Справа№ 308/2372/13-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2015 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:
головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, кримінальне провадження №0000232 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, працюючого в Ужгородській РЛ м. Чоп лікарем психіатром, раніше не судимого,-
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1,2 ст. 318 та ч.1,2 ст.319 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він обіймаючи з 16.02.2000 року посаду лікаря-психіатра Ужгородської ЦРЛ №1 м. Чоп згідно наказу №25-к від 15.02.2000 року, діючи умисно, в своїх особистих інтересах, в супереч своїх функціональних обов`язків «Порядку відпуску лікарських засобів і виробів медичного призначення з аптек та їх структурних підрозділів» та п.п.1.2., 1.7 «Правил виписування рецептів та вимог-замовлень на лікарські засоби медичного призначення» затверджених наказом №360 від 19.07.2005 року, 22.06.2010 року перебуваючи в своєму службовому кабінеті в м. Чоп, вул. Миру, З, діючи умисно, та в своїх інтересах, незаконно вніс до рецепту форми №3 серії АЕ №146687 від 22.06.2010 року неправдиві відомості щодо хворого, а саме гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 , яка на обліку в останнього ніколи не перебувала та рецепту форми №3 щодо отримання психотропних ліків «Фенозепам» в кількості 2 упаковок по 50 пігулок в кожній у нього ніколи не отримувала.
Крім того, ОСОБА_5 незаконно вніс до журналу ведення рецептів психотропних та наркотичних речовин неправдиві відомості, про те, що хворий гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_3 , отримав 2 рецепти АЕ №317170 та №317171 на отримання психотропного лікарського засобу «Фенозепам», хоча останній вказаних рецептів не одержував та по них ліків не отримував.
Згідно висновку експерта НДЕКЦ №15/175 від 27.08.2012 року, «підписи, під номерами 13, 14 на сторінці 4 у журналі ведення рецептів психотропних та наркотичних речовин лікаря психіатра Ужгородської районної лікарні №1 в м. Чоп виконані не громадянином ОСОБА_7 , а іншою особою».
В подальшому гр. ОСОБА_5 , 10.05.2011 року перебуваючи в своєму службовому кабінеті в м.Чоп, вул. Миру, 3, діючи умисно, повторно та в своїх інтересах, незаконно вніс до рецепту форми №3 серії АЕ №317301 від 10.05.2011 року неправдиві відомості щодо хворого, а саме гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_4 , яка на обліку в останнього ніколи не перебувала та рецепту форми №3 щодо отримання психотропних ліків «Амітриптілін» в кількості 2 упаковок по 25 пігулок в кожній у нього ніколи не отримувала.
Крім того гр. ОСОБА_5 , 12.05.2011 року незаконно вніс до журналу ведення рецептів психотропних та наркотичних речовин неправдиві відомості, про те, що хворий гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_3 , отримав рецепт АЕ №317306 на отримання психотропного лікарського засобу «Фенозепам», хоча останній вказаних рецептів не одержував та по них ліків не отримував.
Згідно висновку експерта НДЕКЦ №15/175 від 27.08.2012 року, «підпис під номером 24 на сторінці 6 у журналі ведення рецептів психотропних та наркотичних речовин лікаря психіатра Ужгородської районної лікарні №1 в м. Чоп виконані не громадянином ОСОБА_7 , а іншою особою».
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1, ч.2 ст. 318, ч. 1, ч.2 ст. 319 КК України, тобто незаконному підробленні документу на право отримання психотропних речовин, вчинено повторно, та незаконної видачі рецепту на право придбання психотропних речовин, вчинено повторно.
Однак в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав. Пояснив суду, що згідно наказу № 25-к від 2000р. він обіймає посаду лікаря психіатра Ужгородської ЦРЛ № 1 м. Чоп.

Відповідно до п. 1.2 Наказу № 360 від 19.07.2005р. за №782/11062, він мав право виписувати Рецепти і був відповідальним за призначення хворому ліків за додержання правил виписування Рецептів, згідно із законодавством України. Він як лікар-психіатр у всіх 4-х епізодах (22.06.2010 року, 03.03.2011 року, 10.05.2011 року та 12.05.2011 року) хворим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у своєму службовому кабінеті в м. Чоп, вул. Миру. 3, після огляду хворих та наявності відповідних показників із занесенням до їх медичних карт про призначення лікарських засобів виписував «фенозепам» та «амітриптілін». На прізвища ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 медичні препарати виписані були ним на рецептурному бланку форми № 3 (Ф-3), які отримані у відповідальної особи, за отримання яких у відповідному журналі він розписався на всіх 4-х рецептах містяться 2-а підписи його та завідуючого Ужгородської районної поліклініки № 1 ОСОБА_10 , на якого покладені обов`язки контролю за правильністю ведення медичної документації (виписки рецептів, записи в амбулаторних картах та наявність амбулаторних карт при виписці рецептів форми № 3 (Ф-3) п. 1.13 Правил.

Вважає, що слідство безпідставно звинувачує його, у виписці «фенозепаму» хворій ОСОБА_6 - 2- а рецепти по 50 шт. таблеток. Ним хворій ОСОБА_6 виписано 1-н рецепт на 50 шт. таблеток, що він діяв умисно, в своїх особистих інтересах, а також не доведено, що він діяв всупереч своїх функціональних обов`язків п.п. 1.2, 1.7 Правил наказу № 360 від 19.07.2005 року, що медичні препарати «фенозепам» та «амітриптілін» по рецептах № 3 серії АЕ № 146687 від 22.06.2010 року, № 3 серії АЕ № 317170, № 317171 від 03.03.2011 року та серії АЕ № 317301 від 10.05.2011 року видавались йому або третім особам особисто,що ОСОБА_7 в період 03 березня 2011 року та 12 травня 2011 року не був на прийомі, відсутності показників, не занесення ним до його амбулаторної картки призначення «фенозепану»,що важко хворий ОСОБА_7 в період березень та травень 2011 року медичний препарат «фенозепам» за станом хвороби не вживав, що в період березень та травень 2011 року хворому ОСОБА_7 виписувалися в зазначені дні, місяці 2011 року лікарський препарат «фенозепам» іншими лікарями, що ОСОБА_7 у зазначені періоди у аптеці № 130 по виписаному рецепту медичний препарат «фенозепам» не отримував. Вилучений у нього журнал це його особистий чорновик, в якому він вів контроль коли хто із хворих до нього звертався, з метою того, щоб він не виписав на одного й того ж хворого лишній рецепт, тому що хворі часто гублять рецепти, ліки і знову приходять та вимагають виписати другий рецепт, чого по закону він права не має. Зазначений журнал відповідно до наказу № 360 від 19.07.2005р. офіційним документом, не являється, законом він не передбачений.

Жоден із 4-х рецептів він не підробляв, люди офіційно були в нього на прийомі, він їх оглядав, вони є хворими і призначені ним медичні препарати у відповідності до їх стану здоров`я є правильними.

