Справа № 206/4338/15-к
Провадження № 1-кп/206/9/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"11" січня 2016 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника - адвоката ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Самарського районного суду міста Дніпропетровська кримінальне провадження № 0001824 від 16.10.2014 року за обвинуваченням:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Дніпропетровської області Васильківського району с. Васильківка, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, студента 3 курсу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, не працюючого, неодруженого, мешкаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні злочинів, передбачених ч.ч.1 та 4 ст.321 , ч.1 ст.306 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Згідно зміненого прокурором обвинувального акту в порядку ст..338,341 КПК України, ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що у невстановленому слідством місці та у невстановлений слідством час, реалізуючи виниклий в нього злочинний умисел на придбання сильнодіючих лікарських засобів без спеціального дозволу, незаконно придбав невстановлену кількість сильнодіючих лікарських засобів нандралону деканоату ( не менше 2,28 г) та метандієнону ( не менше 0,3397 г) та зберігав за місцем свого мешкання - кв. АДРЕСА_2 до 12.05.2015 року з метою особистого вживання. А 12.05.2015 року з 20 години 14 хвилин до 21 години за місцем мешкання ОСОБА_11 за вказаною адресою було проведено санкціонований Самарським районним судом м. Дніпропетровська обшук, в ході якого в приміщенні залу біля телевізора в картонній коробці працівниками міліції було виявлено та вилучено 41 пігулку і два скляні флакони з рідиною, які згідно висновку судово - хімічної експертизи № 70/10-1250 від 19.06.2015 року містять сильнодіючі лікарські засоби - метандієнон та нандралону деканоат, маса метандієнону складає - 0, 3397 г., та маса нандралону деканоату складає 0,48 г. та 1,8 г., які ОСОБА_9 зберігав для власного вживання.
Крім цього, ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що на початку березня 2015 року, більш точної дати в ході досудового слідства встановити не представилось можливим, у невстановленому слідством місці у останнього виник злочинний умисел на повторне придбання, зберігання з метою збуту та збут сильнодіючих лікарських засобів без спеціального на те дозволу у особливо великих розмірах та розміщенні коштів, здобутих від незаконного обігу сильнодіючих лікарських засобів, у банках.
При цьому зазначено, що ОСОБА_9 обвинувачується також в тому, що у невстановленому слідством місці та у невстановлений слідством час незаконно повторно придбав, невстановлену кількість препарату «Zenlabs dubol 200» з вмістом сильнодіючого лікарського засобу нандралону деканоату, не менше, як 10 г , що відповідно до таблиці великих та особливо великих розмірів сильнодіючих лікарських засобів, які знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом міністерства охорони здоров`я України №511 від 31.08. 2007 року є особливо великим розміром, та незаконно зберігав при собі, з метою подальшого незаконного збуту до 11.03.2015 року.
При цьому в обвинувальному акті також зазначено, що ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що у невстановлений слідством час з метою реклами та збуту сильнодіючих лікарських засобів створив у всесвітній мережі Інтернет власний сайт «http://anabolic.org.ua» , відвідавши який потенційні покупці могли ознайомитись з асортиментом та цінами препаратів з вмістом сильнодіючих лікарських засобів. В акті вказано, що ОСОБА_12 обвинувачується в тому, що створив сторінку в соціальній мережі «Вконтакте» під іменем - « ОСОБА_13 » з прив`язкою до власної електронної пошти « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яку використовував для входу на вищезазначений сайт «http://anabolic.org.ua/» з метою збуту сильнодіючих лікарських засобів, за допомогою свого ноутбуку «Asus X5D1E-SX183Х», серійний номер A8N0AS 13934332С, та свого смартфону «SONY XPERIA ion ET28h», серійний номер ОСОБА_14 .
Після чого 10.03.2015 року приблизно о 10 годині ОСОБА_9 , за допомогою свого ноутбука «Asus X5DIE-SX183X», серійний номер A8N0AS13934332C, та за допомогою свого смартфону «SONY XPERIA ion LT28h», серійний номер CB5A1LFFBT, використовуючи мережу Інтернет, за допомогою власної сторінки соціальної мережі «ВКонтакте» - « ОСОБА_13 » з прив`язкою до власної електронної пошти « ІНФОРМАЦІЯ_2 » зайшов на Інтернет ресурс - сайт «http://anabolic.org.ua/», та почав вести переписку з закупником ОСОБА_15 , в ході якої ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_15 препарат "Decaver" з вмістом сильнодіючого лікарського засобу нандралону деканоату в кількості чотирьох упаковок загальним об`ємом 40 мл на загальну суму 2200 грн.
