Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 594/424/14-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" грудня 2015 р.

Колегія суддів Гусятинського районного суду Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

за участю: секретаря

судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисників обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин кримінальне провадження №0000060 від 11 лютого 2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 17 травня 2012 року Малинським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185 КК України на один рік обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік; 26 жовтня 2012 року постановою Борщівського районного суду Тернопільської області скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженому та направлено ОСОБА_9 для відбування покарання у виді 1(одного) року обмеження волі; ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27 травня 2013 року замінено не відбуту частину покарання у виді обмеження волі на 240 годин громадських робіт за місцем проживання; 01.10.2013 року ОСОБА_9 знятий з обліку Борщівського районного підрозділу Чортківського МВ КІВІї УДПтСУ в Тернопільській області у зв`язку з відбуттям покарання у вигляді громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:
Органом досудового розслідування ОСОБА_9 та ОСОБА_8 обвинувачуються в тому, що вони 10 лютого 2014 року приблизно о 22 год. 00 хв. за попередньою змовою між собою, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, вчинили розбійний напад на потерпілу ОСОБА_10 1929 року народження, з метою заволодіння її майном, для чого проникли в її домоволодіння, літню кухню, що в с.Бабинці Борівського району Тернопільської області, де ОСОБА_9 вибив вхідні двері, зайшовши в приміщення літньої кухні, правою рукою зловив потерпілу за шию та кинув на підлогу, почав душити, вимагаючи гроші, після цього в кухню зайшов ОСОБА_8 і дерев`яним поліном наніс один удар потерпілій, яку ОСОБА_9 підняв з підлоги, в голову ззаду справа. Такими діями ОСОБА_9 та ОСОБА_8 потерпілій було спричинено легкі тілесні ушкодження у вигляді саден на шиї та синця по нижньому краю правої вітки нижньої щелепи та легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я у вигляді рани правої тім`яної ділянки голови. Потерпіла ОСОБА_10 боячись за своє життя погодилась віддати гроші в сумі 1400 гривень, які вона взяла з каструлі на печі і які ОСОБА_9 вирвав з її рук.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні винуватим себе у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав і показав, що 10 лютого 2014 року приблизно о 20 год. він разом з ОСОБА_8 в себе в дома розпивали спиртне, де він ОСОБА_8 повідомив, що хоче поїхати в Чернівці, але для цього потрібно гроші. ОСОБА_8 також сказав, що поїхав би у Чернівці, але немає грошей. Тоді він останньому сказав, що «йдемо до ОСОБА_10 , в якої позичимо гроші». Приблизно о 21 годині він і ОСОБА_8 пішли до його сусідки ОСОБА_10 , зайшовши у двір, він пішов вперед, штовхнувши рукою, відкрив двері літньої кухні, які не були зачиненими, зайшов у літню кухню, де ОСОБА_10 ніби злізла з печі і стояла. Тоді він попросив, щоб вона йому позичила приблизно «півтора тисячі гривень». Вона йому їх позичила, взявши їх із металевого круглого «банячка», який знаходився на кухні-пічці. Після того, він розвернувся і хотів виходити, а вона в цей час між пічкою і ліжком впала. Чи потерпіла сама впала, чи він її ненароком штовхнув, коли розвертався, він незнає, оскільки розмір приміщення літньої кухні маленький, приблизно(3мх2м). Не рахуючи позичені гроші, він їх поклав у кишеню куртки. Після того, як потерпіла впала, він, оскільки було дуже вузько, зігнувся до неї щоб її підняти, взяв правою рукою її за праву руку ( долоня до долоні), а лівою - ззаду за шию, щоб вона могла стати на ноги, і в цей момент зайшов ОСОБА_8 і сказав «пішли» . Він відповів, «зараз підніму і підемо». Він не бачив як вона падала, але чув як голосно «ойкнула», а коли повернувся до неї, вона лежала на спині. Коли останню підняв, він її не садив, а сказав «тримайтеся», і з ОСОБА_8 вийшли з літньої кухні. Вказав, що він її спеціально не штовхав. Крові не бачив. Не пам`ятає скільки грошей дав ОСОБА_8 .. Кров на рукаві його куртки була від іншого інцинденту, а саме, під час «сутички» між ним і ОСОБА_11 , в якого текла кров з носа під час розпивання спиртного наступного ранку, тобто 11.02.2014 року, в будинку ОСОБА_12 .. Позичені гроші були у крові, оскільки він їх брав замащеними від крові руками з кишені. Позичені гроші він з ОСОБА_8 повернули племіннику потерпілої ОСОБА_13 , а саме, він - 375 грн., і ОСОБА_8 -375 грн. в примішенні Борщівського районного суду в день розгляду питання про застосування стосовно них запобіжних заходів, тобто 14.02.2014 року і 630 грн. в нього було вилучено працівниками міліції в приміщенні сільської ради с.Бабинці, а в ОСОБА_8 - 20 гривень. Вказав, що оскільки він був в п`яному стані, він не звертав увагу, які пошкодження від падіння були у потерпілої ОСОБА_10 .. Також показав, що два роки тому, він потерпілій допомагав по господарству і вона йому платила за роботу. Не раз позичав в неї малі суми коштів. Ці гроші повертав, відпрацьовуючи в дома у потерпілої.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винуватим себе у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав і показав, що 10 лютого 2014 року він пішов додому ОСОБА_9 , де з ним розпивали 0,5 літрову пляшку горілки. В ході розмови ОСОБА_9 сказав, що хоче поїхати в Чернівці в пошуках роботи, і для цього хоче позичити гроші в ОСОБА_10 .. Приблизно о 21 год. того ж вечора вони пішли до потерпілої. ОСОБА_9 , відчинивши двері рукою, зайшов у літню кухню, а він залишився надворі, оскільки не знав ОСОБА_10 .. Почувши дзенькіт відра, а потім «ай», він, роззувшись, зайшов також у літню кухню, і побачив, що потерпіла ОСОБА_10 лежала на землі між ліжком і пічкою, а ОСОБА_9 був зігнутий над нею і тримав її за шию однією рукою, а іншою, чітко не може сказати, але ніби за її руку. Після того, ОСОБА_9 її підняв на ноги, вона стояла, а вони вийшли з кухні. Бачив краплі крові на підлозі між ліжком і пічкою та на голові потерпілої. Вказав, що в тому місці, де лежала потерпіла, полін не було, а були біля кухні, на яких крові не бачив. Вказав, що коли виходили з літньої кухні потерпілої, то до літньої кухні ОСОБА_10 заходила мати ОСОБА_9 . ОСОБА_14 , яка запитала, що вони там робили, і хтось з них відповів, що гроші позичили. Після того, мати ОСОБА_9 пішла до ОСОБА_10 , а вони - в село. Він пішов додому, а ОСОБА_9 залишився біля школи. ОСОБА_9 не казав йому, скільки він грошей позичив у ОСОБА_10 , але з них ОСОБА_9 на його прохання дав йому 20 гривень. Вказав, що не може сказати, чому не виявляв бажання надати медичну допомогу потерпілій. В них не було на меті бити потерпілу, «бо якби була, то вони б на наступний день втекли». Він не був присутній, коли ОСОБА_9 брав гроші в ОСОБА_10 .. Він потерпілої не бив, не душив, не мав на меті заволодіти грішми ОСОБА_10 і не бачив, як ОСОБА_10 давала ОСОБА_9 гроші. Не надали медичної допомоги ОСОБА_10 , а відразу пішли від неї, бо були «випившими» та не звернули на це уваги.

