Справа № 539/4087/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2015 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Лубни кримінальне провадження №0001445 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Кабардинка, Краснодарського краю, Російська Федерація, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

15.05.2015 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.1 ст.185 КК України до 150 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.389 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи засудженим 15.05.2015 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.1 ст.185 КК України до 150 годин громадських робіт, будучи ознайомленим з постановою Миргородського міжрайонного відділу криінально-виконавчої інспекції управління державної пенітенціарної служби України в Полтавської області від 24.06.2015 року про встановлення днів явки на реєстрацію, ознайомленим з умовами, терміном і порядком відбування покарання і будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ч.2 ст.389 КК України за ухилення від відбування покарання, умисно, з метою ухилення від відбування призначеного покарання у виді громадських робіт в період з 22.08.2015 року по 12.11.2015 року включно не прибув до Калайденцівської сільської ради для відбування громадських робіт, чим допустив 58 прогулів та 25.08.2015 року, 15.09.2015 року, 22.09.2015 року, 29.09.2015 року, 06.10.2015 року, 13.10.2015 року, 20.10.2015 року, 27.10.2015 року, 03.11.2015 року, 10.11.2015 року не з`явився на реєстрацію до КВІ, чим ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт.

Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин визнав повністю. Суду пояснив, що в період з 22.08.2015 року по 12.11.2015 року включно не з`являвся для відбуття громадських робіт, а також допустив неявки на реєстрацію до КВІ, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. При цьому жодних медичних документів на підтвердження поважності причин неявок ОСОБА_4 надати не може.

Покази ОСОБА_4 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, а тому суд вважає ці покази достовірними.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за вищевикладених обставин, прокурор також не оспорює фактичні обставини провадження, суд за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає встановленою та доведеною в повному обсязі вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

Відповідно до ст.66 КК України суд враховує, що ОСОБА_4 сприяв розкриттю злочину на стадії досудового розслідування та щиро кається в скоєному, і визнає це обставинами, які пом`якшують покарання.

Обставиною, яка згідно з ст.67 КК України обтяжує покарання, є рецидив злочинів.

Враховуючи суть та тяжкість скоєного злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, ніде не працює, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до ст.71 КК до покарання за новим вироком суд повністю приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт.

Отже невідбута частина покарання 126 годин громадських робіт дорівнює 15 дням обмеження волі.

Разом з тим, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який судимості не має, за місцем проживання характеризується позитивно, суд доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства і вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.ст.71,72 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного ОСОБА_4 за цим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15.05.2015 року, остаточно призначивши ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 15 (п`ятнадцять) днів.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію в ці органи.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1