Справа № 216/473/15-к
У Х В А Л А

27.02.2015 року

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

скаржника ОСОБА_4 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого,

В С Т А Н О В И В :

Скаржниця звернулася до суду із вказаною скаргою, в якій вказала, що 20 грудня 2005 року прокурор м. Кривого Рогу порушив кримінальну справу відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за фактом незаконного заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживанням довірою, в якій вона визнана законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 .

Постановою старшого слідчого СО Криворізького міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 5 листопада 2012 року, залишеною в силі постановою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 7 червня 2013 року і ухвалою апеляційного суду Дніпропетровській області від 5 липня 2013 року, справа була закрита за відсутністю складу злочину.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.11.2013 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, постанову Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 7 червня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 липня 2013 року скасовано і направлено матеріали справи на новий судовий розгляд.

Постановою Центрально-Міського районного суду від 20 січня 2014 року постанова старшого слідчого СО Криворізького міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 5 листопада 2012 року була скасована, справа направлена прокурору для відновлення слідства.

Скасовуючи попередні судові рішення по справі і постанову слідчого Вищий спеціалізований Суд і суд першої інстанції вказували на те, що орган досудового слідства не взяв до уваги послідовних показань потерпілих ОСОБА_8 , в тому числі на очних ставках із ОСОБА_5 і ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_14 які категорично стверджували, що ОСОБА_11 і ОСОБА_8 видавали ОСОБА_5 довіреність лише на оформлення приватизації квартири, на продаж житла його не уповноважували, ніколи не зверталися до суду з заявами про визнання без вісти відсутніми ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , місце перебування яких вони знали й постійно підтримували з ними зв`язок, та не були обізнані про розгляд судом відповідних заяв, поданих від імені ОСОБА_8 (т. 1, а. с. 40-41, 159-162, 168-169, 209-210, 224-225, 230-231, т. 3 а. с. 29-33).

ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вказували, що через нетривалий час після підписання довіреностей ОСОБА_5 і ОСОБА_9 разом із 6-10 невідомими особами насильницьким шляхом перевезли їх та неповнолітнього ОСОБА_17 із квартири, де вони мешкали, у непридатнім для проживання приміщенні без опалення й водопостачання та, погрожуючи фізичною розправою й незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, примушували ОСОБА_11 і ОСОБА_8 відмовитися від своїх заяв у правоохоронні органи та написати розписки про відсутність до них претензій (т. 1, а. с. 40-41, 165-166, 168-169, 224-225, 244-245).

Ці свідчення належним чином не перевірено, з урахуванням наявності в матеріалах справи копій двох різних довіреностей від 21 липня 2005 року від імені ОСОБА_11 , за однією з яких він уповноважував ОСОБА_5 лише оформити приватизацію частини квартири, яку він займав за договором найму, а за іншою також продати або обміняти зазначену частину квартири (т. 1, а. с. 35-36).

Не дано належної оцінки й висновкам судово-почеркознавчих експертиз про те, що підписи в заявах від імені ОСОБА_8 до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу про визнання ОСОБА_16 , ОСОБА_10 та ОСОБА_15 без вісти відсутніми виконані не ОСОБА_8 , а іншою особою. Рукописні тексти заяв від імені ОСОБА_11 про видачу копій відповідних судових рішень виконані ОСОБА_9 , а підписи в таких заявах - імовірно ОСОБА_9 (т. 2, а. с. 139-149, т. 3, а .с. 45-50).

При цьому зазначені заяви були розглянуті Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу з порушенням встановлених ст. 246 Цивільного процесуального Кодексу України правил територіальної підсудності, оскільки ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_8 були зареєстровані і проживали на території Дзержинського району м. Кривого Рогу (т. 1, а. с. 14-15, 25-27, 95).

За договором купівлі-продажу від 17 жовтня 2005 року ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , від імені яких діяв на підставі довіреності ОСОБА_5 , продали ОСОБА_9 належну їм на праві спільної часткової власності квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 162,3 кв. м за 42 451 грн. (т. 1, а. с. 66). 30 листопада 2005 року придбана ОСОБА_9 квартира була відчужена ОСОБА_18 та ОСОБА_19 на підставі договору дарування (т. 1, а. с. 82).

Згідно з показаннями ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та відповідними розписками ОСОБА_5 передав ОСОБА_11 від реалізації квартири 3800 доларів США, а ОСОБА_8 - 2500 грн (т. 1, а. с. 165-166, 168-169, т. З, а .с. 13-15).

Незаконність приватизації квартири АДРЕСА_1 було встановлено на підставі рішень Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 1 квітня 2010 року та Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2011 року, якими свідоцтво про право власності на вказану квартиру, видане на ім`я ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , визнано недійсним у зв`язку з безпідставним визнанням ОСОБА_10 без вісти відсутньою та виключенням її та її малолітнього сина ОСОБА_7 зі складу сім`ї наймача, що позбавило їх законного права на частку житлового приміщення (т. З, а. с. 129-134).

Таким чином, висновки слідчого про відсутність у діях ОСОБА_5 та ОСОБА_9 складу злочину є передчасними та не ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, слідчим не вжито всіх передбачених законом необхідних і можливих заходів для такого дослідження.

У справі не встановлено шляхом проведення техніко-криміналістичної експертизи документів спосіб виготовлення довіреностей від імені ОСОБА_11 і ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_5 з правом продажу квартири, зокрема, чи вносилися до друкованого тексту зміни після підписання довірителями.

Не з`ясовано з достатньою повнотою обставини підписання довіреностей: чи добровільно й усвідомлено вчинили ОСОБА_11 і ОСОБА_8 такі дії, чи правильно розуміли їх зміст і правові наслідки, чи не перебували у фізичному або психічному стані, який би об`єктивно перешкоджав такому розумінню, чи піддавалися обману, погрозам, насильству або іншим формам впливу, й залежно від цього, чи відповідало їх волевиявлення дійсній волі.

З урахуванням висновків судово-почеркознавчих експертиз, не встановлено: хто, за яких обставин і з якою метою підробив і подав до суду заяви від імені ОСОБА_8 про визнання ОСОБА_10 ОСОБА_15 та ОСОБА_16 без вісти відсутніми, з якою метою ОСОБА_9 вчинив аналогічні дії щодо заяв від імені ОСОБА_11 про видачу копій судових рішень.

Не перевірено шляхом дослідження матеріалів відповідних цивільних справ, у тому числі журналів судових засідань і технічних записів процесу, чи викликався ОСОБА_8 до суду, чи встановлювалися судом особи, які могли дати свідчення про місце перебування ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , чи запитувалися відповідні організації за місцем їх проживання й чи проводилися реальні судові засідання, в яких би допитувалися заявник, свідки та досліджувалися матеріали, які мали значення для правильного вирішення справи.

Не встановлено шляхом проведення відповідних експертиз реальну вартість квартири, що належала ОСОБА_8 і ОСОБА_11 , та жител, придбаних ОСОБА_5 взамін, чи відповідала сукупна вартість таких жител і виплачених потерпілим коштів дійсній вартості реалізованої квартири, чи були ОСОБА_8 та ОСОБА_11 обізнані про такі обставини, чи усвідомлено й добровільно погоджувалися на запропоновані ОСОБА_5 умови, чи були при цьому дотримані права та законні інтереси потерпілих, чи охоплювалося умислом ОСОБА_5 і ОСОБА_9 їх порушення шляхом обману.

Орган досудового слідства не дав належної оцінки кількості епізодів шахрайства, у вчиненні яких підозрювалися ОСОБА_5 і ОСОБА_9 , ідентичності предмету злочинів та подібності способів заволодіння чужим майном.

Зокрема, в ході досудового слідства було встановлено, що 6 липня 2004 року ОСОБА_20 , який діяв за попередньою змовою з ОСОБА_5 і ОСОБА_9 , на підставі довіреності, виданої йому від імені ОСОБА_21 , продав ОСОБА_22 і ОСОБА_23 належну ОСОБА_21 квартиру АДРЕСА_2 , яка через нетривалий час була двічі перепродана (т. 2, а. с. 12-13, 70, 100-103, 191-193, 197).

Згідно з даними висновку судово-психіатричної експертизи ОСОБА_21 на момент підписання довіреності страждав на хронічне психічне захворювання в виді шизофренії параноїдної форми з вираженим дефектом за змішаним типом та за своїм станом не міг розуміти значення своїх дій і керувати ними. Як зазначено в мотивувальній частині висновку експерта, одним із симптомів захворювання ОСОБА_21 є пасивне підкорення чужій волі. Сам потерпілий при проведенні обстеження пояснював, що раніше незнайомі особи вказали йому підписати папери, зміст яких йому не відомий (т. 2, а. с. 177-181). Відповідно до показань свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 психічне захворювання ОСОБА_21 мало явно виражені ознаки та було очевидним для оточуючих (т. 2, а. с. 112-113, 168-169, т. 3, а. с. 54). У зв`язку з таким станом ОСОБА_21 було визнано недієздатним на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 2 лютого 2006 року (т. 2, а. с. 910).

Таким чином, скасовуючи постанову слідчого про закриття кримінальної справи, суд 20 січня 2014 року вказав конкретний і достатньо великий обсяг слідчих дій, які слід виконати.

Із всього цього обсягу дій лише 4 лютого 2015 року, тобто більш ніж через рік після постановлення ухвали суду, після того як 30 січня 2015 року скарга на бездіяльність слідчого надійшла до суду слідчий ухвалив постанову про призначення техніко-криміналістичної експертизи для відповіді на питання про спосіб виготовлення довіреностей та наявності або відсутності змін в їх друкованому тексті.

Тобто при розгляді справи слідчий явно допустив бездіяльність.

Керуючись ст. 303 КПК України,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність СВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області задовольнити.

Зобов`язати слідчого СВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, в провадженні якого знаходиться справа, негайно провести вказані в ухвалах судів слідчі дії, с тім, щоб закінчити розслідування у встановлені законодавством України розумні строки.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Дніпропетровської області протягом 5 днів.

СуддяК.Б. Філатов