Потерпіла ОСОБА_10 в суді показала, що в лютому 2014 року, у вечері, дати та години не пригадує, до неї додому, а саме в літню кухню, прийшов ОСОБА_9 позичити гроші. Вона йому позичила «півтора тисячі гривень». Ці гроші вона йому дала добровільно зі своєї руки, гроші витягнула з «банячка», який знаходився на кухні-печі на цеглині. ОСОБА_15 бачив, звідки вона брала гроші. Він її не лякав, що він її поб`є. Вона була просто налякана, що він прийшов до неї увечері, оскільки коли вона сиділа на кухні-пічці грілася, то почула, що хтось йде, але в двері не стукали, а просто відкрили. Вказала, що вхідні двері до кухні не закривалися на замок, вона їх тільки «підпирала патиками і застеляла мішком». Також показала, що в січні місяці вона отримала 1200 грн. пенсії і мала ще з грудня пенсію, але скільки не знає. Показала, що вона не «дивилася» коли саме ОСОБА_8 , якого вона не знала до цього, зайшов до літньої кухні і вийшов звідти. Він нічого не говорив, коли був у кухні. Останній до літньої кухні прийшов пізніше на пару хвилин після ОСОБА_9 .. Вони її не били, не душили, вона не знає чи вона впала, не пам`ятає. Голова в неї була розбита, бо вона в той вечір впала з кухні-печі як «злізала» з неї, а саме, після того, як пішов від неї ОСОБА_9 .. З печі вона впала на правий бік і ще руку пошкрябала, запхавши за обруч відра. Наступного ранку прийшла ОСОБА_16 , і вона її сказала, що позичила ОСОБА_17 гроші та впала. Остання зателефонувала до сільського голови ОСОБА_18 , який викликав міліцію та повідомив її брату. Наступного дня працівники «соцабезу» хотіли її взяти до лікарні, проте, вона відмовилася. Будь-яких претензій ні до ОСОБА_9 ні до ОСОБА_8 вона немає. Гроші в сумах 650 грн. та 700 грн. вони повернули її племіннику ОСОБА_13 .. Вона з ними в добрих стосунках, вони її допомагають, і вона не хоче, щоб їх суд суворо карав, хоче щоб вони були на волі. Вказала « Бог свідок, Бог суддя і як розсудить так і буде. Хто як заробив так і буде мати».

