АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/1864/14-к Номер провадження 11-кп/786/869/14Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ПРО ЗАЛИШЕННЯ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ БЕЗ РУХУ
27 жовтня 2014 року м. Полтава

Я, суддя-доповідач колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у даному кримінальному провадженні, на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 вересня 2014 року щодо ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_3 визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.307 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, що є його власністю.

За ч.1 ст.317 КК України ОСОБА_3 виправданий.

Постановлено стягнути з обвинуваченого на користь держави кошти за проведення судових експертиз в сумі 2162 грн. 68 коп.

На вказаний вирок прокурор подав апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати вирок суду та постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_3 за ч.2 ст.307 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю, за ч.1 ст.317 КК України на 4 роки позбавлення волі, та остаточно, згідно ч.1 ст.70 КК України, призначити обвинуваченому покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам, що визначені законом, до форми і змісту апеляційної скарги, приходжу до висновку про необхідність залишити її без руху, виходячи з наступного.

Приписами ст.396 КПК України визначені вимоги до апеляційної скарги. Зокрема, пунктом 4 частини 2 цієї статті передбачено, що в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Як вбачається з мотивувальної частини апеляційної скарги, прокурор не оспорює висновку суду ні щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, ні щодо призначеного судом покарання. Разом з тим, формулюючи свої вимоги, прокурор просить скасувати вирок щодо ОСОБА_3 повністю, тобто і в частині засудження за ч.2 ст.307 КК України. При цьому взагалі не згадує про наявність будь-яких порушень закону при постановленні обвинувального вироку.

Крім того, прокурор порушує питання про необхідність визнання ОСОБА_3 винуватим за ч.1 ст.317 КК України. Разом з тим, вимагаючи постановити новий вирок за даним обвинуваченням, прокурор у скарзі не вказав на те, яким чином апеляційна інстанція повинна перевірити законність вироку суду першої інстанції (процесуальні аспекти вирішення питання про постановлення нового вироку).

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга прокурора не відповідає вимогам ст.396 КПК України, а тому скаржнику необхідно усунути її недоліки, а саме: обґрунтувати вимоги із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вказати на те, яким чином необхідно перевірити законність вироку з урахуванням повноважень апеляційного суду та меж перегляду судових рішень першої інстанції.

Отже, апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без руху та надати строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.399 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у даному кримінальному провадженні, на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 вересня 2014 року щодо ОСОБА_3 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків апеляційної скарги до 7 листопада 2014 року.

Суддя-доповідач ОСОБА_2