У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська
в складі: слідчого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровську скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0001070 -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровська із скаргою на постанову слідчого СВ Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 06 жовтня 2014 року про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР під №0001070 на підставі ст.284 КПК України, із-за відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою, постановленою передчасно без достатніх підстав та належної перевірки.
В обгрунтування скарги зазначив, що в 2005 році в будинку АДРЕСА_1 його побив племінник ОСОБА_5 , навмисно наніс йому середньої тяжкості тілесні пошкодження. За даним фактом 28.04.2005 року була порушена кримінальна справа.
18.04.2014 року він отримав відповідь з прокуратури Бабушкінського району м.Дніпропетровська про те, що у кримінальному провадженні №0001070 процесуальним керівником надані вказівки, на виконання яких слідчому встановлено строк до 08.06.2014 року, однак слідчий так нічого не зробив.
Зазначає, що неодноразово звертався до слідчого з клопотаннями про проведення різних слідчих дій, однак жодної відповіді не отримував.
16 жовтня 2014 року він поштою отримав копію постанови про закриття кримінального провадження від 06.10.2014 року, тому вважає, що строк для її оскарження не пропущено.
В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав. Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду скарги повідомлялись належним чином.
До суду надані матеріали кримінального провадження №0001070.
Розглянувши скаргу суд дійшов наступного висновку.
Із матеріалів дослідженого судом кримінального провадження встановлено, що 07.02.2005 року невстановлена особа, знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , навмисно спричинила ОСОБА_3 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.
За даним фактом 28 квітня 2005 року було порушено кримінальну справу, згодом 12.09.2005 року досудове слідство було призупинено до встановлення особи, яка скоїла злочин.
Постановою прокурора Бабушкінського району м.Дніпропетровська від 18.11.2005 року, постанова слідчого від 12.09.2005 року була скасована та надані вказівки щодо необхідності виконання слідчих дій.
01 лютого 2006 року досудове розслідування було зново призупинено до встановлення осіб, причетних до скоєння злочину, яке поновлено відповідно до постанови прокурора Бабушкінського району м.Дніпропетровська від 22.11.2006 року та знову надані вказівки щодо необхідності виконання слідчих дій.
На протязі 2006 2012 років досудове слідство неодноразово призупинялось, однак кожного разу постанови слідчих були скасовані прокурором.
В 2012 році слідчим було проведено деякі слідчі дії, призначена та проведена судово-медична експертиза, та постановою слідчого від 10.09.2012 року досудове слідство за фактом нанесення середньої тяжкості тілесних ушкоджень призупинено до встановлення осіб, які причетні до скоєння злочину.
З постановою слідчого від 10.09.2012 року не погодився потерпілий ОСОБА_3 та оскаржив її в суді, однак в задоволенні його скарги було відмовлено відповідно до ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 серпня 2013 року.
Відповідно постанови слідчого ОСОБА_6 від 15 лютого 2013 року досудове розслідування по факту нанесення середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_3 за ст.122 ч.1 відновлено.
В березні та червні 2014 року слідчий ОСОБА_4 , якій було передано кримінальне провадження для організації досудового розслідування, зверталась до начальника Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області з дорученням про проведення слідчих /розшукових/ дій. Однак матеріали кримінального провадження не містять жодного доказу виконання доручень.
06 жовтня 2014 року слідчим ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.
Також встановлено, що під час здійснення досудового розслідування, а саме 08.04.2014 року прокурором прокуратури Бабушкінського району м.Дніпропетровська ОСОБА_7 надано вказівки слідчому по кримінальному провадженню №0001070.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим ОСОБА_4 вказівок прокурора не було виконано.
Таким чином слідчим ОСОБА_4 , на порушення вимог ч.4 ст.40 КПК України, не було виконано вказівки прокурора щодо вчинення слідчих (розшукових) дій, та прийнято рішення про закриття кримінального провадження.
Згідно ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, визначених ст.91 цього Кодексу, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Зазначені вимоги законодавства при досудовому розслідуванні даного кримінального провадження виконані не були, що свідчить про неповноту розслідування, а отже прийняте слідчим рішення про закриття кримінального провадження є передчасним, в зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Окрім того, оскаржувана постанова оформлена із порушенням приписів ч.5 ст. 110 КПК України, а саме: слідчим не викладено зміст обставин, які є підставами для її прийняття, як і мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, зокрема: не приведені мотиви прийняття такого рішення та його обґрунтування.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, постановляєтся ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити дію, зобов`язано вчинити певну дію, або про відмову у задоволенні скарги. Нормою ч. 3 цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 26, 303-307 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Постанову слідчого СВ Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 06 жовтня 2014 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під №0001070 скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1