АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/405/15-к Номер провадження 11-кп/786/450/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.187 О.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
Головуючого-судді ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
за участі:
прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
представника потерпілої ОСОБА_10
обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002994 від 12.11.2014 року відносно

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Полтави, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою АДРЕСА_3
ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , проживаючого за адресою АДРЕСА_5
за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_13 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , старшого прокурора прокуратури Октябрського району м. Полтави ОСОБА_17 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 10.04.2015 року

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_11 та ОСОБА_18 засуджені за ч.4 ст.187 КК України, а ОСОБА_13 за ч.5 ст.27, ч.4 ст.187 КК України кожен на вісім років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна
Стягнуто солідарно з ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 на користь ОСОБА_19 матеріальну шкоду в розмірі 185 345,35 грн. та моральну шкоду в розмірі 15 000 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 289,68 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Обвинувачений ОСОБА_13 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду в зв`язку з відсутністю доказів та недоведеністю його вини. Просить повторно дослідити всі докази та постановити новий вирок, яким кваліфікувати його дії належним чином. Стверджує, що визнає свою вину в тому, що не повідомив працівників міліції про вчинення злочину і сам того не бажаючи допоміг ОСОБА_20 та Ваську втекти з місця злочину.

Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 також просить скасувати вирок суду щодо ОСОБА_13 , а кримінальне провадження відносно ОСОБА_13 на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України закрити. У задоволенні цивільного позову щодо стягнення з ОСОБА_13 коштів в сумі 185345,35 грн. відмовити.
Апелянт просить дослідити: - показання в суді першої інстанції всіх обвинувачених, свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та повторно допитати обвинувачених та зазначених свідків; - заяви обвинувачених щодо застосування до них заходів фізичного та психологічного тиску працівниками міліції та обставини, за яких суд постановив вирок без результатів перевірки зазначених заяв; - витребувати у прокурора протокол допиту свідка ОСОБА_23 від 23.11.2014 року та допитати цього свідка.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинувачених просить змінити вирок суду в частині призначеного ОСОБА_11 покарання. Пославшись на щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, певні сімейні обставини, молодий вік ОСОБА_11 , який характеризується позитивно просить дослідити матеріали, які характеризують ОСОБА_11 та пом`якшити призначене ОСОБА_11 покарання із застосуванням ст.69 КК України.
В апеляційній скарзі прокурора ОСОБА_17 наголошується на незаконності вироку суду в зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких та особам обвинувачених. Зокрема, прокурор вважає, що суд не в достатній мірі врахував , що ОСОБА_11 та ОСОБА_18 вже притягувались до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, не зробили для себе належних висновків, з застосуванням зброї вчинили розбійний напад на жінку, яка знаходилась на своєму робочому місці, частково визнали свою вину, а ОСОБА_13 взагалі її не визнав. Крім того, поведінка обвинувачених під час розгляду кримінального провадження в суді не свідчить про наявність у обвинувачених хоча б наміру стати на шлях виправлення та розкаятися у вчиненому.
Прокурор вважає, що призначене судом покарання не відповідає загальним засадам призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, та є недостатнім для виправлення обвинувачених.
Просить скасувати вирок суду в частині призначеного кожному з обвинувачених покарання та постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_11 , ОСОБА_18 за ч.4 ст. 187 КК України, кожного, на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, ОСОБА_13 за ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Просить дослідити довідку з ВІТ УМВС України в Полтавській області, характеристики, довідки з психіатричної лікарні, наркологічного та психоневрологічного диспансеру.
Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржили.

Згідно вироку суду, 12.11.2014 року близько 17.00 год. ОСОБА_11 , ОСОБА_18 та ОСОБА_13 попередньо домовившись між собою про вчинення нападу, поєднаного із погрозою застосування зброєю та проникненням в приміщення магазину «Срібний світ», що розташований за адресою: АДРЕСА_6 , відкрито заволоділи ювелірними виробами із золота на загальну суму 185 345,35 грн., що є великим розміром за таких обставин.
12.11.2014 року близько 17.00 год. ОСОБА_13 , перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_6 разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_18 , будучи заздалегідь обізнаним про домовленість останніх вчинити розбійний напад на магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 », з метою сприяння ОСОБА_11 та ОСОБА_18 швидко залишити місце вчинення злочину та забезпечити можливість розпорядження здобутим майном, заздалегідь викликав автомобіль таксі, в якому чекав останніх в дворі будинку АДРЕСА_6 .
В цей же день, близько 17.00 год. ОСОБА_11 та ОСОБА_18 , після приїзду автомобіля таксі, переконавшись в можливості швидкого залишення місця події, неправомірно проникли в приміщення магазину «Срібний світ» за адресою: АДРЕСА_6 , в якому погрожуючи продавцю ОСОБА_24 застосувати пневматичний пістолет, який був сприйнятий нею, за даних конкретних умов, як вогнепальна бойова зброя, наказали відкрити вітрину, де знаходились ювелірні вироби із золота, та надати їм вільний доступ для заволодіння ними.
Унаслідок відкритого нападу з погрозою застосування зброї, поєднаного з проникненням в інше приміщення, діючи за попередньою змовою ОСОБА_11 та ОСОБА_18 заволоділи ювелірними виробами з золота: каблучками в кількості 45 шт. загальною вагою 125,32 г на суму 82 084 грн. 60 коп., підвісками в кількості 50 шт. загальною вагою 53,95 г на суму 35 337 грн. 25 коп., сережками в кількості 15 пар загальною вагою 34,39 г на суму 22 525 грн. 45 коп., ланцюжками в кількості 10 шт. загальною вагою 48,21 г на суму 31 577 грн. 55 коп., браслетами в кількості 7 шт. загальною вагою 21,10 г на суму 13 820 грн. 50 коп., брошкою вагою 2,49 г на суму 1 630 грн. 95 коп., які належать ОСОБА_19 , чим спричинили останній матеріальний збиток на загальну суму 185 345,35 грн., що є великим розміром.
Після вчинення розбійного нападу, на заздалегідь викликаному ОСОБА_13 таксі, останній разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_18 покинули місце події та приїхали за місцем проживання ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 . У зазначеному помешканні останні з метою уникнення подальшої ідентифікації при збуті викрадених ювелірних речей зняли з них етикетки (бирки).
У подальшому ОСОБА_11 , ОСОБА_18 та ОСОБА_13 реалізували викрадене майно, а отримані кошти розділили між собою.
При цьому з числа викрадених ювелірних речей ОСОБА_11 залишив собі золотий ланцюжок, ОСОБА_18 - золоту булавку, ОСОБА_13 - золоту підвіску у вигляді хрестика, які у подальшому використали на власний розсуд.
Заслухавши доповідь судді-доповідача; обвинуваченого ОСОБА_13 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 які підтримали свої апеляційні скарги, не заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 та заперечували проти апеляційної скарги прокурора; захисника ОСОБА_7 який підтримав свою апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_11 на підтримання апеляційної скарги свого захисника та їх заперечення проти апеляційної скарги прокурора; прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_13 та захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ; обвинуваченого ОСОБА_18 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 які заперечували проти апеляційної скарги прокурора та не заперечували проти апеляційних скарг інших учасників судового розгляду; представника потерпілої ОСОБА_10 , який просив залишити без змін вирок суду; переглянувши вирок суду в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку, що вони не підлягають до задоволення.

Так, висновки суду про розбійний напад на магазин «Срібний світ» саме обвинуваченими ОСОБА_11 та ОСОБА_18 ніким не оспорюються, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених судом доказах і є вірними. Мотивуючи такі висновки, суд обґрунтовано послався на показання обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , потерпілих ОСОБА_24 та ОСОБА_19 , свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_22 , ОСОБА_28 , ОСОБА_21 .. Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_13 , він фактично не заперечує свою причетність до цього злочину, хоча і стверджує, що його вина у співучасті в розбійному нападі не доведена, а сам він того не бажаючи випадково допоміг ОСОБА_11 та ОСОБА_18 зникнути з місця злочину.
Показання обвинувачених, потерпілих, свідків в цій частині підтверджуються дослідженими судом доказами. Зокрема, вони повністю узгоджуються з: рапортом помічника начальника ОСОБА_29 про отримання ним о 17.40 год 12.11.2014 року повідомлення від ОСОБА_24 про те, що невідомі, із застосуванням погрози, в ювелірному магазині «Срібний світ» заволоділи ювелірними виробами (т.1 а.с.167); протоколом огляду місця події від 12.11.2014 року з фото таблицями, де відображено вітрини на яких перед цим знаходились ювелірні вироби, а також місце на асфальтній поверхні в арці яка веде у двір будинку АДРЕСА_6 де знайдена медична маска (а.с.170-178); актом застосування службового собаки, який вивів з приміщення магазину та звернув в арку до місця де було виявлено медичну маску (т.1 а.с.181); висновком судово-імунологічної експертизи № 1029 від 30.12.2014 року згідно якого на дослідженій масці виявлені дві ділянки зі слідами поту, на одній з них піт може походити від ОСОБА_11 , а на другій походження поту тільки від ОСОБА_11 виключається(т.1 а.с.223-226); протоколом перегляду відеозапису від 09.01.2015 року з камери відео спостереження приміщення ювелірного магазину «Срібний світ», згідно якого в магазин зайшли два чоловіка в масках білого кольору на обличчях та рукавичках на руках. При цьому один з чоловіків дістав з кишені предмет схожий на пістолет та направив його на продавця. Забравши насипом вийняті з полиць ювелірні прикраси чоловіки вийшли з магазину (т.1 а.с.166); протоколом огляду від 23.11.2014 року речей в які був одягнутий ОСОБА_18 під час нападу на магазин (т.1 а.с.194-196); даними інвентаризації станом на 13.11.2014 року якими встановлено недостачу ювелірних виробів в магазині «Срібний світ» на суму 185345,35 грн. (т.1 а.с.72-77); протоколом огляду від 23.11.2014 року виданої ОСОБА_27 ювелірної прикраси-булавки з металу жовтого кольору на якій є тавро з цифрами 585, яку її син ОСОБА_30 викрав з ювелірного магазину (т.1 а.с.199-200); протоколом огляду від 24.11.2014 року добровільно виданого свідком ОСОБА_23 золотого ланцюжка 585 проби, плетіння «бісмарк», довжиною близько 54 см, вагою близько 6 грамів (т.1 а.с.202-203); речовими доказами, приєднаними до матеріалів кримінального провадження згідно постанов слідчого від 25.12.2014 року та 12.01.2015 року (т.1 а.с.227-229).
Натомість твердження апелянтів, а також обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_18 щодо нібито непричетності ОСОБА_13 до розбійного нападу є аналогічними тим, що перевірялись на не знайшли свого підтвердження в суді першої інстанції. Ці твердження спростовуються наведеними у вироку доказами, які були належним чином досліджені судом, проаналізовані щодо їх належності та допустимості та правомірно покладені в основу вироку, в зв`язку з чим колегією суддів відмовлено в задоволенні клопотань апелянтів щодо повторного дослідження цих доказів.
Так, крім вище наведених доказів, суд у своєму вироку також послався на протоколи перегляду відеозаписів від 09.01.2015 року з камер відео спостереження з аптеки «Тріоль» по вул.. Фрунзе в м. Полтаві на яких зафіксовано, що 11.11.2014 року о 16.53 год. ОСОБА_11 придбав в аптеці три медичних маски та три пари гумових рукавичок (т.1 а.с.162-163). Під час перегляду цього відеозапису судом суді було встановлено, що в цей же час, біля аптеки ОСОБА_11 чекали ОСОБА_18 та ОСОБА_31 . Також, своє рішення щодо доведеності вини всіх трьох обвинувачених суд обґрунтував такими доказами: протоколом перегляду відеозапису від 09.01.2015 року з якого вбачається, що 11.112014 року о 17.06 год. біля торгового центру, що по вул. Леніна,10 у м. Полтаві по тротуару проходять ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_18 (т.1 а.с.164-165). При цьому, після перегляду цього відеозапису в суді, ОСОБА_11 пояснив, що на цьому відео дійсно відображено як він обтирав курточку від тальку, що залишився на його руках після примірювання гумових рукавичок; протоколами слідчих експериментів від 27.11.2014 року в ході яких на місці перевірялися показання обвинувачених, в тому числі і ОСОБА_13 , щодо обставин вчинення злочину в присутності захисників кожного з обвинувачених (т.1 а.с.143-148).
Піддавши ретельному аналізу досліджені судом докази, а також дані щодо стосунків обвинувачених між собою, об`єктивні дані про їх поведінку під час підготовки до вчинення злочину, а також під час розбійного нападу та після цього суд переконався, що в тому ОСОБА_11 та ОСОБА_18 чекали біля магазину «Срібний світ» доки ОСОБА_13 викличе таксі та лише впевнившись у тому, що останнім забезпечена можливість для втечі з місця вчинення злочину пішли вчиняти розбійний напад.
Дані такого аналізу детально викладені у вироку суду, вони є логічними та такими, що узгоджуються з наведеними у вироку доказами, а тому не викликають сумнівів у колегії суддів, яка вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо співучасті ОСОБА_13 у вчиненні ОСОБА_11 та ОСОБА_18 розбійного нападу на ювелірний магазин. При цьому, належним чином обґрунтувавши свої висновки у вироку, суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_13 за ч.4 ст.27, ч.4 ст.187 КК України, як пособництво у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаного з проникненням у інше приміщення, спрямованого на заволодіння майном у великому розмірі, вчиненого групою осіб.