Судом були досліджені всі надані прокурором докази на підтвердження інкримінованого ОСОБА_5 обвинувачення.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що його старша донька ОСОБА_9 вже близько двох років з ним не проживає, так як вона одружилися та виїхала в Угорщину. Вона є дорослою та чи зверталася до лікаря ОСОБА_5 за медичною допомогою йому не відомо, лікаря ОСОБА_12 він не знає.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що з 10.01.2012 року вона прийняла журнал видачі спецрецептурних бланків №3 Ужгородської районної лікарні №1 м. Чоп. Порядок отримання рецепту такий, вона разом з водієм їде на службовому автомобілі у м. Львів для отримання рецептурних бланків. Отримавши рецептурні бланки вона їх реєструє в журналі видачі спец рецептурних бланків, де вказується серія та кількість бланків. Після чого головний лікар їх перераховує, розписується у вищевказаному журналі і завіряється печаткою лікарні. Дані рецепти форми №3 мають право отримати лікарі, які затверджені наказом. Лікар ОСОБА_5 приходив до неї, отримував рецепти, вона записувала номер рецепту, реєструвала його після чого ОСОБА_5 ставив свій підпис в журналі видачі спец рецептурних бланків. Після цього ОСОБА_5 використав рецепти він давав їй листок довільної форми, де було записано прізвище хворого кому виписував рецепти. Кому саме міг виписувати рецепти форми №3 лікар ОСОБА_5 їй не відомо, так як у неї звітується тільки лікар за рецептами.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що кожен лікар який має право виписувати рецептурні бланки форми №3, звертається до медсестри ОСОБА_13 з листом отримання бланків форми №3, лікар може отримати 5 бланків за один раз та підписується в журналі обліку видачі рецептурних бланків форми №3. Після чого коли лікар виписав громадянину рецепт з психотропних чи наркотичних засобів, то він в кожному червоному бланку ставить свій підпис та свою особисту печатку, за що сам персонально несе відповідальність за достовірність та правдивість даного рецепту, після чого він звертається до керівника лікарні або його заступників, який повинен засвідчити даний бланк, поставити свій підпис та печатку закладу. В разі якщо лікар до керівника лікарні не звертався і в ньому не має підпису та печатки закладу, то бланк форми №3 являється недійним. Кожен рецепт виписується лікуючим лікарем на підставі стану здоров`я пацієнта, записується в амбулаторну картку та дані призначення рецепту.
Свідок ОСОБА_15 , у судовому засіданні показала, що із нею проживає її тітка ОСОБА_6 близько 2 років. Тривалий період часу її тітка перебуває на обліку у Чопській районній лікарні в лікаря ОСОБА_16 . Зараз уже приблизно 3 роки вона лежить в ліжку, тобто не ходить, і якщо їй потрібна якась допомога, то ОСОБА_17 їй викликає швидку та лікарі дають їй заспокійливі ліки. На всі рецепти, які виписувалися ОСОБА_6 в лікарні м. Чоп, ОСОБА_17 особисто їх купувала в м. Чоп. В Ужгород по ліки вона не їздила ніколи. Лікаря ОСОБА_5 вона не знає. За останні три роки ОСОБА_6 ніяких сильнодіючих чи наркотичних ліків не приймає.
Свідок ОСОБА_18 , показала, що вона проживає разом із своїм чоловіком ОСОБА_7 . В 1992 році її чоловік потрапив у ДТП, в якій отримав травми голови і з того часу він хворіє травматичний арахноенцефаліт із судомним синдромом та вираженою емоційною вольовою нестійкістю. У зв`язку з чим її чоловік отримав ІІ групу інвалідності. Із вищевказаною хворобою її чоловік перебуває на обліку у лікаря-психіатра ОСОБА_5 у районній лікарні м. Чоп. На протязі 2011 року лікар ОСОБА_5 виписував рецепти її чоловікові на отримання психотропного засобу «Фенозепам». Зі слів свого чоловіка вона пояснила, що весь час, коли він отримував рецепти на отримання психотропних лікарських засобів у лікаря її чоловік постійно розписувався в журналі про отримання рецепту, який знаходився у лікаря, після чого кожного разу після отримання рецепту її чоловік йшов до головного лікаря, де останній ставив свій підпис ідо секретаря, де чоловік два свої підписи. 22.05.2012 року вона разом із своїм чоловіком пішла до Ужгородської міжрайонної прокуратури до ОСОБА_19 де від її чоловіка відібрали пояснення.
Свідок ОСОБА_20 показала, що з грудня 2009 року вона працює на посаді директора «Аптека №130-1», що знаходиться в м. Ужгороді, вул. Капушанська,25. Відпуск ліків за рецептами форми №2 відпускається згідно наказу МОЗ України №360, тобто рецепт форми №2 дійсний 5 днів з моменту виписки. На ньому повинен бути штамп лікувального закладу великою круглою печаткою, обов`язково з ідентифікаційним кодом, печать завідуючого відділення або головного лікаря з підписом та печать з підписом лікаря, який виписав рецепт. Рецепт має бути написаний одним чорнилом та одним почерком.
Разом з тим, свідок ОСОБА_21 показав, що він є завідувачем однієї з аптек в м. Чоп.

ОСОБА_5 знає як лікаря, а з сім`єю ОСОБА_22 проживав по сусідству довгий час. Знає їх та ОСОБА_6 , яка є хворою. ОСОБА_23 часто приходив в аптеку по різні ліки з рецептами на свою тітку ОСОБА_6 .

В червні 2010 року він прийшов з рецептами один з яких був на «Фенозепам». Це свідок пам`ятає тому, що його аптека не відпускає психотропні речовини і він на це звернув увагу. Тоді ОСОБА_21 пояснив ОСОБА_23 , що для отримання «Фенозепаму» йому слід звернутися в аптеку №130. З наданих свідком копій інших рецептів на ім`я ОСОБА_6 , вбачається, що ОСОБА_23 купував ліки для хворої.
Аналізуючи дослідженні докази суд приходить до таких висновків.

Так, відповідно до вимог ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно зі ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

За змістом ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

Згідно ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст.91, 92 КПК України, обов`язок доказування події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення покладається на прокурора.

Згідно ст. 277 КПК України повідомлення про підозру має містити зміст підозри та правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Згідно ст. 279 КПК України у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення, але він не може тлумачитись як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (довід). Об`єм цього обов`язку може змінюватись залежно від природи рішення.
З показань свідків видно ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_24 , що очевидцями в дні звернень хворих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до лікаря ОСОБА_5 присутніми не були, рецепти форми № 3 не отримували.
Слідством не встановлено, що ОСОБА_5 про наявний стан зазначених осіб заніс до їх амбулаторних карточок без огляду вищезазначених хворих та відсутності наявності відповідних показників для призначення лікарських засобів хворим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 психотропних препаратів «фенозепам» та ОСОБА_9 «амітриптілін» та Рецепти форми № 3 виписав в порушення п. 1.2 Наказу № 360 від 19 липня 2005 року за № 782/11062, п.п. 1.3., 1.4 та п. 1.7 Правил не на спеціальному рецептурному бланку форми № 3, що рецептурні бланки на яких виписані хворим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 «фенозепам» та «амітриптілін» - є підробленими та в медичні картки призначення зазначеним хворим лікарем не занесено.

На всіх 4-х рецептах містяться 2-а підписи: лікуючого лікаря ОСОБА_5 та завідуючого Ужгородської районної поліклініки № 1 ОСОБА_10 , на якого покладені обов`язки контролю за правильністю ведення медичної документації (виписки рецептів, записи в амбулаторних картах та наявність амбулаторних карт при виписці рецептів форми № 3 п. 1.13

В судовому засіданні не доведено кваліфікуючу ознаку, що лікар-психіатр ОСОБА_5 діяв умисно, в своїх особистих інтересах, а також не доведено, що останній діяв всупереч своїх функціональних обов`язків п.п. 1.2, 1.7 Правил наказу № 360 від 19.07.2005 року,що за рецептами на прізвище хворих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 аптекою АДРЕСА_5 зазначені препарати відпускали третім особам, що медичні препарати «фенозепам» та «амітриптілін» по рецептах № 3 серії АЕ № 146687 від 22.06.2010 року, № 3 серії АЕ № 317170, № 317171 від 03.03.2011 року та серії АЕ № 317301 від 10.05.2011 року видавались самому лікарю ОСОБА_5 , що ОСОБА_7 в період 03 березня 2011 року та 12 травня 2011 року не був на прийомі лікаря-психіатра ОСОБА_5 з метою його стану, відсутності показників, не занесення лікарем до його амбулаторної картки призначення «фенозепану», що важко хворий ОСОБА_7 в період березень та травень 2011 року медичний препарат «фенозепам» не вживав, що в період березень та травень 2011 року хворому ОСОБА_7 виписувалися в зазначені дні, місяці 2011 року лікарський препарат «фенозепам» іншими лікарями, що ОСОБА_7 у зазначені періоди у аптеці № 130 медичний препарат «фенозепам» не отримував.

Нормою Закону не підкріплено підозру в обвинуваченні ОСОБА_5 , що хворі ОСОБА_6 та ОСОБА_9 зобов`язані були знаходитися на обліку у лікаря-психіатра ОСОБА_5 , тобто хворі не мали Конституційне право звернутися до лікаря-психіатра взагалі, це при тому, що препарати «фенозепан», «амітриплілін» призначаються та виписуються і лікарями інших спеціальностей.

У медичній карточці ОСОБА_9 передує огляд лікаря-невропатолога та призначений препарат «амітриптілін» то чому лікар-психіатр ОСОБА_5 міг не вірити попередньому виставленому невропатологом діагнозу та оглянувши хвору не виписати їй препарат «амітриптілін».

Відповідно до Постанови КМ України від 23.05.2012 року № 408 Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів від 06.05.2010 року № 770, лікарський препарат «амітриптілін» виключений із списку прекурсорів, тобто до наркотичних препаратів не відноситься.

Слідством не встановлено і в суді не доведено, що кругла печатка суб`єктом господарювання на Рецептах форми № 3 у всіх 4-х епізодах обвинувачення проставлена не в присутності хворих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_25 .

Посилання на висновок НДЕКЦ № 15/175 від 27.08.2012 року, що «підписи під номерами 13, 14 на сторінці 4 та під номером 24 на сторінці 6 у журналі ведення рецептів психотропних та наркотичних речовин лікаря-психіатра Ужгородської районної лікарні № 1 в м. Чоп виконані не громадянином ОСОБА_7 , а іншою особою», - не є доказом того що лікар-психіатр ОСОБА_5 особисто підробив ці підписи за ОСОБА_7 у журналі, який Наказом № 360 від 19.07.2005 року зі змінами 29.10.2012 року ведення таких журналів лікарями-психіатрами України не передбачено.

Відповідно до ст. 318 КК України предметом злочину є документ, який дає право на отримання наркотичних засобів, психотропних речовин або прекурсорів, тобто (ліцензія, рецепт, довіреність товаро-транспортна накладна).

Предметом цього злочину є три види документів:

1)незаконно виготовлені;

2)підроблені;

3)незаконно отримані

Слідством не доведено, що ведення журналу про реєстрацію Рецептів лікарем-психіатром Законом України відповідною нормою Закону передбачено, і ведення такого журналу є обов`язковим.

Журнал містить інформативний характер особисто для лікаря, підпис хворого за виписаний рецепт форми № 3 в журналі і взагалі ведення такого журналу лікарями-психіатрами Законом України та Наказом № 360 від 19 липня 2005 року із послідуючими змінами - не передбачено.

Відсутня суб`єктивна сторона, прямий умисел та наявність корисливого мотиву чи інший особистий інтерес.

Законодавець за ст. 319 КК України предмет цього злочину передбачає Рецепт, тобто документ, який дає право на придбання наркотичних засобів або психотропних речовин.

Об`єктивна сторона злочину полягає у незаконній видачі Рецепта на право придбання медичних препаратів прекурсорів.

Судом не встановлено, що хворі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не мали права на придбання медичних препаратів «фенозепан» та «амітриплілін» без відповідних медичних показань або відсутні записи в їх медичних карточках, а також виставлені діагнози хворих не відповідає фаху лікаря-психіатра.

Відсутня змова лікаря-психіатра із працівником аптеки № 130 у м. Ужгороді, яка має право на відпуск психотропних засобів, що лікар-психіатр ОСОБА_5 виписав рецепт у змові із завідуючим Ужгородської РП № 1 ОСОБА_10 , якого на всіх (за обвинуваченням) Рецептах форми № 3 стоїть другий підпис, що Рецепти форми № 3 у всіх 4-х епізодах - є підробленими, в суді не встановлено, що діях ОСОБА_5 міститься кримінальне правопорушення за інкримінованими йому злочинах.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення вироку, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення не доведено в судовому засіданні, що є підставою для його виправдання.
Відповідно до ч.1. п.2 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Відповідно до ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Тому в силу вищевикладеного обґрунтування, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 повинен бути виправданий за ч.1,2 ст. 318, ч.1,2 ст. 319 КК України через не доведення вчиненням ним кримінальних правопорушень, у вчиненні якого він обвинувачується.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст. 318, ч.1,2 ст. 319 КК України та виправдати за недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень.

Речові докази: рецепти №3 на отримання психотропних речовин: АЕ 146686 від 10.06.2010 року, АЕ 146687 від 22.06.2010 року, АЕ 146688 від 07.07.2010 року, АЕ 146689 від 17.08.2010 року, АЕ 146690 від 01.09.2010 року, АЕ 312028 від 08.10.2010 року, АЕ 312113 від 18.11.2010 року, АЕ312151 від 08.12.2010 року, АЕ 312154 від 09.12.2010 року, АЕ 312286 від 04.02.2011 року, АЕ 312296 від 14.02.2011 року, АЕ 312297 від 16.02.2011 року, АЕ 312298 від 16.02.2011 року, АЕ 317170 від 03.03.2011 року, АЕ 317171 від 03.03.2011 року, АЕ 317181 від 03.03.2011 року, АЕ 317196 від 16.03.2011 року, АЕ 317206 від 21.03.2011 року, АЕ 317216 від 29.03.2011 року, АЕ 317231 від 06.04.2011 року, АЕ 317262 від 18.04.2011 року, АЕ 317263 від 18.04.2011 року, АЕ 317271 від 20.04.2011 року, АЕ 317281 від 22.04.2011 року, АЕ 317301 від 10.05.2011 року, АЕ 317306 від 12.05.2011 року, АЕ 317316 від 18.05.2011 року, АЕ 317321 від 24.05.2011 року, АЕ 317322 від 24.05.2011 року, АЕ 317323 від 14.06.2011 року, АЕ 317371 від 16.06.2011 року, АЕ 317431 від 11.07.2011 року, АЕ 317441 від 17.07.2011 року, АЕ 772921 від 29.09.2011 року, АЕ 772961 від 18.10.2011 року, АЕ 772966 від 27.10.2011 року, АЕ 772996 від 10.11.2011 року, АЕ 773026 від 24.11.2011 року, АЕ 773041 від 30.11.2011 року, АЕ 773042 від 30.11.2011 року, АЕ 773043 від 06.12.2011 року, АЕ 773045 та АЕ 773044 від 28.12.2011 року, АЕ 984222 від 23.01.2012 року, АЕ 984296 від 21.02.2012 року, АЕ 984301 від 22.02.2012 року, АЕ 984396 від 29.03.2012 року та журнал ведення рецептів психотропних та наркотичних речовин, який ведеться лікарем ОСОБА_5 , залишити при матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати за проведені по справі експертизи в розмірі 470,40 грн. стягнути за рахунок держави.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1