Справа № 455/37/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/717/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 26 червня 2015 року,
встановила:
цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Городовичі, Старосамбірського району, Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , з базовою вищою освітою, розлученого, непрацюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст. 121 КК України на сім років два місяці позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою і постановлено рахувати строк відбування покарання з 15 жовтня 2014 року.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 14 жовтня 2014 року, приблизно о 12 год. 20 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в приміщенні своєї квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи факт перебування ОСОБА_10 у стані алкогольного сп`яніння, зауваживши, що в останнього через вказаний стан викликано блювоту шлункового вмісту, будучи розлюченим через це, умисно наніс ОСОБА_10 декілька ударів руками, ногами, а також ременем із прикріпленою до нього металевою пряжкою по голові та тілу, після чого витяг ОСОБА_10 в коридор під`їзду вказаного будинку, де й залишив. Внаслідок цього ОСОБА_8 заподіяв ОСОБА_10 тілесні ушкодження: садно правої вилиці, навколоорбітальну гематому обох повік лівого ока, садно правової скроневої ділянки, підшкірну гематому лівої скулової ділянки, два садна лівої поясничної ділянки спини, синець правого передпліччя, підшкірну гематому правої половини спини, крововиливи на апоневрозі м`яких тканин лівої скроневої ділянки голови, травматичний розрив синусу ТМО, наявність залишків плащевидної гематоми під твердою мозковою оболонкою в лівій скроневій ділянці, забій лівої півкулі мозку, наявність сформованого звертку крові в товщі лівої скроневої ділянки мозку, наявність звертків крові на кістках основи черепа, в ділянці передньо-середньої черепних ямок зліва, які згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 88/2015 від 21 квітня 2015 року по давності утворення можуть відповідати часу 14 жовтня 2014 року та відносяться до категорії тяжкого тілесного ушкодження, яке є небезпечним для життя в момент його заподіяння та перебувають у причинному зв`язку із настанням смерті.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 покликається на те, що вирок підлягає зміні з підстав неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотного порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Звертає увагу, що в порушення вимог ст. 316 КПК України, суддя своєю ухвалою від 14 січня 2015 року призначила судовий розгляд на 26 січня 2015 року на дванадцятий день, пропустивши десятиденний строк призначення справи.

Зазначає, що в обґрунтування своїх висновків щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 , суд першої інстанції взяв за основу покази свідка ОСОБА_9 , які по своїй суті є неправдивими та суперечливими, та висновок експерта від 20 листопада 2014 року № 80, який за змістом є неоднозначним.

Наголошує, що в подальшому було проведено комісійну судово-медичну експертизу №88/2015 від 27 березня 21 квітня 2015 року тільки за матеріалами кримінального провадження і допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_11 пояснив, що речові докази, надані судом експертам, не досліджувались (аудіо запис судового засідання від 25 червня 2015 року), і це є свідченням того, що вищезгадана експертиза проведена не в повному обсязі, як це вимагав суд, а висновок комісійної судово-медичної експертизи не усунув існуючих у кримінальному провадженні суперечностей та не дав однозначних відповідей на поставлені судом питання.

Також звертає увагу, що суд першої інстанції досліджував тільки медичний критерій заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та не дослідив ставлення ОСОБА_8 до вчиненого ним суспільно-небезпечного діяння та його наслідків.

Вважає, що дії ОСОБА_8 , в частині спричинення смерті ОСОБА_10 , характеризуються як вбивство з необережності, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сам обвинувачений категорично і послідовно заперечував умисел на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, посилаючись на ту обставину, що він тільки хотів позбавитися присутності останнього у своїй квартирі.

Отже, що суд першої інстанції беззаперечно встановивши, що тяжкі тілесні ушкодження, які спричинили смерть потерпілого, настали від його падіння після удару головою об плитку в коридорі будинку, не навівши доказів умисного заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, дійшов до непереконливого висновку про умисність дій засудженого стосовно заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Також звертає увагу, що з акту судово-психіатричного експерта №4 вбачається, що через наявний у ОСОБА_8 психічний розлад він не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, що має враховуватись судом при призначенні покарання (т.2 а.с.25-28).

