Справа № 171/520/15-к
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.08.2015 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чапаєвка, Широківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 08.12.2014 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.2 КК України 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучі раніше судимим 08.12.2014 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.2 КК України до 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, на шлях виправлення та перевиховання не став і знову вчинив корисливий злочин.
Так, повторно, 03.02.2015 року приблизно о 00.10 годині ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , матеріали у відношенні якого виділені у окреме провадження, діючи узгоджено, за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшли до домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 , де шляхом вільного доступу проникли на територію подвір`я та з тильної сторони господарчих будівель знайшли три металеві корита, загальною вартістю 500 грн., які належать власнику домоволодіння, після чого, вважаючи, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, із корисливих спонукань, почергово винесли кожне із корит за межі території вказаного домоволодіння, де завантажили їх на візок і розпочали рух у напрямку вул. Леніна у м. Апостолове.
В той самий час коли ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, виносили викрадене з подвір`я, вважаючи, що за їх діями ніхто не спостерігає, потерпілий ОСОБА_6 помітив їх та таємно спостерігав за ними і викликав міліцію пішов вслід за ними.
По дорозі біля домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_6 настиг ОСОБА_4 та ОСОБА_7 та в цей самий час на вулицю вийшов ОСОБА_8 .
Після цього, усвідомлюючи що їх дії перестали бути таємними, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 залишили викрадене та з місця вчинення злочину зникли, виконавши всі необхідні для закінчення злочину дії, але не закінчивши його з причин, що не залежали від їх волі.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , матеріали у відношенні якого виділені у окреме провадження, вчинили всі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від їх волі.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_6 могло було заподіяно майнову шкоду на суму 500 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю та пояснив, що потерпілого раніше знав, знав, що цей будинок по АДРЕСА_2 належить потерпілому, знав, що потерпілий в ньому не проживає, тому вирішив вчинити викрадення майна з території даного домоволодіння. Разом з ОСОБА_7 в ніч на 03.02.15 року вони проникли на територію домоволодіння, взяли три металеві корита та хотіли викрасти, однак були виявлені потерпілим. У вчиненому розкаюється.
Окрім повного визнання ОСОБА_4 своєї вини у скоєнні вказаного злочину, його вина знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні та підтверджується показами потерпілого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_8 , письмовими доказами по справі.
Так, у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше проживав без реєстрації шлюбу з його донькою в будинку по АДРЕСА_2 . Потім вони припинили сумісне проживання і у вказаному будинку ніхто не проживав. Після чого, як він вважає, ОСОБА_4 почав викрадати речі з даного домоволодіння. Він вирішив простежити за будинком вночі. Тому в ніч з 02.02.2015 року на 03.02.2015 року він залишився в будинку АДРЕСА_4 , який також належить йому, вночі почув шум, виглянув та виявив, що ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 виносять з двору речі, він зателефонував до міліції, там сказали чекати. Коли вони вийшли з двору він вирішив пройти за ними, потім зі свого будинку по АДРЕСА_3 вийшов свідок ОСОБА_9 , почав з`ясовувати звідки в них майно, він наблизився та сказав, що це майно вони викрали в нього, після цього приїхала міліція. Вважає необхідним застосування до обвинуваченого покарання з реальним відбуванням оскільки вважає, що він не виправиться під час іспитового строку.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що проживає в АДРЕСА_3 , обвинуваченого та потерпілого знав як мешканців міста, неприязних стосунків не мав, в ніч з 2 на 3 лютого 2015 року був вдома, грав на комп`ютері, почув шум на дворі, вирішив подивитись, що відбувається, вийшов, побачив ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які на візку тягли металеві корита, він запитав, що це за речі, чому вони їх перевозять вночі, та потім до них підійшов потерпілий, пояснив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 викрали ці речі в нього з домоволодіння.
Таким чином, показання обвинуваченого ОСОБА_4 послідовні та логічні, повністю узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 .. Не довіряти показам потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 у суду не має будь-яких підстав, оскільки їх показання повністю узгоджуються між собою, раніше у свідка та обвинуваченого неприязних стосунків не було, тому в нього відсутні підстави його обмовляти, у той же час до моменту вчиненого правопорушення потерпілий та свідок приятельських стосунків не підтримували.
Дослідженими у судовому засіданні доказами підтверджується, що обвинувачений ОСОБА_4 та гр.. ОСОБА_7 , матеріали у відношенні якого виділені у окреме провадження, вчинили всі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі.
Таким чином, оцінивши докази, які є належними і допустимими, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15, ч. 2 т. 185 КК України, за ознакою закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання суд приймає до уваги, що злочин скоєний ОСОБА_4 згідно ст.12 КК України віднесений до категорії середньої тяжкості. Суд враховує також особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, не перебуває у шлюбі, не перебуває на обліку у лікарів, раніше судимий.
Обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання у судовому засіданні не встановлено.
Тому суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкції ч. 2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі.
Враховуючи, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення у період невідбутої частини покарання за попереднім вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 08.12.2014 року, у період іспитового строку, суд вважає за необхідне при призначенні йому остаточного покарання застосувати ч.1 ст.71 КК України, згідно з якою до призначеного покарання необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 08.12.2014 року.
Судом встановлено, що за попереднім вироком обвинувачений ОСОБА_4 утримується під вартою з 11.03.2015 року, тому у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати попереднє ув`язнення обвинуваченого у строк відбуття покарання за даним вироком.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_4 покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 08.12.2014 року, і остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді двох років трьох місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.
Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою за попереднім вироком Апостолівського районного суду від 08.12.2014 року з 11.03.2015 року.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд в строк 30 діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору, потерпілому, захиснику.

Суддя: