із його тіла. В цей час ОСОБА_6 наказав ОСОБА_8 зачинив двері гаража та тримати ОСОБА_4 , щоб мати можливість завдати останньому удару в шию з метою вбити. Після чого ОСОБА_8 взяв сокиру, а ОСОБА_10 тримаючи у руці ніж притис його до стіни. Намагаючись захиститись від удару він прикрився пакетом в якому знаходилась саперна лопатка та просив його не вбивати, оскільки про місце його знаходження знає його син ОСОБА_11 , який знаходився неподалік. В цей час задзвонив телефон, він поговорив з сином, а з нападниками домовились про те, що якщо вони відпустять його живим, він напише розписку, про відсутність претензій до ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . Після написання розписки нападники відчинили двері гаража, він вийшов з середини, викликав працівників міліції та направився до травмпункту по вул. Драйзера, в м. Києві. Вказував, що в даному конфлікті винний ОСОБА_9 , а обвинувачений ОСОБА_6 став лише жертвою конфліктної ситуації яка склалась в гаражі.
Свідок ОСОБА_11 суду показав, що його батько поїхав в гараж на зустріч з ОСОБА_9 для вирішення питань пов`язаних з ремонтом його автомобіля. 04 березня 2015 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, йому на телефон подзвонив батько ОСОБА_4 , та повідомив, що знаходиться біля гаража, і відчуваючи небезпеку наказав йому передзвонити через 10 хвилин. Зателефонувавши батькові, він почув від нього, що його утримують у гаражі та планують вбити, і щоб він передзвонив через 5 хвилин, а якщо телефон буде вимкнений то визвав працівників міліції. Передзвонивши через 5 хвилин, батько сказав, щоб він їхав до травмпункту поліклініки по вул. Драйзера. Приїхавши за даною адресою він дізнався, що батько отримав ножове поранення від ОСОБА_6 , в той час як ОСОБА_9 тримав його за руки.
Свідок ОСОБА_9 суду показав, що близько року тому він ремонтував автомобіль потерпілого та замінював у ньому електропроводку та скло. Через деякий час потерпілий приїхав до нього в гараж та почав вимагати повернути йому грошові кошти, мотивуючи свою вимогу тим, що ремонт автомобіля був виконаний неякісно. ОСОБА_4 погрожував йому розправою, лякав сином, який працює прикордонником та має зброю, а потім без його дозволу витягнув з блокноту 300 гривень та наказав повернути ще 900 гривень при наступній зустрічі. 04 березня 2015 року, коли ОСОБА_4 прийшов у гараж то вів себе агресивно, розмахував перед ним лопаткою, яка була замотана в пакеті та намагався нею вдарити. В цей час до гаражу зайшов його брат ОСОБА_6 , схопив ОСОБА_4 за руку і між ними почалась бійка, яку він намагався розборонити. Відтягнувши ОСОБА_6 від потерпілого ОСОБА_4 він помітив, що у останнього тече кров та наказав йому залишити приміщення гаража. Залишившись з ОСОБА_6 у гаражі вони спілкувались на особисті теми, ремонтували автомобіль останнього та через декілька годин розійшлися. У вечірній час йому зателефонував брат ОСОБА_10 та повідомив, що знаходиться в міліції за заподіяння ножем тілесних ушкоджень. Наполягав на тому, що поранення ОСОБА_4 були спричинені не навмисно, а в ході самозахисту від неправомірних дій останнього.
З протоколу проведення слідчого експерименту від 20 квітня 2015 року, вбачається, що потерпілий ОСОБА_4 знаходячись в приміщенні гаражу № НОМЕР_1 , розташованого на території гаражно-будівельного кооперативу «Автомобіліст», по вул. Березняківська, 19-А, в м. Києві, в присутності понятих вказав на конкретні обставини вчинення відносно нього злочину та відобразив спосіб та механізм спричинення йому тілесних ушкоджень підозрюваним ОСОБА_6 .
З висновку судово-медичної експертизи №616/Е від 22 квітня 2015 року вбачається, що надані дані медичної документації свідчать про те, що при поступленні ОСОБА_4 до стаціонару 04 березня 2015 року о 15 год. 40 хв. у нього було виявлено колото-різану рану горизонтальну розмірами 4х1,5 см. на передній черевній стінці по білій лінії, в 10 см. донизу від мечоподібного відростку грудини з рановим каналом, що відходить від неї в напрямку спереду назад, справа-наліво, зверху-внизу, по ходу якого перетинаються підшкірно-жирова клітковина, м`язи, пристінкова очеревина, великий, малий чепець та ушкоджується передня стінка шлунку проникаюче колото-різане поранення живота.
Локалізація та характер вищевказаних ушкоджень, які містяться в медичній документації, з урахуванням обставин справи дозволяють стверджувати, що дані ушкодження утворились внаслідок однократної травмуючої дії гострого предмета, що має колото-ріжучі властивості, до яких відноситься клинок ножа, могли утворитись 04 березня 2015 року.
За критерієм тяжкості проникаюче колото-різане поранення живота відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя).
З висновку судово-психіатричного експерта за №86 від 21 квітня 2015 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 осудний та здатен відповідати за свої вчинки.
Суд критично оцінює твердження ОСОБА_6 та ОСОБА_9 про те, що поранення ОСОБА_4 було випадковим та здійснене з метою самозахисту, оскільки такі твердження спростовуються зібраними у справі доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_11 , протоколом одночасного допиту осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , результатами проведення слідчого експерименту від 20 квітня 2015 року, висновками експертиз.
Повідомлені ОСОБА_6 обставини спричинення потерпілому ножового поранення під час самозахисту, а також відсутність у ОСОБА_6 будь-яких тілесних ушкоджень на момент затримання за вчинення злочину, свідчать про необґрунтованість його твердження щодо наявності в його діях стану необхідної оборони, оскільки ОСОБА_4 , не застосовував до ОСОБА_6 ніякого насильства. На погляд суду, ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , завдав останньому удар ножем в область живота.
Оцінивши та проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні докази, суд вважає доведеним обвинувачення ОСОБА_6 у тому, що він своїми діями заподіяв умисні тяжкі тілесні ушкодження, тобто умисні тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.
Дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України.
Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу ОСОБА_6 , який працює, з місця роботи характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , 2010 року народження, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, раніше скоював злочини судимість за які погашена.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , є щире каяття у вчиненні злочину.
Обставин, які обтяжують його покарання, суд не вбачає.
З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , наявності обставини, яка пом`якшує його покарання, суд вважає за доцільне призначити йому покарання, у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі передбаченому санкцією ч.1 ст.121 КК України та надати йому можливість виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства шляхом звільнення від відбування покарання з випробовуванням.
Процесуальні витрати у кримінальному суд вирішує відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.
Речові докази у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Від заявленого цивільного позову потерпілий ОСОБА_4 відмовився.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчої інспекцію про зміну місця проживання і періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
До набрання вироком законної сили, міру запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді утримання під вартою змінити на особисте зобов`язання, звільнивши його з під варти в залі суду.
Покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:
а) прибувати до Дніпровського районного суду м. Києва або Апеляційного суду м. Києва за першою вимогою;
б) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, а саме: АДРЕСА_2 , без дозволу суду;
в) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Речові докази у кримінальному проваджені білий поліетиленовий пакет «Сільпо» із слідами бурого кольору, які знаходяться на зберіганні в камері в камері схову речових доказів Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві знищити, саперну лопатку повернути ОСОБА_4 .
Речові докази у кримінальному провадженні ДВД диски на яких відображено слідчі експерименти за участю ОСОБА_6 та ОСОБА_4 зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Суддя: