Номер провадження 1-кп/201/371/2015

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ
вул. Паторжинського, 18а
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, який має неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, раніше судимого 09 квітня 2015 року вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за ст. 389 ч. 2 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до остаточного покарання у вигляді арешту строком 1 місяць 18 днів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
12 травня 2015 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Бульвар Слави, 5, поряд з магазином «Сільпо», побачив на узбіччі рекламний щит, який знаходився в несправному стані і у нього раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилося у рекламному щиті та визначив його об`єктом свого злочинного посягання.
Реалізовуючи свій раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_5 , знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, використовуючи драбину, яка знаходилася поряд з магазином «Сільпо», піднявся безпосередньо до рекламного щита та діючи умисно з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, вчинюючи злочин повторно, шляхом вільного доступу заволодів алюмінієвими ламелями у кількості трьох штук, кожна вартістю 57 гривень та мотором-редуктором вартістю 1 808 гривень, чим спричинив ТОВ «РТМ-Україна» майнову шкоду на загальну суму 1 979 гривень. Після чого, ОСОБА_5 залишив місце скоєння кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю та показав, що 12 травня 2015 року, приблизно о 23 годині, проходив по вул. Бульвар Слави поряд з магазином «Сільпо» у м. Дніпропетровську і побачив на узбіччі рекламний щит, який знаходився у несправному стані. Тоді, він вирішив скористатися ситуацією і поки за його діями ніхто не спостерігає, вкрасти алюмінієві ламелі та мотор з цього щита. З цією метою, він використовуючи драбину, заліз до щита та викрав з нього 3 алюмінієві ламелі та мотор-редуктор, після чого, з вкраденим майном з місця події зник. В подальшому ламелі здав на пункт прийому металолому за 50 гривень, які витратив на нужди дитини. Мотор-редуктор відніс своєму знайомому ОСОБА_7 для перевірки його справності, але виявилось, що цей мотор несправний і він залишив його ОСОБА_8 . При цьому не оспорював ні обставини скоєння ним правопорушення, що інкримінується, ні вартість вкраденого майна, ні вину. Позовні вимоги представника потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди, завданої його злочинними діями ТОВ «РТМ Україна», у розмірі 1 979 гривень визнав у повному обсязі. В скоєному щиро розкаявся. Просив суворо його не карати.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини їх вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого йому діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено ОСОБА_5 дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і ОСОБА_5 винний у його вчиненні, так як він, умисними діями, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття у скоєному.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом враховує, що ОСОБА_5 одружений, має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується із задовільної сторони, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває, відповідно довідки КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» № 4181 від 25 травня 2015 року перебуває під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога з 13 жовтня 2011 року з метою профілактики з приводу розладів психикі та поведінки внаслідок вживання інших стимуляторів, включно з кофеїном. Вживання з шкідливими наслідками. Знятий з обліку з 13 жовтня 2013 року.
Разом із цим, судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення умисного корисливого злочину, судимість за яке, у встановленому законом порядку не знята і не погашена, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знов вчинив умисний корисливий злочин.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, які наведені вище, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, і вважає, що ОСОБА_5 має бути призначено покарання у вигляді арешту, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Разом із цим, судом встановлено, що вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2015 року ОСОБА_5 засуджений за ст. 389 ч. 2, із застосуванням ст. 71 КК України до остаточного покарання у вигляді арешту строком 1 місяць 18 днів. У вироку суду зазначено, що початок строку відбуття призначеного обвинуваченому покарання необхідно рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Проте, під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 покарання за вказаним вироком суду у вигляді арешту не відбув.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.
Під час судового розгляду даного кримінального провадження встановлено, що після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання за цим вироком, ОСОБА_5 вчинив новий злочин, тому суд вважає, що обвинуваченому має бути призначено покарання за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком до призначеного покарання за даним вироком.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний під час досудового розслідування у відношенні ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 слід рахувати з моменту затримання після набрання вироком законної сили.
До початку судового розгляду представником потерпілого ТОВ «РТМ-Україна» ОСОБА_9 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь ТОВ «РТМ-Україна» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошових коштів у розмірі 1979 гривень.
Вирішуючи питання щодо заявленого представником потерпілого ТОВ «РТМ-Україна» ОСОБА_9 цивільного позову, суд приходить до висновку про його задоволення у повному обсязі, виходячи з наступного.
Частиною 1 статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно із ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Під час судового розгляду, встановлено, що злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_5 . Товариству з обмеженою відповідальністю «РТМ - Україна», завдано матеріальну шкоду у розмірі 1 979 гривень, у зв`язку із чим, суд вважає за необхідне задовольнити цивільний позов у повному обсязі та стягнути з обвинуваченого на корить ТОВ «РТМ-Україна» невідшкодовану суму грошових коштів у зазначеній сумі.
Відповідно до вимог ст. ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_5 витрат по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 61 гривні 50 копійок, що підтверджується відповідною довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, на користь держави.
Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:
- мотор-редуктор, вилучений 24 травня 2015 року у ОСОБА_10 , який відповідно до квитанції № 695 переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «РТМ Україна», як законному володільцю.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370 - 374, 394 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді арешту строком 4 (чотири) місяці.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуту ОСОБА_5 частину покарання за попереднім вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2015 року, остаточно визначивши останньому покарання у вигляді арешту строком 5 (п`ять) місяців.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний під час досудового розслідування у відношенні ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 слід рахувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.
Цивільний позов ТОВ «РТМ - Україна» про стягнення з ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заявленого в рамках даного кримінального провадження задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РТМ - Україна» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у сумі 1979 (тисяча дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_5 витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 61 (шістдесят однієї) гривні 50 (п`ятдесяти) копійок на користь держави.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- мотор - редуктор, вилучений 24 травня 2015 року у ОСОБА_10 , який відповідно до квитанції № 695 переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «РТМ Україна», як законному володільцю.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.
Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.
Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1