АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа № 11-кп/796/272/2016 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія КПК: ст. 539 Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження №0010282 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року затверджено угоду від 01 жовтня 2015 року про примирення між обвинуваченими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та потерпілими ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .
Визнано винуватими ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 2 ст. 146 КК України /кожного/ та ним призначено узгоджене стронами покарання за ч.2 ст.146 КК України кожному у виді 2-х років обмеження волі з призначено покарання у виді 2 /двох/ років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік на підставі ст.75 КК України.

Вирок набрав законної сили і в апеляційній та касаційній інстанції не переглядався.

03 листопада 2015 року захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 звернулася з клопотанням про повернення останньому речового доказу автомобіля «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_1 , як власнику зазначеного транспортного засобу.

Ухвалою Деснянського районного суду від 13 листопада 2015 року постановлено речовий доказ автомобіль «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить засудженому ОСОБА_8 , конфіскувати в дохід держави.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що згідно вироку визнано доведеним використання автомобіля «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_1 , як засобу вчинення ОСОБА_10 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України. Власником вказаного автомобіля відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 з датою реєстрації 20 липня 2015 року є ОСОБА_8 , який довіреністю від цієї ж дати уповноважив ОСОБА_9 правом розпоряджатися його автомобілем.

Враховуючи, що автомобіль «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_1 належить обвинуваченому та був використаний як засіб вчинення кримінального правопорушення, він підлягає конфіскації.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 13 листопада 2015 року та ухвалити нову, якою повернути власнику ОСОБА_8 речовий доказ у кримінальному провадженні автомобіль «PorscheCayenne» д.н.з. НОМЕР_1 .

Своє прохання апелянт обґрунтовує тим, що постановою від 04 серпня 2015 року про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання, старшому слідчому СВ Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_13 переданий автомобіль «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_1 для приєднання до матеріалів кримінального провадження як речового доказу. Проте, вказаною постановою досудового розслідування не вказано, що зазначений автомобіль є засобом вчинення ОСОБА_10 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 кримінального правопорушення.
Вважає, що судом неправильно застосовано норми ст. 100 КПК України, оскільки п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України регламентуються питання про спеціальну конфіскацію речових та долю доказів і документів, які були надані суду. У зв`язку з тим, що ст. 146 КК України не передбачено спеціальної конфіскації, суд при вирішення даного клопотання повинен був керуватися ч.1 ст.100 КПК України, врахувати розумність та співмірність власності у кримінальному провадженні, ту обставину, що кримінальним правопорушенням потерпілим не завдано жодної шкоди, а вироком суду не призначено покарання у виді конфіскації майна.
Вважає, що висновок суду про те, що автомобіль «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_1 вилучений у власника як засіб вчинення кримінального правопорушення є помилковим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.ст. 100, 374 КПК України питання про речові докази вирішується одночасно з вирішенням справи і це рішення повинно міститися у вироку суду.
Ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яким затверджено угоду про визнання винуватості та узгоджене покарання обвинуваченим, суд першої інстанції не вирішив питання про долю речових доказів.

Відповідно до положень ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, який їх ухвалив, вправі вирішувати й питання, що виникають внаслідок недоліків вироків, а також питання, що виникли в процесі виконання вироків, в тому числі і про долю речових доказів і документів, якщо їх не вирішено вироком суду.

Під час виконання вироків суд може вирішувати лише ті питання, які не стосуються суті вироку і не тягнуть погіршення становища засудженого, якщо таке погіршення становища прямо не передбачено в законі.

Як вбачається з постанови старшого слідчого СВ Деснянського РУ ГУ МВС України від 04.08.2015 року у кримінальному провадженні № 0009114 від 04.08.2015 року про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання, слідчий встановив належність автомобіля «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_1 до провадження, а саме, встановив, що цей автомобіль був використаний обвинуваченими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 для викрадення потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Було встановлено, що обвинувачені силою заштовхали потерпілих до цього автомобіля, після чого вивезли в невідомому напрямку.

Вироком суду ці обставини підтверджені.

Отже, автомобіль «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_1 був знаряддям вчинення злочину, і це зрозуміло з постанови слідчого.
Розглядаючи клопотання захисника про вирішення долі речових доказів, суд в своїй ухвалі прямо зазначив, що речовий доказ автомобіль «PorscheCayenne» д.н.з. НОМЕР_1 є засобом вчинення кримінального правопорушення.

Тому доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що автомобіль не був визнаний засобом вчинення злочину, є безпідставними.

Безпідставними є також і доводи захисника про застосування судом спеціальної конфіскації, оскільки в ухвалі суду прямо зазначено, що, суд прийняв рішення про конфіскацію автомобіля як речового доказу у кримінальному провадженні, який був засобом вчинення злочину.

Доводи захисника щодо не співмірність конфіскації автомобіля вчиненому кримінальному правопорушенню, суперечать положенням ч.1 п.9 ст.100 КК України, якими передбачено, що гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Вироком суду встановлено, що ОСОБА_8 особисто використовував автомобіль «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_1 для вчинення злочину.
За таких обставин, враховуючи те, що застосована судом першої інстанції конфіскація засобу або знаряддя вчинення злочину прямо передбачена законом, і альтернативного рішення ч.1 п.9 ст.100 КК України не передбачає, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, а відтак в задоволенні апеляційної скарги захисника слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 98, 537, 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 року у кримінальному провадженні №0010282 про долю речових доказів залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_14 в інтересах засудженого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3