При цьому, колегія суддів не погоджується з доводами апелянтів щодо неповноти судового розгляду, яка виявилася в тому, що суд нібито безпідставно не витребував та не дослідив протоколи допитів свідка ОСОБА_23 та не порівняв його показання дані під час досудового розслідування з показаннями, які він давав в суді. В даному випадку суд керувався вимогами чинного Кримінального процесуального Закону щодо безпосереднього дослідження доказів та отримання усних пояснень учасників кримінального провадження (ст.23 КПК України). Свідок ОСОБА_23 , як і решта свідків на показання яких суд послався у своєму вироку, був безпосередньо допитаний в суді, а тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 в цій частині не ґрунтуються на вимогах Закону.
Також безпідставними колегія суддів вважає доводи цього апелянта в тій частині, що суд послався на показання ОСОБА_13 на слідчому експерименті який проведений з порушенням вимог КПК, а також на те, що у суду не було підстав закінчувати судове слідство до отримання результатів перевірки заяв обвинувачених про застосування щодо них працівниками міліції неправомірних дій. При цьому колегія суддів виходить з того, що жоден з протоколів слідчих експериментів не містить будь-яких зауважень, а зі змісту вироку вбачається, що суд не посилався на показання обвинувачених які вони давали під час проведення цих слідчих дій. Крім того, у відповідності до вимог чинного законодавства ухвалою від 27.02.2015 року суд належним чином відреагував на заяви обвинувачених та доручив прокуратурі Полтавської області провести перевірку правомірності дій працівників Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області під час їх затримання та проведення досудового розслідування (т.1 а.с.135-136). Незважаючи на те, що суд закінчив судове слідство до отримання висновків цієї перевірки, колегія суддів не вважає це істотним порушенням вимог КПК України, оскільки вирок суду обґрунтований сукупністю належних та допустимих доказів, які ніким, крім обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника, не оскаржуються. Крім того, під час апеляційного перегляду вироку, до апеляційного суду надійшла постанова старшого слідчого СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_32 від 31.07.2015 року про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000086 від 02.03.2015 року в зв`язку з відсутністю в діях працівників міліції (перелічені конкретні посади та прізвища) складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.
Доводи захисника ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_11 не збирався використовувати за призначенням наявний у нього пістолет, який був не заряджений колегія суддів не вважає ні такими, що впливають на кваліфікацію дій цього обвинуваченого, ні на розмір призначеного йому судом покарання. При цьому колегія суддів виходить як з того, що потерпіла ОСОБА_24 сприймала дії нападників із застосуванням зброї, як реальну загрозу своєму життю, оскільки під час нападу ОСОБА_11 погрожував їй цим пістолетом, так і з того, обвинувачені були затримані через декілька днів після вчинення злочину, а тому твердження ОСОБА_11 про те, що під час нападу пістолет не був заряджений об`єктивно нічим не підтверджується.
Таким чином, в кримінальному провадженні зібрано достатньо доказів, які викривають ОСОБА_11 та ОСОБА_18 , як осіб, що за пособництва ОСОБА_13 вчинили злочин та правильно кваліфікував їх дії за ч.4 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний із проникненням в інше приміщення, спрямований на заволодіння майном у великому розмірі, вчинений групою осіб. Одночасно, дії ОСОБА_13 як пособника вчинення цього злочину правильно кваліфіковані за ч.5 ст.27, ч.4 ст.187 КК України.
Як зазначено у вироку, призначаючи покарання винним, суд виходив із загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України. Так, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину та те, що кожен з обвинувачених є особою молодого віку, всі вони позитивно характеризуються, ОСОБА_11 та ОСОБА_18 вважаються такими, що в силу ст.89 КК України не мають судимості, а ОСОБА_13 вперше притягується до кримінальної відповідальності та не приймав безпосередньої участі у розбійному нападі. Також судом враховано незадовільний стан здоров`я ОСОБА_18 ..

Хоча у вироку зазначено, що судом не встановлено обставин, які пом`якшують покарання винних однак, при цьому суд, з урахуванням наявних у нього даних щодо осіб обвинувачених призначив кожному з них мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.4 ст.187 КК України. Обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_11 злочину колегія суддів не вбачає. За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо пом`якшення призначеного його підзахисному покарання, із застосуванням ст.69 КК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Як вбачається зі змісту вироку, обставин, які б обтяжували покарання винних суд не встановив. В апеляційній скарзі прокурора також не наведено передбачених ст.67 КК України обставин щодо кожного з обвинувачених.

За змістом ст.65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням наведених у вироку суду підстав для призначення винним мінімального покарання д оводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених внаслідок м`якості, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Переглянувши судове рішення в межах апеляційних скарг, колегія суддів не вбачає інших підстав для зміни або скасування вироку суду.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404,407, 418 КПК України колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_13 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та старшого прокурора прокуратури Октябрського району м. Полтави ОСОБА_17 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 10.04.2015 року стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали Апеляційного суду Полтавської області, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

С У Д Д І :
ОСОБА_33 ОСОБА_34 ОСОБА_35