При цьому після оплати закупником ОСОБА_15 вказаної суми на карту/рахунок № НОМЕР_1 , ОСОБА_16 , зобов`язався відправити, тобто збути зазначений вище сильнодіючий лікарський засіб у обумовленій кількості препарату "Decaver" з вмістом сильнодіючого лікарського засобу нандралону деканоату на зазначену суму службою кур`єрської доставки «Нова-Пошта» на відділення №27, що розташоване адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Космонавтів, буд. №4, яке в листуванні вказав ОСОБА_15 .
Після того , як закупник ОСОБА_15 , виконуючи умови досягнутої з ОСОБА_9 домовленості , в той же день, тобто 10.03.2015 року о 17 годині 35 хвилин, користуючись терміналом № НОМЕР_2 ІІАТ КБ «Приват Банк», що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Космонавтів, буд. № 2, переказав на вказаний у вищезазначеному інтернетлистуванні йому ОСОБА_9 , карту/рахунок№ НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 2222 грн., з урахуванням банківської комісії, в якості попередньої оплати за замовлені 40 мл препарату "Decaver" з вмістом сильнодіючого лікарського засобу нандралону деканоату, ОСОБА_9 , переконавшись у надходженні вказаних грошових коштів, 11.03.2015 року , знаходячись в м. Львові , відправив, тобто збув, згідно товарно - транспортної накладної №8993 з відділення № 13 кур`єрської доставки «Нова-Пошта», що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Ставова, буд. № 7 в, на відділення № 27 кур`єрської доставки «Нова-Пошта», що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Космонавтів, буд. № 4, раніше ним придбані у не встановленому слідством місці та у невстановлений слідством час чотири упаковки з чотирма скляними флаконами по 10 мл кожен препарату «Zеnlabs dubol 200» з вмістом сильнодіючого лікарського засобу нандралону деканоату , які були отримані закупником ОСОБА_15 18.03.2015 року о 16 годині 30 хвилин у відділенні № 27 кур*єрської доставки « Нова Пошта» , розташованого за вище вказаною адресою , і які останній добровільно видав в той же день працівникам міліції. Згідно висновку проведеної судово-хімічної експертизи №70/10-743 від 17.04.2015 року вилучені 18.03.2015 року у ОСОБА_15 чотири скляні флакони по 10 мл кожен препарату «Zenlabs dubol 200» містять сильнодіючий лікарський засіб нандралон деканоат, маса якого складає 10 г, що відповідно до таблиці великих та особливо великих розмірів сильнодіючих лікарських засобів, які знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом міністерства охорони здоров`я України № 511 від 31.08.2007 року, віднесено до особливо великих розмірів.
Дані дії ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковані як вчинення умисного злочину, передбаченого ч.1 ст.321 КК України, тобто придбання сильнодіючих лікарських засобів без спеціального дозволу, та за ч.4 ст.321 КК України як придбання , вчинене повторно,зберігання з метою збуту та збут сильнодіючих лікарських засобів без спеціального на те дозволу , вчинені у особливо великих розмірах.
Крім того, ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що з метою реалізації свого злочинного умислу , направленого на розміщення коштів, добутих від незаконного обігу сильнодіючих лікарських засобів, у банках, в лютому місяці 2015 року , більш точного часу встановити не виявилося можливим, знаходячись неподалік від одного з відділень ПАТ КБ «Приват Банк», яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Васильківський район, с. Васильківка , вул. Партизанська, буд. № 151, зустрів раніше йому незнайому ОСОБА_17 та познайомившись з останньою , запропонував їй за грошову винагороду відкрити в зазначеному вище відділенні ПАТ КБ «Приват Банк» карту/рахунок для здійснення виплат, на що ОСОБА_17 повідомила ОСОБА_9 , що вона вже має при собі карту/рахунок № НОМЕР_1 для здійснення виплат ПАТ КБ «Приват Банк», яку вона відкрила 20.01.2015 році ,у вище зазначеному відділенні ПАТ КБ «Приват Банк» на своє ім`я. Тоді ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_17 продати йому картку/ рахунок № НОМЕР_1 , за грошові кошти в сумі 30 грн., з метою подальшого постійного власного користування, погодившись на запропоновані умови, ОСОБА_18 передала ОСОБА_9 у постійне користування карту/рахунок № НОМЕР_1 , за що отримала раніше оговорену суму, на який в подальшому через термінал № TS202027 ІІАТ КБ «Приват Банк», що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул Космонавтів, буд. №2, закупник ОСОБА_15 , 10.03.2015 року о 17 годині 35 хвилин , переказав грошові кошти у сумі 2222 грн., з урахуванням банківською комісії, в якості попередньої оплати за замовлені ним 40 мл препарату "Decaver" з вмістом сильнодіючого лікарського засобу нандралону деканоату.
Дані дії ОСОБА_9 органом досудового розслідування та державним обвинуваченням кваліфіковані як розміщення коштів, здобутих від незаконного обігу сильнодіючих лікарських засобів, у банках , тобто за ч. 1 ст. 306 КК України
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав частково та суду показав, що він займається спортивною греко - римською боротьбою, тому для скорішого нарощування м*язевої тканини вживає спортивне харчування, яке ще й продає через мережу Інтернет протягом двох років. В системі Інтернет в нього дійсно є своя сторінка, на якій розміщена інформація про пропоноване ним для продажу харчування. В березні 2015 року він відпочивав в м. Львів, взявши з собою з дому свій ноутбук , 10.03.2015 року біля п*ятнадцятої години, до нього на сторінку зайшов покупець ОСОБА_19 , якого він раніше не знав, з проханням вислати йому чотири пляшки препарату, який , як він , ОСОБА_9 вважав є анаболічним препаратом , що застосовується спортсменами для нарощування м*язевої тканини . Він замовив у продавця, який мешкав у м. Львів, зазначений препарат , зустрівшись з ним в районі театру опери та балету, викупив за власні кошти. Отримавши оплату через систему ПАТ « ПриватБанк» у сумі 2200 грн. від ОСОБА_19 , вислав йому в м. Дніпропетровськ на вказане ним відділення « Нова Пошта» ці чотири пляшечки. Вважав замовлений ОСОБА_19 препарат анаболічним стероїдом, знав що його можна придбати у мережі аптек, але не в усіх , та ціна в аптечній мережі була вище , ніж у мережі Інтернет.
Картку / рахунок , відкриту в ПАТ КБ "Приват Банк" , він придбав у незнайомої жінки ОСОБА_20 у с. Васильківка за 3-4 місяці до цих подій для того, щоб не оприлюднювати свої дійсні доходи податковим органам .Кошти, отримані від ОСОБА_19 , використав на власні потреби і не розміщував в банківських установах.
Вилучені під час обшуку за місцем його мешкання - кв. АДРЕСА_2 препарати тестостерон, флопіанат, метандієнон, які не є забороненими, використовувались ним особисто для власного вживання та зберігались у пеналі портативної сумки. Всі вилучені препарати були придбані ним задовго до березня 2015 року: у кінці грудня 2014 р.- початку січня 2015 року .Про те, що вилучені препарати він використовував для власних потреб свідчить і те, що вони мали не товарний вигляд, затерті етикетки, неповні склянки рідини, розпаковані пластини пігулок.
Із зміненого прокурором обвинувачення визнав себе винним в повному обсязі за ч.1 ст.321 КК України - у придбанні сильнодіючих лікарських засобів для власного вживання. За ч.4 ст..321 та за ч.1 ст.306 КК України не визнав , посилаючись на вище вказане.
Свідок ОСОБА_15 суду показав, що в січні 2015 року він вирішив займатись спортом, через що знайомі порадили йому спортивне харчування, яке він шукав в мережі Інтернет. На сайті "Анаболік орг юа", побачив перелік препаратів для нарощення м`язів, порадившись із знайомими та прочитавши про запропоновані препарати на вищевказаному сайті , дізнався , що вони є препаратами, обіг яких заборонено, через що звернувсь до правоохоронних органів Самарського РВ із повідомленням про вищевказаний факт в березні 2015 року. В той же день ним було надано добровільну згоду на проведення оперативної закупки. В приміщенні кабінету працівника міліції він вперше зв*язався через інтернет з Воротнієм, та ним було зроблено замовлення 4 пляшок препарату « Декабол» за гроші, видані йому працівниками міліції. Власні кошти на це він не витрачав. Сума замовлення складала 2220 грн., які він в присутності працівників міліції сплатив через термінал на рахунок в ПАТ « ПриватБанк», вказаний Воротнієм. При цьому його здивувало, що рахунок належить жінці. В листуванні з Воротнієм з Самарського РВ він повідомив останньому і номер відділення « Нова Пошта» , з якого через декілька днів отримав замовлені скляні пляшки, які зразу ж і передав працівникам міліції.. Переписку з Воротнієм він вперше розпочав з кабінету слідчого , до цього сам з ним не переписувався.
Свідок ОСОБА_21 , слідчий СВ Самарського РВ, суду показав, що на першому етапі ним проводилось досудове розслідування відносно ОСОБА_22 . Ним, як слідчим, були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_22 в жовтні 2014 році за ч.1 ст.321 КК України. Після звернення ОСОБА_15 в ЄРДР були внесені зміни у зв*язку з перекваліфікацією на ч.4 ст.321 КК України. При цьому свідок пояснив, що негласна слідча дія проводилась на підставі постанови прокурора району.
Свідок ОСОБА_23 суду показав, що в момент досудового розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_22 він працював начальником сектору БНОН Самарського РВ, здійснюючи оперативне супроводження справи. Відомості до ЄРДР були внесені після звернення ОСОБА_15 до правоохоронних органів з заявою щодо Воротнія, який торгує лікарськими засобами у будь-яких розмірах. Ним , свідком, з дозволу слідчого ОСОБА_21 коментувались слідчі дії при проведенні оперативної закупки препарату «Нандралон» у Воротнія через мережу Інтернет. 18.03.2015 року ним рапортом було повідомлено керівництво райвідділу міліції про вчинення ОСОБА_24 злочину, передбаченого ч.4 ст.321 КК України..
Висновки органу досудового слідства та державного обвинувачення про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів ґрунтуються на показах свідка ОСОБА_15 ,матеріалах проведення негласної слідчої дії ( оперативної закупки), матеріалах огляду грошових купюр, які використовувались як платіжний засіб, протоколом обшуку , висновками експертів, а також речовими доказами , які були досліджені судом.
У відповідності до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення.
Закон позбавляє суд права збору доказів вини особи за власною ініціативою та при розгляді справи суд не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту , залишаючись об*єктивним і неупередженим, суд створив в ході розгляду справи всі необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних прав та обов*язків ,тому суд ухвалює рішення тільки на підставі наданих суду доказів.
У відповідності до ч.2 ст.338 КПК України прокурор використав своє право на зімну обвинувачення.
Відповідно до ст..8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно - правові акти, які приймаються на основі Конституції, повинні відповідати їй.
Згідно ст..62 Конституції України , особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому Основним Законом визнано неприпустимим покладати на підсудного доведення своєї невинуватості. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях , а також на доказах,одержаних незаконним шляхом.
Згідно ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод) та практику Суду (Європейського суду з прав людини) як джерело права.
Так , зокрема, у справі « Тексейра де Кастро проти Португалії» ( рішення від 09.06.1998 року) Європейський суд виклав основні правові позиції Суду щодо питання провокації злочинів, зазначивши, що офіцери поліції спровокували кримінальну діяльність, яка могла б і не мати місце.
Даючи оцінку доказам, що містяться в матеріалах кримінального провадження по епізоду збуту сильнодіючих лікарських засобів, суд досліджував основні умови проведення оперативної закупівлі:
а)наявність об*єктивної інформації про факт незаконного придбання, зберігання з метою збуту та збут сильнодіючих лікарських засобів;
б) дотримання законності при її проведенні;
в) недопущення провокаційних дій з боку оперативних працівників, спрямованих на спонукання особи до вчинення злочину , та виходячи із сутності оперативної закупки , яка полягає у здійсненні угоди купівлі - продажу з особою, яку підозрюють в придбанні, зберігання з метою збуту, збуті сильнодіючих лікарських засобів.
Як встановлено в судовому засіданні , і це не спростовувалось поясненнями в суді свідка ОСОБА_25 слідчого МВС, в провадженні якого знаходилось дане кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 , останнє було розпочате в жовтні 2014 року за ч.1 ст.321 КК України, і ці відомості до ЄРДР були внесені особисто ним, як слідчим.
Судом встановлено, що 16.10.2014 року було розпочате досудове розслідування за матеріалами ЖЕО № 7153 відносно ОСОБА_9 , про що свідчить повідомлення начальника слідчого відділу Самарського РВ на ім*я прокурора Самарського району м. Дніпропетровська за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.321 КК України . Підставою для цього стала інформація СБУ ( вих..№ 55/3-7569-14 від 13.10.2014 року ) щодо ОСОБА_9 , в якій містились повні анкетні дані щодо останнього , з якої працівниками Самарського РВ було отримано повну інформацію щодо особи, яка через мережу інтернет збуває сильнодіючі речовини , тобто анаболічні стероїди. ( т.1 а.п. 53-55, т.1 а.п. 180-182).
Слід зазначити, що закон відповідно до ст..246 КПК України визначає негласні слідчі дії , як різновид слідчих ( розшукових) дій, відомості про факт та методи яких не підлягають розголошенню. Такі негласні слідчі ( розшукові) дії, далі ( НСРД) проводяться у випадках, якщо відомості про злочин та особу , яка його вчинила, неможливо отримати в інший спосіб. При цьому законодавець зазначив, що негласні слідчі ( розшукові) дії проводяться виключно у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів і тільки за постановою прокурора, яка у відповідності до ст..110 КПК України , приймається у письмовій формі.
При цьому ні під час дослідження протоколу про результати контролю за вчиненням злочину , які проводились з 10.03.2015 р. по 18.03.2015 р. , ні після дослідження відеозапису даної слідчої дії судом не встановлено посилання на таку постанову прокурора, яку і на запит суду надано не було, у зв*язку з чим суд приходить до висновку про те, що дані докази отримані з порушенням вказаних норм КПК, тобто за відсутності постанови прокурора.
Згідно ст..12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.321 КК України, є злочином середньої тяжкості, тому відповідно до ст.246 КПК України НСРД взагалі не мали проводитись щодо даного складу злочину.
Законодавець зазначив, що методи проведення негласних слідчих ( розшукових) дій це сукупність організаційних ,практичних прийомів , в тому числі із застосуванням технічних засобів ,які дозволяють у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, отримати інформацію про злочин або особу,яка його вчиняла, без її відома.
Негласні слідчі дії проводяться щодо підозрюваного або іншої особи, якщо лише в результаті їх проведення є можливість отримати відомості про злочин і особу, яка його вчинила, чи обставини, що мають значення для досудового розслідування.
Однак, як встановлено судом, на момент внесення відомостей до ЄРДР 18.03.2015 року орган досудового розслідування вже півроку мав повну інформацію щодо персональних даних ОСОБА_9 .
Як вбачається з наданих суду витягів з ЄРДР, кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 за № 0001824 було розпочате 16.10.2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.321 КК України у зв*язку з проведенням оперативної закупки, проведеної закупником ОСОБА_15 в період часу з 10.03.2015 р. по 18.03.2015 року ( т.1 а.п. 165-168).
Підставою для внесення таких даних став рапорт начальника СУБНОН Самарського РВ ОСОБА_23 , з тексту якого вбачається, що такі негласні слідчі дії були проведені в рамках розслідування кримінального провадження за № 001821 ( т.1 а.п. 174), а судово - хімічне дослідження рідини в чотирьох скляних пляшках ( висновок експерта № 70/10-743 від 17.04.2015 року) було проведено у зв*язку з розслідуванням кримінального провадження № 0000076 ( т.1 а.п. 76-79)., тобто по іншим кримінальним провадженням.

Про те, що вказані кримінальні провадження об*єднувались в одне провадження , суду доказів не надано. Зазначені розбіжності тягнуть за собою визнання недопустимим доказом висновок експерта, оскільки , на думку суду, він зроблений по іншому кримінальному провадженню.

Доводи державного обвинувачення про те, що ці розбіжності є лише технічною помилкою, суд вважає непереконливими, оскільки вказаних помилок занадто багато, що підриває до них довіру та свідчить про суттєві недоліки та недбальство слідства по даному кримінальному провадженню.
Згідно до ч.3 ст.273 КПК України під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочинів забороняється провокувати ( підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття , допомагаючи особі вчинити злочин , який вона би не вчинила, якби слідчий цьому не сприяв .Здобуті в такий спосіб речі і документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні.
Тобто суд вважає, що протягом шести місяців , маючи дані на ОСОБА_9 , слідчі не могли отримати докази його злочинної діяльності, і тому в березні 2015 року за допомогою закупника ОСОБА_15 з приміщення кабінету слідчого Самарського РВ ОСОБА_21 стали вести інтернетлистування з Воротнієм з метою провокації його на дії, які він би і не вчинив. При цьому коментар, який давав начальник СБНОН ОСОБА_23 «за кадром» , свідчить, що проводиться закупка сильнодіючих лікарських засобів у ОСОБА_9 у особливо великих розмірах, тобто розмір нандралону деканоату , який мав бути придбаний у Воротнього, було визначено самим ОСОБА_23 , який діяв у спосіб , що виходить за межі його повноважень, передбачених ст..41 КПК України, де чітко регламентовано, що оперативні підрозділи органів внутрішніх справ під час здійснення слідчих ( розшукових) дій та негласних слідчих ( розшукових) дій в кримінальному провадженні мають діяти виключно за письмових дорученням слідчого або прокурора, тому посилання сторони обвинувачення на те, що сам ОСОБА_22 запропонував ОСОБА_19 о 10 годині ранку 10.03.2015 року даний препарат у кількості чотирьох упаковок - необґрунтовані та не підтверджуються матеріалами кримінального провадження та проглянутим відеозаписом оперативної закупки під час судового розгляду.
Суд не може також прийняти до уваги , як належний доказ , заяву закупника ОСОБА_15 на ім*я слідчого ОСОБА_21 про наявність у нього інформації щодо злочинної діяльності ОСОБА_9 ( т.1 а.п. 72) , так як така інформація не зареєстрована належним чином та не містить дати та часу її складання.
Вищенаведене дає суду підстави обґрунтовано вважати, що розслідування відносно ОСОБА_9 за обвинуваченням у скоєнні злочину , передбаченого ч.4 ст.321 КК України , було розпочате ще до вчинених ним на час внесення даних до ЄРДР даного правопорушення.
Статтею 214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру , або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч.2 ст.95 КПК України суд може ґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку ,передбаченому ст..225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому ,прокурору, або посиланнями на них.
Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Згідно ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.
Конституційний суд України у своєму рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України N 1-31/2011 дійшов наступних висновків:
«…Недопустимість обґрунтування обвинувачення особи у вчиненні злочину на доказах, одержаних незаконним шляхом, закріплена в першому реченні частини третьої статті 62 Конституції України, а згідно з частиною другою статті 64 ця гарантія не може бути обмежена. Основний Закон України, гарантуючи права і свободи особи, вимагає від неї певної поведінки щодо інших осіб та держави в цілому, встановлює відповідні вимоги та обмеження…».
«…Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 9 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла (статті 5, 8 Конвенції ) тощо. Таким чином, даючи офіційне тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, Конституційний Суд України виходить з того, що обвинувачення особи у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на доказах, одержаних у результаті порушення або обмеження її конституційних прав і свобод, крім випадків, у яких Основний Закон України допускає такі обмеження…».
Конституційний Суд України вважає, що положення частини третьої статті 62 Конституції України, відповідно до якого обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, безпосередньо пов`язане з положенням частини першої цієї статті, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку…».
«…Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України "обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом" дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо…»
Верховний суд України в п. п. 19, 20 Постанови Пленуму «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 1 листопада 1996 року за № 9, роз`яснив судам, що визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст.62 Конституції обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Докази повинні визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.
Також в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина» від 30 травня 1997 року за № X, було роз`яснено судам, що згідно з ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом. У зв`язку з цим судам при розгляді кожної справи необхідно перевіряти, чи були докази, якими органи попереднього слідства обґрунтовують висновки про винність особи у вчиненні злочину, одержані відповідно до норм КПК України. Якщо буде встановлено, що ті чи інші докази були одержані незаконним шляхом, суди повинні визнавати їх недопустимими і не враховувати при обґрунтуванні обвинувачення у вироку.
Отже, виходячи із загальних засад кримінального провадження, визначених ст. ст. 7, 17 КПК України, підозра, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, отриманих незаконним шляхом.
Таким чином, суд вважає, що відносно ОСОБА_9 органом досудового розслідування було здійснено провокацію, тому дані докази , в тому числі протокол про результати контролю за вчиненням злочину, протокол огляду грошових коштів, які були видані працівниками міліції , висновок експерта № 70/10-743 суд вважає недопустимими доказами.
Також суд вважає, що всупереч п.2.9 «Інструкції про порядок оперативної закупівлі та контрольованого постачання предметів , товарів і речовин , у тому числі заборонених до обігу , у фізичних та юридичних осіб незалежно від форм власності» , затвердженої наказом МВС України, Служби безпеки України, ДПА України від 30.11.2011 року , при дослідженні матеріалів кримінального провадження відсутні дані про те, які ж саме гроші були використані для проведення оперативної закупки і відсутні дані про законність їх походження, що позбавляє суд можливості пересвідчитись в тому,що такі кошти дійсно виділялись при проведенні досудового розслідування саме в даному кримінальному провадженні, коли, в якій кількості і на які потреби, у зв*язку з чим і протокол огляду грошових коштів суд не може вважати належним доказом ( т.1 а.п. 33-39).
ЄСПЛ, яким розроблено критерії перевірки обґрунтованості підбурювання, зобов*язує суд звертати увагу на те, чи було б вчинено злочин без втручання органів влади та зазначає, що провокація з боку поліції має місце при участі співробітників поліції як співробітників правоохоронних органів , так і агентів, що діють за їх вказівкою ,- які не обмежуються розслідуванням злочинної діяльності в пасивній формі, але використовують вплив такого роду , що провокує вчинення злочину і який ні в якому випадку не був вчинений ,з метою фіксування злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінального переслідування ( п.5 рішення у справі «Раманаускас проти Литви» , п.37 рішення в справі «Банникова проти Росії»).
Обвинуваченням не добуто та не приведено доказів того, що мало місце лише спостереження за злочином в пасивній формі, а не створення умов для його вчинення та підбурювання ОСОБА_9 до їх вчинення.
Так як матеріали кримінального провадження не містять інформацію та стороною обвинувачення не надано будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_9 раніше збував сильнодіючі лікарські засоби, крім ОСОБА_15 , ще й третім особам, а тому за таких обстави не можна вважати доведеним , що від попередніх незаконних дій обвинуваченого могли в подальшому настати суспільно- небезпечні наслідки у вигляді обігу сильнодіючих лікарських засобів.
Крім того слід зазначити, що ст..321 КК України є бланкетною статтею, зокрема, перелік отруйних або сильнодіючих лікарських засобів, а також правила їх виробництва, виготовлення, зберігання, відпуску, обліку, перевезення,пересилання встановлюються відповідними нормативно- правовими актами Міністерства охорони здоров*я України ( зокрема Законом України « Про лікарські засоби», наказом МОЗ України № 360 від 19.07.2005 року « Про затвердження Правил виписування рецептів та вимог - замовлень на лікарські засоби і випроби медичного призначення, Порядку відпуску лікарських засобів і виробів медичного призначення з аптек та їх структурних підрозділів, Інструкції про порядок зберігання, обліку та знищення рецептурних бланків та вимог замовлень та інш.), на які орган державного обвинувачення не зробив посилання , тобто не конкретизувавши звинувачення. Наказ МОЗ України № 511 від 31.08.2007 року, на яке робить посилання обвинувачення, визначає лише особливо великий розмір таких сильнодіючих лікарських засобів та отруйних речовин.
Таким чином , суд приходить до однозначного висновку про необхідність виправдання ОСОБА_9 за ч. 4 ст.321 КК України за відсутністю складу злочину в його діях.
Також суд зазначає, що згідно з диспозицією ч.1 ст.306 КК України кримінальна відповідальність за вчинення дій, в яких обвинувачується ОСОБА_9 , настає в разі розміщення коштів, здобутих від незаконного обігу сильнодіючих лікарських засобів , у банках з метою продовження незаконного обігу сильнодіючих лікарських засобів, тобто предметом злочину є: кошти, здобуті від незаконного обігу сильнодіючих лікарських засобів, що використовуються з метою їх відмивання.
Об`єктивна сторона злочину передбачає розміщення коштів, здобутих від незаконного обігу сильнодіючих лікарських засобів, у банках.
Розміщення коштів означає внесення їх на рахунок будь-якого банку, переведення коштів з одного рахунка на інший, внесення їх у фонди підприємств, установ або організацій чи у фонди , їх філій та інші подібні дії, пов`язані з використанням коштів, одержаних внаслідок наркобізнесу. Розміщення коштів це відкриття від імені фізичної або юридичної особи рахунку в банку і внесення на нього зазначених коштів, доповнення рахунку в банку чи в його підрозділі «наркогрошима», придбання за ці кошти акцій та інших цінних паперів , інвестування за рахунок зазначених коштів будь-яких проектів , внесення таких коштів у фонди підприємств,установ, організацій , у благодійні фонди, в якості застави , а також вчинення будь-яких дій, пов*язаних з легалізацією таких коштів шляхом передачі від наркобізнесу в легальні структури.
Як встановлено у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 придбав у ОСОБА_26 , карту/рахунок № НОМЕР_1 для здійснення виплат ПАТ КБ «Приват Банк», яку ним було використано для отримання грошових коштів від ОСОБА_15 , у розмірі 2220грн.
Відповідно до чеку ПАТ КБ "Приват Банк" від 10.03.2015 року №3556 за допомогою терміналу ТБ202027, що розташований за адресою м. Дніпропетровськ вул. Космонавтів, 2, о 17юд. 35хв., ОСОБА_15 , перерахував на карту/рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 2222грн. Згідно наданих пояснень обвинуваченим ОСОБА_9 , після підтвердження замовлення ОСОБА_15 на придбання 4 флаконів лікарського препарату із вмістом "надралону", за допомогою мережі Інтернет він знайшов та придбав вищевказаний лікарський препарат, впевнившись , що на картку/рахунок № НОМЕР_1 надійшли грошові кошти у розмірі 2200грн., ним було відправлено за допомогою кур`єрської доставки "Нова Пошта" препарат «Decaver» отримувачу Препарат ним було придбано за власні кошти..
Як вбачається із наданої виписки ПАТ КБ «Приват Банк», по карті/рахунку № НОМЕР_1 для здійснення виплат, відкритої на ім"я ОСОБА_17 , 10.03.2015 року надійшли грошові кошти у розмірі 2220грн., того ж дня було використано лише 117грн., усі останні операції виконувались вже після відправки посилки обвинуваченим ОСОБА_9 .
Отже в розумінні об*єктивної сторони злочину , ОСОБА_9 не розміщував кошти, здобуті від незаконного обігу сильнодіючих лікарських засобів , у відділенні банку, а отримав їх шляхом використання послуг банківської платіжної системи , рахунки в банківських відділеннях останній не відкривав, дані гроші від збуту лікарського засобу «Decaver» останній використовував на власні потреби, а не розміщував їх у банківській системі країни для їх легалізації ( відмивання) , так як метою такого злочину є саме придання законності таким грошовим коштам та їх легалізація, тобто відмивання, то при відсутності хоча б одного з елементів складу злочину - ( місце, час, мета і т.д.) відсутній і сам склад злочину, а тому і за даним обвинуваченням ОСОБА_9 слід виправдати за відсутністю складу злочину.
В частині пред`явленого обвинувачення ОСОБА_27 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.321 КК України, суд дійшов до наступних висновків.

Диспозицією ч.1 ст. 321 КК України передбачено незаконне виробництво, виготовлення, придбання, перевезення, пересилання, зберігання з метою збуту, збут отруйних або сильнодіючих речовин, що не є наркотичними або психотропними , чи їх аналогами, або отруйних чи сильнодіючих лікарських засобів, а також здійснення таких дій щодо обладнання, призначеного для виробництва чи виготовлення отруйних або сильнодіючих речовин, або отруйних чи сильнодіючих лікарських засобів, вчинені без спеціального на те дозволу.
Складом злочину є сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно небезпечне діяння як конкретний злочин, та складається із 4-х елементів, а саме: суб`єкту злочину, суб`єктивної сторони, об`єкту злочину та об*єктивної сторони.
ОСОБА_9 органом досудового розслідування інкриміновано, що він за місцем свого мешкання - квартирі АДРЕСА_2 зберігав сильнодіючі лікарські засоби - метандієнон та нандралон деканоат, масами відповідно 0,3397 г та 0,48 г та 1,8 г для власного вживання, які згідно висновку судово- хімічної експертизи № 70/10-1250 від 19.06.2015 року є сильнодіючими лікарськими засобами ( т.1 а.п. 96-104).
При цьому, як сам ОСОБА_9 в судовому засіданні визнав факт такого зберігання для власних потреб, так і оглянуті в судовому засіданні речові докази, свідчили про те, що пігулки були розпаковані, пляшки з рідиною мали потьоки, затертості, що свідчило про те, що їх зберігали не для подальшого продажу, і вони мали « не товарний вигляд».
При вирішенні питання про наявність в діях ОСОБА_9 інкримінованого йому складу злочину, суд досліджує суб*єктивну сторону злочину, яка має основні ( вина) та факультативні ознаки ( мотив та мета).
При цьому закон передбачає, що мета це той уявний результат , якого домагається винна особа , коли вчиняє злочин. В даній статті мета передбачена як обов*язкова ознака суб*єктивної сторони злочину, і її відсутність виключає в діях ОСОБА_9 складу злочину,бо законодавець виключив склад злочину в придбанні сильнодіючих лікарських засобів для власних потреб , бо тільки мета збуту складає даний склад злочину , а тому суд приходить до висновку, що і за даним обвинуваченням його слід виправдати за відсутністю складу злочину.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ОСОБА_9 - скасувати.
Питання речових доказів вирішити у відповідності до ст..100 КПК України, а питання судових витрат у відповідності до вимог ст..ст.126,130 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373. 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :

ОСОБА_9 визнати невинуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.1. ст..321 КК України та виправдати його за вказаною статтею у зв"язку з відсутністю в його діях складу даного злочину.
ОСОБА_9 визнати невинуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.4. ст..321 КК України та виправдати його за вказаною статтею у зв"язку з відсутністю в його діях складу даного злочину.
ОСОБА_9 визнати невинуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.1. ст..306 КК України та виправдати його за вказаною статтею у зв"язку з відсутністю в його діях складу даного злочину.
Запобіжний захід у виді домашнього арешту скасувати.
Процесуальні витрати за проведення хімічних експертиз в сумі 6364 гривень 53 копійок відшкодувати за рахунок Державного бюджету України.
Речові докази: 4 скляні пляшки з рідиною об*ємом 10 мл кожна , що містить нандралон деканоат ,вилучені у ОСОБА_15 , та 41 пігулка , що містить метандієнон, та рідина масою 4,8 мл та 9,0 мл, що містить нандралон деканоат, що вилучені під час обшуку житла ОСОБА_9 - знищити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровськ ч області шляхом подачі апеляції через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строк у подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Виправданому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

суддя ОСОБА_2

суддя ОСОБА_3