Справа № 2515/9902/2012 провадження № 11/795/257/2013 Головуючий у І інстанції Подалюка О.Ф.
Категорія - ст. 191 ч.4 КК Доповідач Трейтяк О. П.
У Х В А Л А

01 серпня 2013 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1

суддів - Лазоренка М.І., Мельниченка Ю.В.,

з участю прокурора Шваб Л.В.,

захисника ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляціями захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3, прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 грудня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючий, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України,

засуджений:

-за ч.2 ст. 366 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обовязків на1 рік. На підставі ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування даного покарання в звязку з закінченням строків давності.

-за ч. 4 ст. 191 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обовязків на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування основного призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки.

Згідно ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_3 покладено обовязки: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_3 судові витрати за проведення судово економічної експертизи в сумі 2189 грн. 60 коп. на користь Чернігівського відділення Київського науково-дослідницького інституту судових експертиз.

Арешт накладений на автомобіль марки ВАЗ 212140-130-20, 2008 р.в. д.н. СВ778АО, який належить ОСОБА_3, постановою старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Чернігівській області майором юстиції ОСОБА_4 від 03 жовтня 2011 року скасовано.

Питання речових доказів вирішене у відповідності до вимог ст. 81 КПК України.

Як встановив суд, ОСОБА_3, будучи службовою особою, заволодів чужим майном у великих розмірах шляхом зловживання своїм службовим становищем, а також вчинив службове підроблення, що спричинило тяжкі наслідки за наступних обставин.

11 жовтня 2004 року згідно з наказом виконуючого обовязки директора державного підприємства Чернігівторф № 80-к ОСОБА_3 був призначений та почав працювати на посаді заступника директора з комерційних питань державного підприємства Чернігівторф, яке розташоване за адресою: м. Чернігів, вул. Борисенка, 35-а; фактична адреса: м. Чернігів, вул. Індустріальна, 2-а.

Відповідно до посадової інструкції заступника директора з комерційних питань державного підприємства Чернігівторф від 1 листопада 2004 року, ОСОБА_3 був наділений організаційно-розпорядчими функціями та адміністративно-господарськими обовязками, тобто являвся службовою особою та мав владні повноваження, які розповсюджувались на підпорядкованих йому працівників державного підприємства Чернігівторф.

13 травня 2005 року заступник директора з комерційних питань державного підприємства Чернігівторф ОСОБА_3, будучи обізнаним у неможливості придбання топочного агрегату Татищева як предмета та маючи на меті обернути державні грошові кошти на свою користь, надав для підписання виконуючому обовязки директора державного підприємства Чернігівторф ОСОБА_5 (кримінальна справа стосовно ОСОБА_5 по обвинуваченню його в скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.366 КК Україна постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.12.2012 року закрита відповідно до ст.49 КК України в звязку з закінченням строків давності) договір купівлі-продажу № 6 від 13.05.2005 року з субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_6, відповідно до якого субєкт підприємницької діяльності ОСОБА_6 зобовязався за 65 000 гривень передати у власність державного підприємства Чернігівторф новий топочний агрегат Татищева.

Того ж дня ОСОБА_5, в приміщенні вказаного підприємства, будучи обізнаним у неможливості придбання топочного агрегату Татищева як предмета, підписав наданий ОСОБА_3 договір купівлі-продажу № 6 від 13.05.2005 року з субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_6, чим вніс до вказаного офіційного документа завідомо неправдиві відомості.

Продовжуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном та будучи обізнаним у неможливості отримання топочного агрегату Татищева як предмета, у звязку з тим, що його можливо лише побудувати або відремонтувати, ОСОБА_3 11 серпня 2005 року в приміщенні вказаного підприємства, умисно, з корисливих мотивів, підписав у графі Отримав видаткову накладну № РН-0000056, чим вніс до офіційного документу завідомо неправдиві відомості про отримання державним підприємством Чернігівторф від субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_6 нового топочного агрегату Татищева, вартістю 65 000 гривень (в тому числі податок на додану вартість - 10 833, 33 гривень).

12 серпня 2005 року, на підставі договору купівлі-продажу № 6 від 13.05.2005 року, укладеного між державним підприємством Чернігівторф та субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_6, рахунку-фактури № СФ-0000065 від 11.08.2005 року та накладної № PH 0000056 від 11.08.2005 року про передачу товару, з рахунку державного підприємства Чернігівторф було здійснено платіж бюджетних коштів в сумі 65 000 гривень на банківський рахунок субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_6 за нібито придбаний державним підприємством Чернігівторф топочний агрегат Татищева.

При цьому ОСОБА_3, будучи службовою особою та будучи обізнаним у неможливості отримання топочного агрегату Татищева як предмета, усвідомлюючи, що новий топочний агрегат Татищева державне підприємство Чернігівторф у субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_6 не отримувало, мав на меті заволодіти грошовими коштами державного підприємства Чернігівторф.

В подальшому, наприкінці серпня 2005 року вказані кошти у сумі 55 000 гривень були передані чоловіком ОСОБА_6 - ОСОБА_7 особисто ОСОБА_3 готівкою, які останній обернув на свою користь та отримав можливість розпоряджатися ними як своїми власними.

19 грудня 2005 року ОСОБА_5, усвідомлюючи, що топочний агрегат Татищева підприємством не купувався та не був побудований, видав наказ № 78, відповідно до якого державне підприємство Чернігівторф повинно було передати філії Смолинський торфозавод топочний агрегат Татищева, а бухгалтерії підприємства та філії повинні були внести відповідні зміни до балансу.

У той же день, продовжуючи свій злочинний умисел та усвідомлюючи, що новий топочний агрегат Татищева державне підприємство Чернігівторф у субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_6 не отримувало, ОСОБА_5 підписав у графі Директор накладну №423-1 від 19.12.2005 року, чим вніс до офіційного документу завідомо неправдиві відомості про передачу державним підприємством Чернігівторф до філії Смолинський торфозавод нового топочного агрегату Татищева, вартістю 54 166, 67 гривень (без податку на додану вартість).

В свою чергу ОСОБА_3, з метою приховування свого заволодіння грошовими коштами державного підприємства Чернігівторф у сумі 55 000 гривень шляхом зловживання своїм службовим становищем, продовжуючи свій злочинний умисел та усвідомлюючи, що новий топочний агрегат Татищева не був придбаний підприємством та не був побудований субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_6, 19.12.2005 року підписав у графі Здав накладну № 423-1 від 19.12.2005 року, чим вніс до офіційного документу завідомо неправдиві відомості про передачу державним підприємством Чернігівторф до філії Смолинський торфозавод нового топочного агрегату Татищева, вартістю 54 166, 67 гривень (без податку на додану вартість).

Відповідно до акту позапланової документальної ревізії окремих питань фінансово- господарської діяльності державного підприємства Чернігівторф № 25-25-21/7 від 8.04.2008 року та висновку судово-економічної експертизи № 1406к від 18.12.2008 року встановлено, що на брикетному заводі філії Смолинський торфозавод наявна нестача основного засобу - топочного агрегата Татищева, в кількості 1 штуки на суму 54,1 тис. гривень, який було оприбутковано по бухгалтерському обліку згідно накладної № 423-1 від 19.12.2005 року та завищено вартість нематеріальних активів (основних засобів) в звітності Баланс за 2005 рік.

Встановлено, що вказаний топочний агрегат Татищева не купувався державним підприємством Чернігівторф та не надходив від субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_6 за видатковою накладною № РН-0000056 від 11.08.2005 року, а також не передавався до філії Смолинський торфозавод за накладною № 423-1 від 19.12.2005 року, оскільки був побудований та перебував на балансі державного підприємства Чернігівторф з кінця 1987 року.

Таким чином, заступник директора з комерційних питань державного підприємства Чернігівторф ОСОБА_3 заволодів грошовими коштами ДП Чернігівторф у сумі 55 000 гривень шляхом зловживання своїм службовим становищем, а також виконуючий обовязки директора державного підприємства Чернігівторф ОСОБА_5 та ОСОБА_3 вчинили службове підроблення, чим заподіяли матеріальних збитків державному підприємству Чернігівторф на загальну суму 65 000 гривень, що у двісті пятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є тяжкими наслідками.

В апеляціях:

- захисник ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 просить частково скасувати вирок постановити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ст. 191 ч.4 КК України. Посилається на однобічність, неповноту досудового та судового слідства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує, на те, що досудовим слідством не доведено, а судом не зясовано, що саме ОСОБА_3 ввів в оману десятки обізнаних в торфяній справі осіб і змусив спочатку Державний Концерн «Укрторф» перерахувати кошти державному підприємству «Чернігівторф» на здійснення неможливої операції-придбання топки Татищева, а потім змусив і посадових осіб останнього державного підприємства перерахувати кошти СПД ОСОБА_6, що в свою чергу також суттєво впливає на ступінь винності ОСОБА_3 та на кваліфікацію його дій. Крім того, вина його підзахисного в скоєнні злочину передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України будується на припущеннях та підтверджується лише свідченнями ОСОБА_7, який є зацікавленою у розгляді справи особою.

- прокурор, що приймав участь у розгляді судом першої інстанції не оскаржуючи фактичні обставини справи, правильність кваліфікації та обґрунтованість звільнення від відбування покарання за ст. 366 ч. 2 КК України, просить вирок суду стосовно ОСОБА_3 в частині призначення покарання за ст. 191 ч.4 КК України скасувати у звязку із мякістю призначеного покарання та постановити новий. Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 191 ч.4 КК України та призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обовязків строком на 2 роки та за ст. 366 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обовязків строком на 1 рік. На підставі ст. 49 КК України звільнити від відбування покарання за ст. 366 ч.1 КК України у звязку із закінченням строків давності. Доводи апелянта зводяться до того, що ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, вину у вчиненні злочину не визнав та не розкаявся, не відшкодував завдані збитки, тому призначена міра покарання із застосуванням ст.75 КК України є мякою.

У судове засідання апеляційного суду засуджений ОСОБА_3 не зявився 18 липня 2013 року, в звязку з чим розгляд справи було перенесено на 01 серпня 2013 року. В судове засідання засуджений ОСОБА_3 повторно у призначений час не зявився та про причини своєї неявки суду не повідомив.

Явка засудженого ОСОБА_3 згідно ст.358 КПК України 1960 року є обовязковою, оскільки в апеляції прокурора ставиться питання про погіршення його становища, тому розгляд справи без його участі неможливий.

Таку поведінку засудженого слід розцінювати, як злісне ухилення від явки до суду, в звязку з чим колегія суддів вважає за необхідне здійснити його примусовий привід.

Керуючись ст. 288, 136 КПК України, колегія суддів -,

У Х В А Л И Л А:

Розгляд справи за апеляціями захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3, прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 грудня 2012 року щодо ОСОБА_3 перенести на 10:00 15.08.2013 року.

Застосувати привід в судове засідання апеляційного суду Чернігівської області (м. Чернігів вулиця Гетьмана Полуботка,2) на 10-00 годину 15 серпня 2013 року засудженого ОСОБА_3, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Виконання ухвали в частині приводу доручити ЧМВ УМВС України в Чернігівській області.

Копію ухвали направити начальнику УМВС України в Чернігівській області для контролю за виконанням.

СУДДІ:

ОСОБА_8 ОСОБА_1 ОСОБА_9