пр. № 1-кп/759/42/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Вказаний обвинувальний акт надійшов до Святошинського районного суду м. Києва 12 серпня 2014 року. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 утримуються під вартою з 17 травня 2014 року.

У зв`язку з тим, що судовий розгляд даного кримінального провадження на даний час не завершено, а строк дії вказаного запобіжного заходу закінчується, за ініціативою суду на розсуд сторін кримінального провадження винесено питання доцільності продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під вартою.

Прокурор в судовому засіданні, посилаючись на наявні ризики переховування, впливу на свідків, вчинення аналогічних злочинів, які не зменшилися, враховуючи тяжкість інкримінованих обвинуваченим злочинів та ситуацію зі зброєю, яка склалась на даний час в країні, вважав за необхідне продовжити строк тримання обвинувачених під вартою.

Захисник ОСОБА_6 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_4 , вважав за недоцільне продовження строку тримання обвинувачених під вартою та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний час без застосування електронного засобу контролю, мотивуючи тим, що обвинувачений утримується під вартою на протязі тривалого часу, прокурором не доведено ризики, визначені ст. 177 КПК України, справа не розглянута протягом тривалого часу через неявку свідків обвинувачення в судові засідання, встановлений судом розмір застави є непомірним.

Крім того, захисник ОСОБА_6 надав суду клопотання міжнародної громадської організації «Козацтво Запорозьке» про передачу ОСОБА_4 на особисту поруку маршала козацтва ОСОБА_8 та генерала козацтва ОСОБА_9 .

Захисник ОСОБА_7 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_5 , підтримав клопотання захисника ОСОБА_6 , просив змінити обвинуваченим запобіжний захід на інший, більш м`який, посилаючись на те, що прокурором не доведено наявність ризиків та вони не існують, обвинувачений ОСОБА_5 є людиною поважного віку, раніше не притягувався до відповідальності, а встановлений судом розмір застави є непомірним.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_6 .

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 , опинившись на волі, може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), вчинити інше кримінальне правопорушення. Ймовірність реалізації вказаних ризиків не зменшилася на даний час, і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, які інкримінуються обвинуваченому; мотиви, за яких обвинувачений вчинив вказані дії; його відношення до скоєного; тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку засудження за вчинення тяжкого злочину (ст. 12 КК України).

За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні об`єктивні медичні застереження, які унеможливлюють його тримання під вартою, дані про його особу, сімейний стан, вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та його належну поведінку, попередити вчинення ним нових злочинів.

Крім того, за змістом п.п. «b» та «c» ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особу може бути позбавлено свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.

На даний час відсутні підстави вважати строки тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , а також строки даного судового провадження такими, що виходять за рамки розумних, необхідних і достатніх для досягнення визначеного процесуальним законом завдання кримінального провадження.

Проте, керуючись правилами ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, суд знаходить правові підстави для визначення обвинуваченому розміру застави, достатнього для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. При цьому, суд вважає, що застава у зазначених в п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України межах не здатна забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Разом з цим, тривале тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Суд враховує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_4 не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Крім того, справа не знаходить свого вирішення з причин неявки свідків обвинувачення до суду та не забезпечення стороною обвинувачення явки свідків.

Крім того, враховуючи положення ст. 178 КПК України, суд оцінює в сукупності міцність соціальних зв`язків за місцем проживання (наявність на утриманні неповнолітніх дітей), майновий стан (наявність нерухомого майна у власності), репутацію обвинуваченого (раніше не судимий), тривалість утримання під вартою (більше року).

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання захисника ОСОБА_6 та зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 із тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати місце проживання у визначений судом період та застосуванням електронного засобу контролю, та не вбачає підстав для задоволення клопотання міжнародної громадської організації «Козацтво Запорозьке» про передачу ОСОБА_4 на особисту поруку.

Застосовуючи такий вид міри запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України щодо можливості обвинуваченого перешкоджати кримінальному провадженню, зі ступені тяжкості інкримінованого йому злочину.

Суд також приймає до уваги готовність міжнародної громадської організації «Козацтво Запорозьке», маршала козацтва ОСОБА_8 , нагородженого Державними нагородами, та генерала козацтва ОСОБА_9 особисто забезпечувати явку обвинуваченого ОСОБА_4 до суду.

Суд вважає за доцільне покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 181-183, 194, 195, 197, 201, 205, 331 КПК України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, суд -

УХВАЛИВ:
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тримання під вартою продовжити на строк на шістдесят днів, тобто по 31 жовтня 2015 року (включно) і утримувати його у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, у розмірі 500 (п`ятисот) розмірів мінімальних заробітних плат, що становить 609 000 (шістсот дев`ять тисяч) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Святошинського районного суду м. Києва, після внесення якої обвинувачений підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого, у разі внесення застави, наступні обов`язки строком на 2 (два) місяці:

- прибувати до Святошинського районного суду м. Києва за викликом;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками даного кримінального провадження;

- здати на зберігання до Святошинського районного суду м. Києва свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Невиконання вказаних обов`язків обвинуваченим тягне можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши ОСОБА_4 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 17-00 год. до 09-00 год. із застосуванням електронних засобів контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати обвинуваченого: не залишати житло у встановлений період часу, за винятком випадків прибуття до суду за викликом; за наявності здати на зберігання органу досудового розслідування паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; утримуватись від спілкування із свідками у справі; носити електронний засіб контролю.

Визначити строк дії ухвали в частині зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу тривалістю в два місяці - до 31 жовтня 2015 року.

Ухвалу в частині застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого - до Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві та для відома до Київського СІЗО № 13.

Ухвала підлягає негайному виконанню в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти в залі суду та застосування до останньої запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1