Справа № 539/2257/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2015 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілих ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лубни Полтавської області матеріали кримінального провадження про обвинувачення :

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Матяшівка Лубенського району Полтавської області, громадянина України, одруженого, працюючого водієм у ПП «Волик», освіта середня спеціальна,мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :
17.11.2014 року близько 12 години 30 хвилин, в світлий час доби, ОСОБА_10 , керуючи транспортним засобом - «Рута 23 СПГ» днз. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_11 , рухався по проїзній частині вулиці П.Слинька м. Лубни Полтавської області та виконуючи маневр повороту ліворуч з вул. П.Слинька на вул. Курчатова м. Лубни, допустив неуважність, не переконався в безпеці свого маневру та порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, в результаті чого допустив зіткнення з мотоциклом «Ямаха» без д.н.з. під керуванням ОСОБА_12 , що рухався позаду маршрутного таксі «Рута 23 СПГ» днз. НОМЕР_1 в попутному напрямку по вул. П.Слинька м. Лубни. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи № 292 від 10.12.2014 року, ОСОБА_12 , отримав тілесні ушкодження, в результаті яких помер. Причиною смерті ОСОБА_12 являється відкрита черепно-мозкова травма з переломом кісток склепіння та основи черепа, що супроводжувалася крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку.

Згідно висновку судово авто технічної експертизи № 100 від 12.03.15 року в даній дорожній обстановці в діях водія маршрутного таксі «Рута 23 СПГ» днз. НОМЕР_1 ОСОБА_10 маються невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, саме п. 10.1, згідно якого «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху». Порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_10 з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням пригоди та її наслідками. В умовах даної пригоди водій ОСОБА_10 мав технічну можливість запобігти зіткненню виконавши вимоги даного пункту ПДР України. Також згідно висновку судової авто технічної експертизи від 22.05.2015 року № 500 дії водія автомобіля «Рута 23 СПГ» днз. НОМЕР_1 ОСОБА_10 не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України із технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з пригодою.

В судовому засіданні ОСОБА_10 пояснив, що вину у вчиненому злочині визнає частково, 17.11.2014 р. він у світлий час доби керував транспортним засобом Рута по вул.. П.Слинька, та мав повертати на вул. Курчатова. При цьому бачив у дзеркалі заднього виду мотоцикл, як той обігнав їдучий позаду автомобіль Рута, бачив цей мотоцикл приблизно за 50-60 м. до повороту ліворуч. Перед початком повороту ліворуч включив покажчик лівого повороту та знизив швидкість, при цьому мотоцикла вже не бачив. Не завершивши до кінця маневр повороту ліворуч відбулося зіткнення мотоцикла із задньою лівою частиною транспортного засобу під його керуванням. У маршрутці при цьому була лише кондуктор. На час ДТП він був тверезий. Було сухо та хмарно. На час ДТП перебував у трудових відносинах із ПП Волик, у якого працював водієм та працює до даного часу. Технічний стан транспортного засобу Рута був справний.

Разом із тим, суд вважає, що вина ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України підтверджується наступним :

- так, потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_12 поїхав з дому поповнити інтернет. Після чого через деякий час зателефонував чоловік та повідомив, що ОСОБА_12 потрапив в ДТП.;

- свідок ОСОБА_13 пояснив, що працює водієм у ПП Волик, осінню 2014 р. під`їздив до зупинки Айвазовського, що по вул. П. Слинька в м. Лубни, та бачив місце ДТП, де стояла маршрутка Рута за кермом якої був ОСОБА_14 та на проїздній частині лежав мотоцикл і чоловік;

- свідок ОСОБА_15 пояснила, що 17.11.2014 р. працювала у ПП Волик кондуктором та перебувала в салоні маршрутки Рута під керуванням ОСОБА_14 . При повороті із вулиці П.Слинька на вул.. Курчатова в м. Лубни у їх маршрутку врізався мотоцикл. Як їхала , то обличчя сиділа вперед і що відбувалося позаду не бачила. ОСОБА_14 їздив дуже акуратно, при маневрі ліворуч поворот був включений, при ударі маршрутка була повернута в сторону вул. Курчатова;

- свідок ОСОБА_16 пояснив, що осінню 2014 р. в обідній час доби він керував маршруткою в м. Лубни по вул. П. Слинька та не доїжджаючи до зупинки ОСОБА_17 його обігнав мотоцикл темного кольору без включеного світла зі швидкістю близько 80 км./год., сам він рухався близько 30-40 км./год. В цей час попереду по вул.. П. Слинька рухалася маршрутка під керуванням ОСОБА_14 , маршрутка ввімкнула лівий поворот перед поворотом на вул. Курчатова. В цей час він відволікся до пасажирів, а коли знову подивився вперед, то побачив клубки пилу, оскільки відбулося зіткнення даного мотоцикла, що його обігнав, та попереду їдучої маршрутки під керуванням ОСОБА_10 ;

- свідок ОСОБА_18 пояснив, що на час ДТП він перебував на вул. Курчатова в м. Лубни, коли почув хлопок, як дізнався пізніше відбулося зіткнення маршрутки та мотоцикла, самого моменту ДТП не бачив;

- протоколом слідчого експерименту від 05.03.2015 р. за участю свідка ОСОБА_15 , в ході якого свідок на місці розповіла та показала як саме було вчинено ДТП та в ході проведення якого було здобуто вихідні дані для проведення експертного дослідження (т.1 а.с. 80-85);

- протоколом слідчого експерименту від 13.02.2015 р. за участю свідка ОСОБА_16 , в ході якого свідок на місці розповів та показав як саме було вчинено ДТП та в ході проведення якого було здобуто вихідні дані для проведення експертного дослідження (т. 1 а.с. 86-91);

- протоколом огляду місця ДТП від 17.11.2014 року із схемою та фототаблицями до нього, яким зафіксовано місце ДТП після зіткнення транспортного засобу - «Рута 23 СПГ» днз. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 із мотоциклом «Ямаха» без д.н.з. під керуванням ОСОБА_12 , місце розташування даних транспортних засобів після ДТП, їх пошкодження, місце розташування водія ОСОБА_12 та інші сліди ДТП, в тому числі місце зіткнення транспортних засобів (т.1 а.с. 112-123);

- протоколом слідчого експерименту від 21.04.2015 р. за участю підозрюваного ОСОБА_10 та його захисника, в ході якого ОСОБА_10 на місці розповів та показав як саме було вчинено ДТП та в ході проведення якого було здобуто вихідні дані для проведення експертного дослідження (т.1 а.с. 124-131);

- протоколом огляду трупа від 17.11.2014 р. та фототаблицями до нього, яким зафіксовано місце розташування трупу ОСОБА_12 на місці ДТП, видимі ушкодження на ньому та одязі (т.1 а.с. 137-139);

- актом обстеження місця ДТП від 17.11.2014 р., яким встановлено характеристики проїзної частини , а саме ділянки дороги на якій сталося ДТП за участю водіїв ОСОБА_10 та ОСОБА_12 (т.1 а.с. 140);

- згідно довідки Полтавського обласного центру з гідрометеорології від 23.12.2014 р. за даними метеорологічних спостережень по метеостанції Лубни вдень 17.11.2014 р. відмічалася погода без опадів, вітер східний 7-11 м./с. , температура повітря 3 градуси тепла (т.1 а.с. 142);

- висновком судової авто технічної експертизи від 12.03.2015 року №100, згідно якого в даній дорожній обстановці в діях водія маршрутного таксі «Рута 23 СПГ» днз. НОМЕР_1 ОСОБА_10 маються невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, саме п. 10.1, згідно якого «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху». Порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_10 з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням пригоди та її наслідками. В умовах даної пригоди водій ОСОБА_10 мав технічну можливість запобігти зіткнення виконавши вимоги даного п. 10.1 ПДР України; в даній дорожній обстановці в діях водія мотоцикла «Ямаха» ОСОБА_12 вбачаються невідповідності з вимогами п.п. 12.4, 12.9 б), 14.6 а) ПДР України, невідповідності з вимогами п. 14.6. а) ПДР України з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, в умовах даної пригоди водій ОСОБА_12 мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом виконання ним вимог п. 14.6 а) ПДР України, для чого у нього не було будь яких перешкод. (т.1 а.с. 94-96);

- висновком судово медичної експертизи від 10.12.2014 р. № 292, відповідно до якого при судово-медичному дослідженні трупу ОСОБА_12 встановлено тілесні ушкодження у вигляді: забитої рани в області лобу зліва на 1 см вверх від лівої брови, синець навколо лівого ока, кровопідтічність м`яких тканин голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в області лобу зліва, крововилив під тверду мозкову оболонку у вигляді рихлих темно червоних згортків та рідкої крові в лобно тім`яно потиличній ділянці зліва і справа з розповсюдженням на базальну поверхню , об`ємом до 90 мл, тотальний крововилив під м`яку мозкову оболонку , крововиливів в речовину головного мозку в лобній долі лівої півкулі з переходом на базальну поверхню і правої півкулі з переходом на базальну поверхню, багато уламковий перелом лобної кістки зліва з переходом ліній переломів на основу черепа; переломи ребер зліва 6,7,8 по білягрудинній лінії з крововиливами в м`які тканини в місцях переломів, поперечний перелом ліктьової та променевої кістки лівого передпліччя в нижній третині з крововиливами в м`які тканини в місцях переломів, садно в області шиї зліва в нижній третині, забита рана по тильній поверхні 2 пальця лівої кисті середньої фаланги , садна : по тильній поверхні правої кисті в проекції 5 п`ясної кістки, по внутрішній поверхні правого стегна у верхній третині садно переривисте, по внутрішній поверхні верхньої третини лівого стегна, по внутрішній поверхні правого гомілково ступневого суглобу садно, по внутрішній поверхні лівого гомілково ступневого суглобу садно , які носять характер при життєвості, утворилися від дії тупого (тупих) предмету (предметів) або при ударі об такі, можливо при ДТП і відносно живої особи мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх спричинення , а в даному випадку призвели до смерті потерпілого. Причиною смерті ОСОБА_12 явилась відкрита черепно-мозкова травма з переломом кісток склепіння та основи черепа, що супроводжувалася крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку (т.1 а.с. 98-100);

- висновком судової транспортно трасологічної експертизи від 11.12.2014 р. № 460, згідно якого місце зіткнення автомобіля Рута днз. НОМЕР_1 з мотоциклом «Ямаха» без д.н.з. знаходиться по вул.. П. Слинька на смузі руху в напрямку до вул.. Фабрична, перед початком подряпини на асфальтовому покритті, розливу рідини, осипу частин та уламків позначка №9; в момент первинного контакту мотоцикл «Ямаха» без д.н.з. своєю передньою частиною був повернутий до лівої бокової частини автомобіля Рута днз. НОМЕР_1 при цьому кут між повздовжньою віссю автомобіля Рута днз. НОМЕР_1 та повздовжньою віссю переднього колеса мотоцикла «Ямаха» без д.н.з. складав близько 40+- 10 градусів (т.1 а.с. 104-111);

- протоколом перегляду відеозапису від 24.04.2015 р. та переглянутим в судовому засіданні диском із відео з камер встановлених на маршрутному автомобілі Рута днз. НОМЕР_1 , на якому відображено запис дорожньої обстановки попереду автомобіля, коли він виконує маневр ліворуч та поштовх ззаду, коли автомобіль зупинився (т.1 а.с. 135-136);

- висновком судової медико криміналістичної експертизи від 29.12.2014 р. №338-МК, яким зафіксовано пошкодження одягу ОСОБА_12 , в якому він був одягнутий на час ДТП 17.11.2014 р. (т.1 а.с. 144-148);

- висновком судової авто технічної експертизи від 22.05.2015 року № 500, згідно якого показання, надані ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту з технічної точки зору неспроможні; водій мотоцикла «Ямаха» ОСОБА_12 мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом виконання ним вимог п. 14.6 а) ПДР України, для чого у нього не було будь яких перешкод технічного характеру, також водій мотоцикла «Ямаха» ОСОБА_12 мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом виконання ним вимог п. 12.3. ПДР України, дії водія мотоцикла «Ямаха» ОСОБА_12 не відповідали вимогам п.14.6 а) ПДР України та п. 12.3 ПДР України і з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з пригодою, невідповідність дій водія мотоцикла «Ямаха» ОСОБА_12 вимогам п. п. 12.4, 12.9 б) ПДР України з технічної точки зору не знаходилися в причинному зв`язку з пригодою; технічна можливість уникнути зіткнення для водія автомобіля «Рута 23 СПГ» днз. НОМЕР_1 ОСОБА_10 полягала у виконанні ним вимог п. 10.1 ПДР України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру; дії водія автомобіля «Рута 23 СПГ» днз. НОМЕР_1 ОСОБА_10 не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України із технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з пригодою (т.1 а.с. 149-153);