Просить вирок змінити, виправдати ОСОБА_8 за ч.2 ст. 121 КК України, визнати його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 119 КК України та призначити мінімальне покарання в межах санкції цієї статті.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника ОСОБА_7 про підтримання апеляційної скарги, думку прокурора про заперечення апеляційної скарги та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.
Відповідно до положень ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , останній не оспорює фактичні обставини справи та доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, а не згідний лише з кваліфікацією такого за ч.2 ст. 121 КК України.
Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України.
Так, свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні в суді першої інстанції ствердила, що 14 жовтня 2014 року в квартирі ОСОБА_8 з ОСОБА_10 всі разом розпивали на кухні горілку. В подальшому ОСОБА_8 , а за ним ОСОБА_10 , сп`янівши, пішли спати у кімнату. Після чого, почула крик, нецензурну лайку між ними та зрозуміла, що ОСОБА_8 незадоволений тим, що ОСОБА_10 зайшов у кімнату. Так як крики тривали біля 10-ти хв. і не припинялись, вона зайшла в кімнату, де побачила як на килимку лежав ОСОБА_10 , а ОСОБА_8 ногами наносив йому удари по голові, з рота ОСОБА_10 текла кров. Вона почала кричати, однак ОСОБА_8 на неї не реагував. Тоді вона вдарила ОСОБА_8 рукою по голові, у відповідь він її штовхнув, вона впала на диван, а ОСОБА_8 наніс їй удар рукою по голові. Відійшовши від неї, зняв з своїх штанів ремінь, на якому була пряжка, склав його вдвоє та став наносити ним ОСОБА_10 , який лежав на підлозі, удари по голові. Побачивши, що ОСОБА_8 не припиняє бити ОСОБА_10 , вона вибігла із квартири в коридор, звідки по сходах піднялася на горище, щоб не почув ОСОБА_8 , та почала дзвонити в міліцію та "швидку допомогу".
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_8 біля місяця часу проживав з ОСОБА_9 , і вони зловживали алкоголем, постійно сварились та бились. 14 жовтня 2014 року чула з 11 год. 30 хв. сварку та крики в квартирі ОСОБА_8 , а через 30 хв. почула як ОСОБА_9 кричала до ОСОБА_8 , що з його квартири не буде забирати труп. Через деякий час приїхала машина "швидкої допомоги" і вона побачила, що в загальному коридорі на підлозі в п`яному вигляді лежав ОСОБА_10 , ногами до квартири ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_10 , тримаючись за поруччя, самостійно йшов до "швидкої".
Згідно висновку експерта №80 від 20 листопада 2014 року, при експертизі трупа ОСОБА_13 виявлено ушкодження: при зовнішній садно правої вилиці, навколоорбітальну гематому обох повік лівого ока, садно правої скроневої ділянки, підшкірну гематому лівої скулової ділянки, два садна лівої поясничної ділянки спини, синець правого передпліччя, підшкірну гематому правої половини спини; при внутрішньому крововиливи на апоневрозі м`яких тканин лівої скроневої ділянки голови, травматичний розрив синусу ТМО, наявність залишків плащевидної гематоми під твердою мозковою оболонкою в лівій скроневій ділянці, забій лівої півкулі мозку, наявність сформованого звертку крові в товщі лівої скроневої ділянки мозку, наявність звертків крові на кістках основи черепа, в ділянці передньо-середньої черепних ямок зліва, які утворилися від дії твердих предметів кулаків з послідуючим падінням потерпілого та співударом головою з твердими предметами. Пошкодження по давності утворення можуть відповідати часу 14 жовтня 2014 року та відносяться до категорії тяжкого тілесного ушкодження, яке являється небезпечним для життя в момент його заподіяння, та перебувають в причинному зв`язку з настанням його смерті. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 являється важка закрита черепно-мозкова травма, що проявилася важким забоєм лівої півкулі мозку, з утворенням внутрімозкової гематоми в ній, що і ускладнилось здавленням речовини переднього мозку. Смерть настала в проміжку часу, який становить до одної доби з початку дослідження його трупа в морзі (т.1 а.с.183-185).
З протоколу слідчого експерименту та фототаблиці до нього від 20 листопада 2014 року вбачається, що підозрюваний ОСОБА_8 добровільно розповів та показав як у своїй квартирі 14 жовтня 2014 року наніс ОСОБА_10 один удар кулаком правої руки в обличчя, внаслідок чого в останнього потекла кров з губи і він впав на підлогу кімнати, на килимок, а він ОСОБА_8 наносив удари ногами по голові та тулубу, а саме наніс 2-3 удари по голові та стільки ж по тулубу, на ногах були гумові тапочки. В цей час прибігла ОСОБА_9 , яка тримала в руках металеву табуретку, якою стала бити його ОСОБА_8 та кричати, щоб він перестав бити ОСОБА_10 . Тоді він штовхнув ОСОБА_9 руками в груди, внаслідок чого вона впала на диван, наніс їй ще один удар рукою по голові. ОСОБА_10 продовжував лежати на підлозі. Після чого одягнувся, так як був лише в трусах, та став витягувати ОСОБА_10 з квартири в коридор будинку (схопив його руками за одяг і, піднявши на повний ріст ззаду, тримаючи за одяг в ділянці подпліч, виштовхав за межі квартири). Під час цього, як він виводив його із квартири, ОСОБА_10 пересувався своїми ногами, обличчям до вхідних дверей. Коли ОСОБА_10 знаходився у загальному коридорі, штовхнув його в спину, від чого останній з висоти власного росту впав та вдарився головою до плитки в коридорі (т.1 а.с.241-245, т.2 а.с.1-10).
З висновку комісійної судово-медичної експертизи №88/2015 від 21 квітня 2015 року видно, що при експертизі трупа ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження: при зовнішньому дослідженні садно на правій виличній ділянці, навколо орбітальну гематому обох повік лівого ока, садно в правій скронево-тім`яній ділянці, підшкірну гематому в лівій виличній ділянці, два садна лівої поясничної ділянки спини, синець правого передпліччя в середній третині, підшкірну гематому на спині справа під реберною дугою; при внутрішньому дослідженні крововилив на апоневрозі м`яких тканин голови в лівій скроневій ділянці; субдуральна гематома у лівій скроневій ділянці, внутрішньо мозковий крововилив в ділянці лівої скроневої частки, множинні крапкові крововиливи в речовину стовбура головного мозку. Крововиливи на основі черепа в передній і середній черепних ямках зліва. По ступеню тяжкості черепно-мозкова травма у вигляді крововиливів під оболонки та в речовину головного мозку відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя, в час заподіяння. Решта виявлених тілесних ушкоджень у вигляді саден, синців, крововиливів могли відповідати легким тілесним ушкодженням. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії неодноразової дії тупих предметів з обмеженою поверхнею з силою достатньою для їх виникнення. По наявним судово-медичним даним категорично встановити механізм утворення у ОСОБА_10 черепно-мозкової травми не надається можливим, могла утворитись як від удару тупим предметом по голові, так і від одноразового контакту голови з тупим предметом, так і від неодноразової дії тупих предметів (т.2 а.с.173-176).
Даний висновок експертизи підтвердив в судовому засіданні в суді першої інстанції експерт ОСОБА_11 .
Колегія суддів вважає, що показання ОСОБА_8 в ході проведення слідчого експерименту узгоджуються з висновками судово-медичних експертиз та показаннями вищевказаних свідків.
Крім цього, направленість умислу ОСОБА_8 , саме на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, підтверджується кількістю нанесених ним ударів з достатньою силою потерпілому ОСОБА_10 в життєво важливий орган голову.
Щодо показань обвинуваченого ОСОБА_8 в суді першої інстанції про те, що 14 жовтня 2014 року він не мав наміру заподіяти ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження, не хотів його смерті, умисно не наносив удари, однак був весь побитий, з нього текла кров і захищав себе від ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , то на думку колегії суддів, місцевий суд вірно визнав їх як позицію захисту обвинуваченого з метою пом`якшити відповідальність за скоєне. Наведене підтверджується і висновком експерта, згідно якого при проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_8 виявлено лише синець на правій сідниці, садно лівої гомілки, які утворились від дії твердого тупого предмету з обмеженою поверхнею, може відповідати часу 14 жовтня 2014 року, і відносяться до легкого тілесного ушкодження (т.1 а.с.240).
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що доводи захисника ОСОБА_7 про те, що зі сторони обвинуваченого мало місце необережне вбивство, є безпідставними і повністю спростовуються вищенаведеним.
При призначенні судом першої інстанції ОСОБА_8 покарання, місцевим судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Зокрема враховано і хворобливий стан здоров`я ОСОБА_8 , оскільки, як вбачається з акту судово-психіатричного експерта №4 (т.2 а.с.25-28), останній в період інкримінованих йому дій через наявний у нього психічний розлад не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Разом з тим, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
З врахуванням наведеного, на думку колегії суддів, покарання ОСОБА_8 призначено наближене до мінімального, яке передбачене ч.2 ст. 121 КК України, і відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Окрім цього, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 26 червня 2015 року відносно ОСОБА_8 без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4