Відповідно до вимог ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Наданий стороною обвинувачення на підтвердження інкримінованого обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_8 протокол огляду місця події від 11 лютого 2014 року з доданими до нього фототаблицями ( Т.1 а.с.164-171) суд вважає недопустимим доказом, оскільки він складений з порушенням вимог ст. 237 КПК України: при відсутності двох понятих, що є порушенням ч.7 ст.223 КПК України; у зв`язку з фальсифікацією цього протоколу.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_19 показала, що під час проведення огляду в період часу з 13.50 год. до 14.20 год. 11.02.2014 року вона в житлі ОСОБА_10 не була, а підписала протокол пізніше на прохання міліціонера. Вона незнає, що хтось казав, робив, що було виявлено, вилучено у житлі ОСОБА_10 ..

Допитаний в якості свідка ОСОБА_20 , який був понятим показав, що під час огляду домогосподарства потерпілої ОСОБА_10 . ОСОБА_19 там не було.

З наданої суду стороною захисту копії протоколу огляду місця події від 11.02.2014 року ( Т.2 а.с. 22,23) вбачається, що станом на 14 лютого 2014 року (розгляд клопотання слідчого про застосування запобіжних заходів до ОСОБА_9 , ОСОБА_8 ) в наданому слідчому судді і захисту протоколі огляду місця події від 11.02.2014 року відсутні записи про те, що саме виявлено і вилучено при огляді місця події та відсутній підпис потерпілої ОСОБА_10 ..

З показань допитаного в суді в якості свідка ОСОБА_13 - племінника потерпілої ОСОБА_10 видно, що 11.02.2014 року він взагалі в с.Бабинці не перебував.

Щодо наданих процесуальним прокурором протоколів огляду місця події (особистий огляд ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,., огляд домогосподарства ОСОБА_8 ) (Т.1 а.с 174,175, 176-182, 183-184) суд погоджується зі стороною захисту, що вони є недопустимими з наступних підстав.

Згідно протоколу огляду місця події від 11.02.2014 року в період часу з 14.35 год. до 14.55 год. в приміщенні сільської ради с. Бабинці Борщівського району в кабінеті на другому поверсі при особистому огляді в ОСОБА_8 було виявлено і вилучено куп`юру номіналом 20 грн. зі слідами бурої речовини.

Однак, допитана в суді як свідок ОСОБА_19 , яка була понятою показала, що факту вилучення саме у ОСОБА_8 цієї куп`юри вона не бачила, протокол підписала на прохання міліціонера.

Крім того, сторона захисту надала копію зазначеного протоколу (Т.2 а.с.24,25) з якого видно, що на третьому аркуші відсутні будь-які записи про виявлення та вилучення у ОСОБА_8 20-ти гривневої куп`юри.

Згідно протоколу огляду місця події від 11.02.2014 року з доданими фототаблицями (Т.1 а.с.176-182) в період часу з 15.10 год. до 15.55 год. в житловому будинку ОСОБА_8 , що в с. Бабинці Борщівського району Тернопільської області в одній із кімнат на вішалці виявлено светр коричнево-зеленого кольору, а в іншій кімнаті виявлено на кріслі чорну шкіряну куртку і в цьому ж протоколі у графах, що виявлено і вилучено зазначено, що дані речі мали сліди рідини темно-бурого кольору і поміщення даних речей у відповідні пакети і опечатання.

Проте, надана стороною захисту ксерокопія протоколу ( Т.1 а.с.217,218) не містить ніяких відомостей, про те, що на виявленому і вилученому одязі є будь-які плями та про те, що ці речі відповідним чином упаковувалися.

Допитаний судом в якості свідка понятий ОСОБА_21 показав, що після того, як його запросили в будинок ОСОБА_8 як понятого, при ньому куртку і светр не оглядали, ніяких плям на них він не бачив і дані речі лежали на дивані. Протокол він підписав, проте, не читав і ніхто протокол не оголошував. Дані речі при ньому були поміщені в поліетиленові кульки, однак, чи вони опечатувалися він не бачив, оскільки пішов додому.

Згідно протоколу огляду місця події від 11 лютого 2014 року (Т.1 а.с 183,184) в період часу з 19.05 год до 19.25 год. в приміщенні Борівського РВ УМВС України в Тернопільській області під час особистого огляду ОСОБА_9 у правій кишені його куртки було виявлено гроші в сумі 630 гривень різними куп`юрами, які були вилучені, а також вилучено черевики, одяг: джинсові штани і куртку із плямами бурого кольору, шкарпетки, светр, футболку.

Однак, в наданій захисником копії цього протоколу( Т.2 а.с. 26, 27), друга і третя сторінки не відповідають оригіналу, наданому прокурором.

З показань допитаних судом в якості свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , які були понятими, видно, що через кілька днів після того, як їх запросили понятими в приміщення Борщівського райвідділу міліції на прохання слідчого ОСОБА_24 вони вдруге підписували даний протокол, оскільки слідчий пояснив, що він загубив один листок протоколу. Зазначене підтвердив допитаний як свідок в суді слідчий ОСОБА_24 ОСОБА_22 , ОСОБА_23 підтвердили, що 11.02.2014 року під час проведення огляду і виявлення в ОСОБА_9 грошей і одягу вони були обоє випившими.

Судом досліджені матеріали справ, представлені Борщівським районним судом по розгляду клопотань слідчого ОСОБА_24 про застосування запобіжних заходів до ОСОБА_9 , ОСОБА_8 і встановлено, що дійсно слідчому судді 14 лютого 2014 року були надані ксерокопії з вищезазначених протоколів, зміст яких відповідає наданим стороною захисту змісту протоколів.

Суд враховує, що оскільки процесуальний порядок виявлення та вилучення у обвинувачених під час досудового розслідування їх одягу та грошей, а також виявлення та вилучення під час огляду помешкання потерпілої дерев`яного поліна та слідів пальців рук не відповідає вимогам ч.5 ст.237 КПК України, тому висновки експертиз: № 129 від 13 лютого 2014 року ( Т.1 а.с.241, 242); № 128 від 13 лютого 2014 року (Т.1 а.с.243, 244); № 127 від 13 лютого 2014 року ( Т.1 а.с. 245, 246); № 130 від 13березня 2014 року ( Т.1 а.с. 247-250); № 131 від 13 березня 2014 року ( Т.1 а.с.251-253); № 53 від 28 лютого 2014 року ( Т.1 а.с.254-256); № 54 від 06 березня 2014 року ( Т.1 а.с.257-262); № 55 від 06 березня 2014 року ( Т.1 а.с.263-265); №14/02/19/14 від12 березня 2014 року ( Т.1 а.с.268-274), а також протоколи огляду предметів від 12 лютого 2014 року (Т.1 а.с.231-240) та від 18 березня 2014 року (Т.1 а.с.275, 276) також є недопустимими доказами.

Як вбачається з наданого стороною обвинувачення на доказ обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_8 протоколу проведення слідчого експерименту від 14 лютого 2014 року з доданими фототаблицями ( Т.1 а.с.185-194) дана слідча дія проведена з обвинуваченим ОСОБА_8 в помешканні потерпілої ОСОБА_10 , що в с. Бабинці Борщівського району Тернопільської області без участі останньої та без її дозволу, що суперечить вимогам ч.5 ст.240 КПК України, яка передбачає, що слідчий експеримент, що проводиться в житлі чи іншому володінні особи, здійснюється лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, або прокурора, яке розглядається в порядку, передбаченому цим Кодексом, для розгляду клопотань про проведення обшуку в житлі чи іншому володінні особи, і недотримання вимог цієї норми закону тягне недопустимість цього доказу.

З показань, допитаних як свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 видно, що вони за повідомленням сільського голови с.Бабинці ОСОБА_20 прибули до будинку потерпілої ОСОБА_10 і з її слів та від людей із села їм відомо, що увечері 10.02.2014 року ОСОБА_9 вимагав гроші, душив і поліном вдарив потерпілу по голові і забрав гроші, які лежали під подушкою, чи матрацом на ліжку, а ОСОБА_8 його відтягував від потерпілої ОСОБА_10 ..

Однак, показання цих свідків в тій частині, що вони аналогічні відомості чули безпосередньо від ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про обставини, які мали місце ввечері 10.02.2014 року у помешканні ОСОБА_10 не можуть бути допустимими доказами в даному провадженні відповідно до ч.7 ст. 97 КПК України.

Дані, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту ( Т.1 а.с. 195-204) та висновках судово-медичних експертиз № 23 від 12 лютого 2014 року (Т.1 а.с.281), № 311 від 09 жовтня 2015 року ( Т.2 а.с.174,175) із врахуванням показань потерпілої ОСОБА_10 в судовому засіданні не можуть бути підтвердженням винуватості ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їм злочину.

Інших доказів на підтвердження винуватості, або на підтвердження пред`явленого обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 прокурором в судовому засіданні не надано.

Свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 в суді показали, що зі слів ОСОБА_10 їм відомо про обставини нападу ОСОБА_9 , ОСОБА_8 на неї та вимагання в неї грошей в лютому 2014 року.

Однак, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 ці показання не підтвердила, а тому, керуючись ч.4,6 ст.97 КПК України ці показання свідків не можуть бути визнані допустимими доказами в цьому провадженні.

Суд приймає до уваги, що прокурор при підтриманні обвинувачення в судових дебатах посилався на показання обвинувачених, потерпілої і свідків, які не були здобуті в судовому засіданні і не були предметом дослідження та не надав ніякої оцінки показанням потерпілої і обвинувачених в судовому засіданні ( Т.1 а.с. 138-144).

Твердження прокурора про те, що надані стороною захисту протоколи огляду місця події від 11.02.2014 року (Т.2 а.с.22, 23,24,25, 26, 27) спростовуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справ про застосування запобіжних заходів до ОСОБА_9 та ОСОБА_8 наданими Борщівським районним судом Тернопільської області.

Показання потерпілої ОСОБА_10 під час досудового розслідування кримінального провадження (Т.2 а.с.63,64) згідно ч.4 ст.95 КПК України не є доказом, на який суд має право посилатися, оскільки суд може обгрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що стороною обвинувачення не надано належних і допустимих доказів на підтвердження пред`явленого обвинувачення, а тому ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підлягають виправданню у зв`язку з недоведеністю в їх діях складу злочину, передбаченого ч.3 ст.187 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України та ч. 3, 4 ст.17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви, відносно доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

У відповідності до положень ст. 124 Конституції України забезпечення доведеності вини належить до основних засад судочинства.

Згідно п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Відповідно до ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
У відповідності до ч.3 ст.374 КПК України виправдувальний вирок постановляється в разі встановлення судом недоведеності обвинувачення.
Речові докази по кримінальному провадженні (постанови слідчого від 18 березня 2014 року): предмети одягу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що зберігаються в камері зберігання речових доказів Борщівського РВ УМВСУ в Тернопільській області повернути ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; деревину-знищити.

Керуючись ст.124 КПК України судові витрати підлягають стягненню тільки в разі ухвалення обвинувального вироку.

Керуючись ст. ст. 62, 124 Конституції України, п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.284,368,370,373,374,376 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
ОСОБА_9 , ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 187 Кримінального кодексу України визнати невинуватими і виправдати з підстав недоведеності в їх діях складу злочину, передбаченого ч.3 ст.187 Кримінального кодексу України.

Речові докази по кримінальному провадженні: шкіряну куртку чорного кольору, куртку(светр) із капюшоном з камуфляжним малюнком з сірого, зеленого, чорного та коричневого кольорів, які належать ОСОБА_8 повернути ОСОБА_8 ; куртку балонову чорного кольору, темно-сині джинсові штани, які належать ОСОБА_9 повернути ОСОБА_9 ; деревину-знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Гусятинський районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку мають право отримати негайно прокурор, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 після його проголошення.

В порядку визначеному ч.7 ст.376 КПК України вирок направити не пізніше наступного дня після ухвалення учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при проголошенні вироку.

Головуюча-підпис

Судді - два підписи

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1