- свідоцтвом про смерть ОСОБА_12 , згідно якого він помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с. 159);

- протоколом огляду одягу ОСОБА_12 від 20.11.2014 р., у якому він був вдягнутий на час ДТП (т.1 а.с. 182);

- листом ДП «Панавто» від 28.05.2015 р., згідно якого на даному мотоциклі «Ямаха» не має можливості встановити швидкість на час зіткнення при ДТП (т.1 а.с. 238);

- Згідно медичного висновку від 17.11.2014 р. на час ДТП ОСОБА_10 перебував у тверезому стані (т.1 а.с. 161).

Згідно довідок медичних закладів ОСОБА_10 на обліку у Лубенському обласному наркологічному диспансері, у лікаря- психіатра, лікаря невролога не перебуває (т.1 а.с. 166-167).

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_10 у порушенні ним правил безпеки дорожнього руху, як особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 , встановлена і доведена, а його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ст. 66 КК України в якості обставини справи, що пом"якшує покарання ОСОБА_10 суд визнає часткове добровільне відшкодування завданого збитку, оскільки обвинувачений добровільно частково відшкодував завдану потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 5000 грн. згідно фіскального чеку від 7.11.2015 р. (т.2 а.с. 7).

Відповідно до ст. 67 КК України обставин справи, що обтяжують покарання ОСОБА_10 суд не вбачає.

Суд, керуючись вимогами ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного ОСОБА_10 , який позитивно характеризується по місцю роботи, одружений, раніше не судимий, обставину справи, що помякшує його покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Разом із тим суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_10 можливе без ізоляції його від суспільства. При цьому суд враховує те, що він раніше не судимий, за місцем роботи характеризується позитивно, має сім"ю, одружений, добровільно частково усунув заподіяну потерпілій майнову шкоду.

При вирішенні питання щодо застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України суд також враховує часткову вину у вчиненому ДТП, тобто що у ньому є також вина і потерпілого ОСОБА_12 , що підтверджується висновками судово - авто технічних експертиз від 12.03.2015 року №100 та від 22.05.2015 року № 500, ступінь вини обох учасників ДТП. Так, відповідно до висновку судово - авто технічної експертизи від 22.05.2015 року № 500 у діях водія ОСОБА_12 мається два порушення ПДР України , які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виниклою пригодою, а у обвинуваченого ОСОБА_10 лише одне порушення ПДР України , яке з технічної точки зору знаходилося в причинному зв`язку з виниклою пригодою. Крім цього, згідно висновку судово - авто технічної експертизи від 22.05.2015 року № 500 в умовах даного ДТП ОСОБА_12 також було вчинено порушення п.п. 12.4, 12.9 б) ПДР України, які з технічної точки зору не знаходилися в причинному зв`язку з пригодою. Згідно довідки ВДАІ з обслуговування м. Лубни та Лубенського району від 04.02.2015 р. ОСОБА_10 в 2012 р. притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-2 КпАП України, ОСОБА_12 притягувався до адміністративної відповідальності : 14.07.2010 р. за ч. 2 ст. 122 КпАП України (порушення правил обгону), 13.10.2010 р. за ч.2 ст. 123 КпАП України (порушення правил проїзду ж/д переїздів), 05.08.2011 р. за ч.2 ст. 122 КпАП України (порушення правил обгону), 12.07.2012 р. за ч.1 ст. 122 КпАП України (перевищення швидкості), 24.04.2013 р. за ст. 124 КпАП України (вчинення ДТП). (т.1 а.с. 165).

Також при вирішенні питання щодо можливості застосування до обвинуваченого вимог ст. 75 КК України за умов, коли потерпілим завдана майнова та моральна шкода повністю не відшкодована, суд враховує, що у даному випадку обвинувачений ОСОБА_10 , який на час ДТП перебував у трудових відносинах, не був володільцем джерела підвищеної небезпеки в розумінні ЦК України, а тому не несе цивільно - правової відповідальності за заподіяну майнову та моральну шкоду.

Тому, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину ОСОБА_10 слід звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України з максимальним іспитовим строком 3 роки.

При вирішенні питання щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд вважає за необхідне зазначити, що хоча застосування вказаного покарання перешкоджатиме виконувати теперішню роботу водія, однак у даному випадку це не буде пов`язане із перешкодами щодо відшкодування потерпілим заподіяної шкоди, враховуючи наступне.

Так, відповідно до ст. 1187 ЦК України у даному випадку ОСОБА_10 не являвся володільцем джерела підвищеної небезпеки, оскільки відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.03.92 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.). Встановлено , що станом на час ДТП обвинувачений ОСОБА_10 виконував трудові обов`язки та перебував у трудових відносинах , як водій , із ПП ОСОБА_11 , який у даному випадку і являється володільцем джерела підвищеної небезпеки та несе відповідальність за заподіяну шкоду. Також встановлено, що володілець транспортного засобу «Рута 23 СПГ» днз. НОМЕР_1 ОСОБА_11 та ПРАТ СТ «Іллічівське» 30.05.2014 р. уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АІ/2114906). Згідно умов договору ліміт відповідальності: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, складає 100 000 грн.; за шкоду, заподіяну майну 50 000 грн.; франшиза - 510 грн. Строк дії договору з 31.05.2014 р. по 30.05.2015 р. включно. Забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Рута 23 СПГ» днз. НОМЕР_1 . (т.1 а.с. 192).

Відповідно до вимог ст.ст. 979, 988 ЦК України, ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у даному випадку виплату страхового відшкодування потерпілим здійснює страхова компанія у межах ліміту, визначеного договором страхування, а у випадку, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує вказані ліміти, то шкоду у розмірі, що перевищує вказані ліміти відшкодовує володілець джерела підвищеної небезпеки, яким , у даному випадку не являється обвинувачений ОСОБА_10 .

Також по справі потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заявлено цивільний позов до ПРАТ СТ «Іллічівське» та ОСОБА_11 про відшкодування майнової та моральної шкоди. Так, ОСОБА_7 прохала суд стягнути на її користь : із ПРАТ СТ «Іллічівське» страхове відшкодування в розмірі 19 908,66 грн. (моральна шкода, витрати на поховання за мінусом франшизи), із ОСОБА_11 485 384 грн. моральної шкоди, 6510 грн. майнової шкоди, 510 грн. франшизи. ОСОБА_8 прохала суд стягнути на її користь з ОСОБА_11 200 000 грн. моральної шкоди. (т.1 а.с. 21-24).

В судове засідання цивільний відповідач ОСОБА_11 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв.

Представник цивільного відповідача ПРАТ СТ «Іллічівське» в судове засідання не з`явився, направив до суду листа , у якому прохав суд розглядати справу за відсутності їх представника (т.1 а.с. 79) та у запереченнях на позовну заяву прохав суд залишити цивільний позов ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без розгляду з тих підстав, що у даному випадку однією з умов вирішення питання про відшкодування шкоди потерпілим є наявність обвинувального вироку суду , що набрав законної сили відносно особи, яка перебувала у трудових відносинах із власником джерела підвищеної небезпеки та який не висловив згоди на таке відшкодування. Обов`язок відшкодування шкоди у даному випадку виникає не із підозри. Питання правовідносин , що випливають із договірних стосунків із страховими компаніями , потребують ретельного дослідження, включаючи правильне визначення суб`єктного складу сторін у спорі такої категорії, проведення складних розрахунків цивільно правового характеру з урахуванням франшизи, розрахунку відшкодування шкоди тощо, що не притаманно кримінальному процесу з урахуванням специфіки та термінів судового розгляду. На даний час розмір завданих збитків в результаті ДТП не узгоджений потерпілими із страховою компанією, і суд позбавлений можливості встановити чи виникне у обвинуваченого та власника автомобіля обов`язок сплачувати потерпілим збитки та розмір таких виплат. Вважали, що на даний час права потерпілих на відшкодування завданих збитків з боку страхової компанії не порушено, а правові підстави для виплати потерпілим страхового відшкодування не настали.

При вирішенні питання щодо цивільного позову ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є в тому числі втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до вимог ст.ст. 979, 988 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України.

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. (п. 9.3. статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Разом із тим, однією з умов вирішення питання про відшкодування шкоди потерпілим страховою компанією є наявність обвинувального вироку суду, що набрав законної сили відносно особи яка є винною у вчиненні злочину.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування із документами, зазначеними у даній статті, а страховик керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Однак з цивільного позову вбачається, що потерпілі не зверталися до ПРАТ СТ «Іллічівське» з приводу виплати страхового відшкодування, а страховою компанією їм не відмовлялося у його виплаті.

Таким чином, станом на час розгляду справи відсутні підстави вважати, що страховою компанією порушені права позивачів на виплату страхового відшкодування.

Відмова ж у задоволені позову в порядку кримінального судочинства є перешкодою для звернення позивачів з таким же позовом в порядку цивільного судочинства.

Також у даному випадку ОСОБА_10 , не будучи володільцем джерела підвищеної небезпеки в силу трудових відносин із володільцем, у цивільному процесі для захисту своїх прав мав би бути залучений в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Разом із тим кримінальний процес не містить інституту третьої особи.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зазначити, що цивільний позов потерпілих при подачі до суду не відповідав вимогам, викладеним у статті 119 ЦПК України.

Згідно ж п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

КПК України також не містить інституту залишення позовної заяви без руху.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді цивільного позову в кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК.

На підставі викладеного, враховуючи не відповідність позовної заяви потерпілих вимогам ст. 119 ЦПК України, що у випадку їх не усунення під час розгляду має правові наслідки, викладені у п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд вважає, що цивільний позов потерпілих підлягає залишенню без розгляду.

При вирішенні цивільного позову суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Із змісту наведеної норми закону вбачається, що підприємства, установи та організації , несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями обвинуваченого лише у випадках, коли це прямо передбачено законом.

З матеріалів справи вбачається, що ПРАТ СТ «Іллічівське» несе цивільну відповідальність за дії обвинуваченого не на підставі закону, а в силу договірних відносин, що склалися між роботодавцем обвинуваченого та страховою компанією після укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності.

Речові докази по справі підлягають вирішенню згідно ст. 100 КПК України.

При цьому суд враховує, що, оскільки мати ОСОБА_12 ОСОБА_7 виявила бажання залишити одяг ОСОБА_12 та пошкоджений мотоцикл Ямаха собі, суд вважає за необхідне передати їй вказані речові докази.

Також у відповідності до ст. ст. 122, 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати на залучення експерта по проведеним експертизам від 12.03.2015 р. №100 в сумі 921,60 грн. та від 11.12.2014 р. №460 в сумі 978,88 грн. При цьому до суду даних про понесення інших витрат на залучення експертів не надавалося.

Керуючись ст. 374 КПК України,
З А С У Д И В:
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п"яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Згідно ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_10 повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально виконавчої інспекції.

Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки підлягає до реального виконання.

Цивільний позов ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до ПРАТ СТ «Іллічівське», ОСОБА_11 про відшкодування майнової та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати на залучення експерта за проведення експертизи, а саме :

- від 12.03.2015 р. №100 921,60 грн. (т.1 а.с. 93),

- від 11.12.2014 р. №460 978,88 грн. (т.1 а.с. 103),

а всього в сумі 1900 грн. 48 коп.

Речові докази по справі: СД диск з відео фрагментами ДТП зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання (т.1 а.с. 170); одяг ОСОБА_12 , пошкоджений мотоцикл «Ямаха» - повернути матері ОСОБА_12 ОСОБА_7 (т.1 а.с. 171); транспортний засіб «Рута 23 СПГ» днз. НОМЕР_1 залишити власнику ОСОБА_11 , як йому належний (т.1 а.с. 171-173).

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1