Справа № 456/1610/14-к
Провадження № 1-кс/456/99/2014
УХВАЛА
про закриття провадження

"18" квітня 2014 р. Слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_4 захисника ОСОБА_7 про скасування постанови слідчого про відмову у задоволенні клопотання про допуск до участі в справі в якості захисника та зобов`язання слідчого до вчинення дій,

в с т а н о в и в :
Скаржник звернувся до суду зі скаргою, в якій просить постанову старшого слідчого СВ Стрийського МВ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_5 від 11.04.2014 р., якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , а саме про допуск його як захисника (представника) ОСОБА_7 до участі в кримінальному провадженні №0001502 від 24.07.2013 р. скасувати та зобов`язати слідчого винести постанову про допуск його як захисника до участі в кримінальному провадженні. Скаржник вважає постанову незаконною, такою, що порушує вимоги ст.ст.78,110 КПК України, підставу для відмови в задоволенні клопотання необґрунтованою, а тому просить постанову скасувати. Вважає, що слідчий порушує право на захист ОСОБА_7 , інтереси якого він представляє згідно ордера і якого викликає слідчий для допиту в якості свідка.
Вивчивши матеріали скарги, 15 квітня 2014 року слідчим суддею прийнято рішення про відкриття провадження у справі для з`ясування фактичних обставин скарги та у випадку встановлення порушення права на захист особи для належного реагування, в порядку КПК України.
В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав, просить її задоволити.
Потерпілий ОСОБА_6 проти скарги заперечив.
Слідчий ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_3 просять закрити провадження у справі на підставі ст.ст.303, 304 КПК України.
Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вважає, що провадження у справі слід закрити, виходячи з наступного.
У частинах 1, 2 статті 55 Конституції України проголошено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
У статті 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. В рішенні Конституційний Суд України за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, частини третьої статті 110, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України та конституційним поданням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо офіційного тлумачення положень статей 97, 110, 234, 236 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 3, 4, 17 Кодексу адміністративного судочинства України в аспекті статті 55 Конституції України (справа про оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо заяв про злочини) від 14 грудня 2011 року N 19-рп/2011 (Справа N 1-29/2011), вирішив: в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному; реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом; положення статті 97 Кримінально-процесуального кодексу України в аспекті конституційного звернення і конституційного подання та в системному зв`язку з положеннями частини другої статті 55 Конституції України, частини третьої статті 110, частини п`ятої статті 234, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України необхідно розуміти так, що скарги осіб стосовно прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб`єктом владних повноважень щодо заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини суди повинні розглядати і вирішувати у кримінальному судочинстві.
Як на правову підставу для оскарження постанови слідчого та зобов`язання до вчинення дій, скаржник покликається на ст.ст.303-304 КПК України 2012 року.
Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст.303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким такі рішення, дії чи бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений ч.1 ст.303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним.
Відповідно до вимог ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно до вимог статті 169 кодексу, у нездійснені інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим кодексом строк, а також рішення слідчого про зупинення досудового розслідування, рішення слідчого про закриття кримінального провадження, рішення прокурора про закриття кримінального провадження, рішення слідчого, прокурора про відмову у визнанні потерпілим, рішення, чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки, рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій, негласних слідчих дій, рішення слідчого прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього кодексу.
Згідно з ч.2 ст.303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність не розглядаються під час досудового розслідування.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями кримінального процесуального закону, чинного на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Як на правову підставу для задоволення клопотання, скаржник покликається на статті КПК 2012 року, які передбачають рішення, дію і бездіяльність слідчого, які можуть бути оскаржені до слідчого судді, наведений перелік підстав є вичерпним, і серед них така постанова слідчого, як відмова у задоволенні клопотання про допуск до участі в справі захисника не передбачена.
Новим кримінально-процесуальним законом також не передбачено право слідчого судді зобов`язувати слідчого до вчинення процесуальних дій, про яких просить скаржник.
Згідно з ч.4 ст.304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
У зв`язку з відкриттям провадження у справі, та з`ясування під час судового розгляду справи, що вимоги скаржника не підлягають розгляду в порядку ст.303 КПК України, слід провадження в справі закрити.
Керуючись ст. ст. 26, 303, ч.4 ст. 304, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:
Закрити провадження за скаргою адвоката ОСОБА_4 захисника ОСОБА_7 про скасування постанови слідчого про відмову у задоволенні клопотання про допуск до участі в справі в якості захисника та зобов`язання слідчого до вчинення дій.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1