справа № 563/40/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.01.2016 року м. Корець

Корецький районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, студента ВПУ № 1 м.Рівне, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України

встановив:
19.10.2014, приблизно о 00 год.30 хв., під час перебування на вулиці поряд з приміщенням кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: Рівненська область, Корецький район, с.Великі Межирічі, вул. Грушевського, 53, у ОСОБА_7 , на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_4 виник намір на спричинення останньому тілесних ушкоджень. З метою його реалізації, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та те, що він завдає шкоди здоров`ю потерпілого і бажає її настання, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки по обличчю, після чого останній нагнувся, прикривши обличчя руками та впав обличчям вниз. Згідно висновку судово-медичної експертизи №1116 від 26.11.2014 у ОСОБА_4 встановлені наступні тілесні ушкодження: крововиливи в обох навколоочних ділянках з крововиливом в склеру правого ока; перелом правої виличної кістки зі зміщенням відломків; надщерблення коронкових частин першого верхнього правого, першого верхнього лівого та третього верхнього лівого зубів. При цьому тілесні ушкодження у вигляді перелому правої виличної кістки зі зміщенням відломків відносять до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалості розладу здоров`я, всі інші наявні тілесні ушкодження відносять до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину в інкримінованому йому діянні визнав, показав, що 19.10.2014 року він перебував у кафе " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", що знаходиться в с.Великі Межирічі Корецького району. Також в той вечір там перебував потерпілий ОСОБА_4 .. ОСОБА_4 був у нетверезому стані і чіплявся до всіх, в тому числі і до нього. Пізніше він вийшов з хлопцями на двір і побачив там ОСОБА_4 , який знову почав до нього чіплятися. Розізлившись на потерпілого він його вдарив кулаком в обличчя один раз, після чого потерпілий втратив рівновагу та впав на землю. Більше наносити удари в нього наміру не було і він повернувся в кафе. Цивільний позов визнав частково.

Потерпілий в судовому засіданні підтвердив факт нанесення йому тілесних ушкоджень. Показав, що в ніч з18.10.2014 року на 19.10.2014 року він перебував у кафе "Діамантова ніч", що в с.Великі Межирічі Корецького району. Він там вживав спиртне та танцював. Коли він вийшов на вулицю то його там вдарив обвинувачений. Удар був один в область ока. Чому саме ОСОБА_7 його вдарив йому невідомо. Після удару він впав на землю, а пізніше зателефонував ОСОБА_8 щоб той відвіз його додому. Цивільний позов підтримав повністю.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що з 18.10.2014 року на 19.10.2014 року він перебував в кафе "Діамантова ніч" з друзями. До їхнього столика підходив ОСОБА_4 і вони розмовляли. Через деякий час всі вийли на вулицю, оскільки в приміщенні було шумно і розмовляти було незручно. На вулиці до ОСОБА_4 підійшов ОСОБА_7 та вдарив його рукою в область обличчя, після чого ОСОБА_4 втратив рівновагу та впав. Він його підняв та запропонував принести води. Коли пішов по воду, то повернувшись побачив, що ОСОБА_4 вже не було.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що 18.10.2014 року він з друзями прийшов відпочивати в кафе " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", оскільки в нього було День народження. Самої бійки він не бачив, а лише коли вийшов на вулицю, то побачив як ОСОБА_4 вже лежав на землі. Чому саме ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_4 йому не відомо.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що вночі 19 жовтня 2014 року він перебував у кафе "Діамантова ніч". Вийшовши на вулицю побачив як ОСОБА_7 вдарив рукою ОСОБА_4 в область обличчя. Від удару ОСОБА_4 впав на землю, йому одразу допомогли встати, хто саме це був він не пам"ятає. Чому виник даний конфлікт йому не відомо.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що свідком конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 він не був. А після події йому зателефонував ОСОБА_4 і попросив його завезти додому, що він і зробив.

Винуватість ОСОБА_7 підтверджується також письмовими доказами по справі.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 26.11.2014 року вбачається, що свідок ОСОБА_9 розповів та показав, за яких обставин ОСОБА_7 наносив удари потерпілому ОСОБА_4 (а.с.48-51);

З протоколу проведення слідчого експерименту від 05.12.2014 року вбачається, що підозрюваний ОСОБА_7 розповів та показав за яких обставин наносив удари потерпілому ОСОБА_4 (а.с.52-55);

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи № 1116 від 28.10.2014 року при огляді гр. ОСОБА_4 в обласному бюро виявлені та згідно наданих медичних документів лікарями відмічені такі тілесні ушкодження: крововиливи в обох навколоочних ділянках з крововиливом в склеру правого ока; перелом правої виличної кістки зі зміщенням відломків; надщерблення коронкових частин першого верхнього правого, першого верхнього лівого та третього верхнього лівого зубів. Тілесні ушкодження у вигляді перелому правої виличної кістки зі зміщенням відломків згідно п.2.2.2. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.95р. №6, відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалості розладу здоров`я. Всі інші тілесні ушкодження, згідно п.2.3.5. вищевказаних "Правил", відносяться до легких тілесних ушкоджень. В своїй сукупності виникнення даних тілесних ушкоджень внаслідок самопадіння потерпілого з висоти власного росту, малоймовірне. Вказані тілесні ушкодження виникли від травматичних дій тупого(их) предмету(ів) (а.с.59-60).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1116/Д-1313 від 19.12.2014 року наявні у гр. ОСОБА_4 тілесні ушкодження могли бути спричинені йому при обставинах, а також в час та спосіб, вказаний ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту 05.12.2014 року, а також в час та спосіб, вказаний ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту 26.11.2014 року. (а.с. 65-66).

Виходячи з наведеного, суд вважає вину ОСОБА_7 доведеною, і кваліфікацію його дій правильною за ч. 1 ст.122 КК України, як дії, які виразились в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження.

При обранні виду і міри покарання суд враховує, що злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, ОСОБА_7 раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання.

Обставинами, що пом"якшують покарання ОСОБА_7 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також суд враховує, як пом"якшуючу обставину, що обвинуваченим ОСОБА_7 04.07.2015 року згідно квитанції РД УДППЗ "Укрпошта" від 04.07.2015 року на адресу потерпілого відправлявся поштовий переказ на суму дві тисячі гривень в рахунок відшкодування шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення, хоча як встановлено в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 відмовився від отримання вказаних коштів.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

За таких умов, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства.

У кримінальному провадженні потерпілим заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 на його користь 10639 грн. 94 коп. матеріальної та 30000 грн. моральної шкоди.

Цивільний позов по справі заявлений потерпілим ОСОБА_4 підлягає до задоволення частково. Спричинення обвинуваченим потерпілому шкоди підтвержується доказами добутими в судовому засіданні. Протиправні дії обвинуваченого та завдана шкода перебувають в прямому причинному зв"язку між собою. При визначенні розміру завданої шкоди наряду з іншими обставинами суд враховує матеріальний стан обвинуваченого, те, що він ніде не працює, відсутність у нього рухомого та нерухомого майна, що підтвержується матеріалами справи Розмір матеріальної шкоди підтвержується доказами долученими до позову. Суд не приймає до уваги квитанцію аптеки "Віса" на якій не видно суми сплачених коштів.

Статею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди. має право під час кримінального провадження пред"явити цивільний позов до обвинуваченого.

Позивач зобов"язаний подати докази щодо обгрунтованості своїх позовних вимог, а також розміру понесених реальних збитків, які підлягають обов"язковому доказуванню.

Суд вважає, що сума коштів в розмірі 6699 грн. подана потерпілим відповідно до рахунку 723 від 05.11.2015 року КП санаторій матері і дитини "Пролісок" не підгягає до стягнення, так як поданий потерпілим рахунок не оплачено, потерпілий, як встановлено в судовому засіданні санаторій не відвідував.

Також, згідно ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), з урахуванням стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Керуючись ст.128, ст.ст. 337, 369, 370, 374 КПК України, суд

засудив:
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити покарання один рік обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов"язки.

Зобов"язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи чи навчання, періодично з"являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 3782 (три тисячі сімсот вісімдесят дві) грн. 94 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 10000 (десять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Корецький районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя: