Справа №473/2990/15-к 13.10.2015 13.10.2015 13.10.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 жовтня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0001140 за апеляційною скаргою прокурора Вознесенської міжрайонної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 вересня 2015 року про застосування примусового заходу медичного характеру відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вознесенськ Миколаївської області, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7

захисників ОСОБА_6 - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та її

законного представника ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В:
Прокурор в апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу змінити, виключивши з резолютивної частини посилання суду на застосування до ОСОБА_6 примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом за місцем проживання. Просить вважати застосованим до ОСОБА_6 примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Провадження № 11кп/784/731/15 Головуючий першої інстанції: ОСОБА_11

Категорія: п.2 ч.2 ст.115 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Ухвалою суду задоволено клопотання прокурора Вознесенської міжрайонної прокуратури Миколаївської області про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 . Постановлено застосувати до ОСОБА_6 примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації в психіатричний заклад з суворим наглядом за її місцем проживання.

Не оспорюючи доведеність вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення у стані неосудності, прокурор в апеляційній скарзі посилається на неправильне застосування кримінального закону, що полягає у визначенні виду примусового заходу медичного характеру із зазначенням території виконання. Зазначає, що визначення місця виконання примусового заходу медичного характеру не передбачено ст. 94 КК України.

Судом 1-ої інстанції встановлено, що 16.05.2015р. о 15.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем мешкання своїх батьків у приміщенні літньої кухні будинку АДРЕСА_2 , керуючись умислом на позбавлення життя своєї малолітньої доньки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно помістила останню головою вниз у металеве відро з прісною водою, яке знаходилося у підвіконні кухні, від чого малолітня ОСОБА_12 померла на місці від механічної асфіксії через втоплення у прісній воді.

Суд 1-ої інстанції визнав доведеним вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст. 115 КК України, тобто вбивство малолітньої дитини за вказаних обставин, у стані неосудності. Тому застосував до ОСОБА_6 примусовий захід медичного характеру.

Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, законного представника та захисників ОСОБА_6 , які проти задоволення апеляційної скарги не заперечували, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Висновки суду щодо доведеності вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, у стані неосудності, апелянт не оспорює. Тому відповідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване судове рішення в межах апеляційної скарги.
Таким чином, що стосується визначення судом 1-ої інстанції ОСОБА_6 примусового заходу медичного характеру, то доводи прокурора є слушними.

Так, суд 1-ої інстанції, визнавши доведеним, що психічно хвора ОСОБА_6 вчинила суспільно небезпечне діяння, пов`язане з позбавленням життя своєї малолітньої дитини, правильно дійшов висновку про те, що вона потребує тримання у психіатричному закладі та лікуванні в умовах суворого нагляду, а тому застосував до неї примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом..

Разом з тим, вказавши на те , що застосований захід медичного характеру має виконуватись за місцем проживання ОСОБА_6 , суд 1-ої інстанції вимог кримінального закону не дотримався.

Так, зі змісту п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03.06.2005р. «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» випливає, що суд, з урахуванням висновків експертів-психіатрів щодо виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі у разі визнання її неосудною, і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, має ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме). При цьому в ухвалі (постанові) суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу до якого має бути госпіталізована неосудна особа. Копії ухвал (постанов) суду про застосування примусових заходів медичного характеру після набрання законної сили надсилаються, у разі примусової госпіталізації неосудної особи до психіатричного закладу з посиленим чи суворим наглядом або тримання її під вартою, до органу внутрішніх справ, на який покладається виконання рішення суду про госпіталізацію.

Таким чином, суд 1-ої інстанції, застосувавши до ОСОБА_6 примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації в психіатричний заклад з суворим наглядом за її місцем проживання, вийшов за межі своєї компетенції.

Виходячи з викладеного, доводи прокурора є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Тому у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України оскаржувана ухвала підлягає зміні в частині виду примусового заходу медичного характеру.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 413 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора Вознесенської міжрайонної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 вересня 2015 року відносно ОСОБА_6 змінити, виключивши з резолютивної частини посилання суду на застосування до ОСОБА_6 примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом за місцем її проживання. Вважати застосованим до ОСОБА_6 примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В інший частині вказану ухвалу залишити без зміни.

Ухвала суду набуває чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуюча

Судді