Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю сторін:
особи, що подала скарга ОСОБА_3 ,
розглянувши в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000085 від 14.12.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 звернулася зі скаргою до слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва, в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність прокурора прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000085 від 14.12.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, оскільки нею 19.05.2014 року до прокуратури Дніпровського району м. Києва було подано клопотання в рамках даного кримінального провадження, однак, відповіді на нього, на момент звернення до суду 27.05.2014 року, вона не отримала, що прямо суперечить ст. 220 КПК України, а тому просить зобов`язати прокурора розглянути подане клопотання у порядку ст. 220 КПК України.
У судовому засіданні особа, що подала скаргу її підтримала, просила задовольнити з підстав викладених у її мотивувальній частині.
Прокурор прокуратури Дніпровського району м. Києва, бездіяльність якого оскаржується, ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про розгляд скарги не з`явився, у зв`язку з чим, суд враховуючи положення ч. 3 ст. 306 КПК України, вважає за можливе провести розгляд останньої у його відсутність.
В свою чергу, в судове засідання від прокуратури Дніпровського району м. Києва прибув прокурор даної прокуратури ОСОБА_5 , який діяв у суді на підставі посвідчення прокурора, та просив відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі, оскільки викладені у ній відомості не ґрунтуються на положеннях КПК України, а процесуальні доводи особи, що подала скаргу, зводяться до емоційної незгоди з прийнятим процесуальним рішенням та не містять жодного належного та допустимого доказу на своє підтвердження.
Слідчий суддя, вивчивши скаргу, заслухавши доводи особи, що її подала, вивчивши матеріали провадження за скаргою, приходить до наступного.
Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.
За таких обставин, слідчий суддя вважає, що скаргу подано у відповідності до положень ст. 304 КПК України та на процесуальну дію/бездіяльність, що підлягає оскарження на досудового провадженні (ст. 303 КПК України).
Як убачається з матеріалів провадження у провадженні СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 14.12.2012 року за заявою ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України.
19.05.2014 року ОСОБА_3 було заявлено клопотання про проведення ряду окремих процесуальних дій у кримінальному провадженні.
За результатами розгляду клопотання від 19.05.2014 року, заступником прокурора прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_6 листом було повідомлено заявника про те, що за результатами розгляду даного клопотання, в порядку ст.. 36 КПК України, надано вказівки начальнику СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві щодо проведення необхідних процесуальних дій у провадженні.
Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Прокурор прокуратури Дніпровського району м. Києва, ОСОБА_4 , бездіяльність якого оскаржується, тобто як учасник процесу у даному провадженні, станом на 30.05.2014 року, будучи вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, правом на надання письмових заперечень до суду, з зазначенням належних та допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 84-86 КПК України, які б в той чи інший спосіб спростовували або ж підтверджували доводи особи, що подала скаргу, не скористався.
При цьому, слідчий суддя, не вважає за можливе взяти до уваги висловлену у судовому засіданні позицію прокурора прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_5 , оскільки, останнім не надано доказів того, що він наділений повноваженнями прокурора, у відповідності до норм ст.ст. 36-37 КПК України, у даному кримінальному провадженні.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що прокуратурою Дніпровського району м. Києва було порушено вимоги ст. 220 КПК країни, при розгляді клопотання заявника, оскільки відповідь на нього надано поза межами трьох днів з моменту його подання (подано 19.05.2014 року, відповідь від 28.05.2014 року за вих. № 36-2149вих.14).
В свою чергу, слідчий суддя вважає не обґрунтованими доводи заявника про те, що відповідь у формі листа, а не постанови, є не законною, оскільки, з норм ст. 220 КПК України, слідує, що процесуальне рішення у формі постанови приймається тільки у разі повної або часткової відмови у клопотанні, з відповіді ж прокуратури такі факти не випливають.
При цьому, суд звертає увагу сторін, що відповідно до ч. 2 ст. 305 КПК України, слідчий чи прокурор можуть самостійно скасувати рішення, передбачені пунктами 1, 2, 5 і 6 частини першої статті 303 цього Кодексу, припинити дію чи бездіяльність, які оскаржуються, що тягне за собою закриття провадження за скаргою.
У судовому засіданні встановлено, що заступником прокурора Дніпровського району м. Києва ОСОБА_6 надано відповідь заявнику на її клопотання 28.05.2014 року, тобто на момент розгляду скарги у суді 30.05.2014 року, припинено бездіяльність, яка оскаржуються, що тягне за собою, закриття провадження за скаргою.
За таких обставин, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що провадження за скаргою заявника підлягає закриттю на підставі положень ч. 2 ст. 305 КПК України.
Керуючись ст. ст. 1-3, 7-29, 84-86, 91-94, 110, 303-307, 309, 310, 369-372 КПК України слідчий суддя, -
у х в а л и в:
Провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000085 від 14.12.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, - закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню на всій території України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1