н/п 1-кп/640/436/15

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.08.2015 Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002174 від 07.05.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 22.09.2014 року Київським районним судом м. Харкова за ч.1 статті 185 КК України до 200 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, будучи засудженим вироком Київським районним судом м. Харкова від 22.09.2014 року до 200 годин громадських робіт за наступних обставин.

10.02.2015 року ОСОБА_4 був письмово ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт та отримав направлення до Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області (місцезнаходження: м. Харків, вул. Артема, 49) для відпрацювання 200 годин громадських робіт, згідно якого повинен був приступити до відбування громадських робіт з 15.09.2014 року. Того ж дня засуджений був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт та був попереджений про кримінальну відповідальність відповідно до ч.2 статті 389 КК України, про що надав підписку.

11.02.2015 року ОСОБА_4 прибув до Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, був ознайомлений із графіком виходу на роботу в лютому місяці 2015 року та приступив до виконання громадських робіт, які виконував до 14.02.2015 року, відпрацювавши тільки 16 годин. Після цього з 16.02.2015 року до 28.02.2015 року та з 02.03.2015 року до 31.03.2015 року з метою ухилення від відбування покарання, ОСОБА_4 умисно не виходив на громадські роботи без поважних причин.

31.03.2015 року ОСОБА_4 був доставлений приводом до Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, де йому було винесено письмове попередження та оголошено про кримінальну відповідальність, передбачену ч.2 статті 389 КК України.

Після цього, 31.03.2015 року ОСОБА_4 був ознайомлений із графіком виходу на роботу у квітні 2015 року із 01.04.2015 року почав відвідувати громадські роботи до 04.04.2015 року включно, відпрацював в загальній кількості 16 годин. В період з 06.04.2015 року до 30.04.2015 року з метою ухилення від відбування покарання, продовжуючи свої умисні дії не виходив на громадські роботи без поважної причини.

За таких обставин, враховуючи, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 22.09.2014 року обвинувачений ОСОБА_4 був засуджений до 200 годин громадських робіт, проте в лютому місяці 2015 року ним було відпрацювано 16 годин громадських робіт, в квітні місяці 2015 року відпрацювано 16 годин громадських робіт, у зв`язку з чим обвинувачений ОСОБА_4 не відбув в загальній кількості 168 години громадських робіт.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, не заперечував фактичні обставини справи та пояснив, що був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 22.09.2014 року протягом лютого-квітня місяців 2015 року ухилявся від відбування призначеного судом покарання, допустив порушення графіку виходу на роботу для відбування громадських робіт через роботу водієм без офіційного працевлаштування, у вчиненому щиро розкаюється

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що відсутні сумніви у добровільності та істинності позицій обвинуваченого та інших учасників судового провадження, яким роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку. Тому, враховуючи думку прокурора, обвинуваченого, суд визнав відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження зміст цих обставин.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 389 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України, враховує щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушенні. Обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 з огляду на положення ст. 67 КК України судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння, обставини по справі, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, його щире каяття, приймаючи до уваги, що він має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати похилого віку ОСОБА_6 , враховуючи, що він працює водієм без офіційного працевлаштування, за місцем проживання характеризується посередньо та приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції його від суспільства та вважає за можливе звільнити його від покарання з випробуванням у відповідності зі статтею 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, встановлених статтею 76 КК України.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд вважає за необхідним призначити покарання за правилами статті 71 КК повністю приєднавши не відбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 22.09.2014 року у вигляді 168 години громадських робіт за правилами, встановленими статтею 72 КК України.

Питання про речові докази після набрання вироком законної чинності вирішити відповідно до статті 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись статтями 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 статті 389 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання за цією статтею у вигляді обмеження волі строк на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 статті 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання повністю приєднати не відбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 22.09.2014 року у вигляді 168 години громадських робіт, що у відповідності до п. 4) ч.1 статті 72 КК України відповідає 21 дням обмеження волі та остаточно призначити покарання у вигляді 1 (одного) року 21 день обмеження волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо протягом встановленого судом іспитового строку він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до статті 76 КК України обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цим органам про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно, після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Київського районного суду
м. Харкова ОСОБА_1