Номер провадження 11-сс/775/344/2015

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2015 року місто Артемівськ

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 4 грудня 2015 року у кримінальному провадженні №0001411, якою підозрюваному у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст.121, ч.2 ст. 146, ч.4 ст. 296 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Котовська Одеської області, громадянина України, одруженого, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , заступника командира батальйону, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

продовжено строк тримання під вартою до 2 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

Військовою прокуратурою сил антитерористичної операції ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.146, ч.4 ст. 296 КК України.

08 жовтня 2015 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06 грудня 2015 року.

30 листопада 2015 року прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчого відділу військової прокуратури сил антитерористичної операції звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6

3 грудня 2015 року постановою Військового прокурора сил антитерористичної операції строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001411 продовжено до 8 лютого 2016 року.

Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 4 грудня 2015 року клопотання прокурора задоволено і продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 2 лютого 2016 року.

З ухвалою не погодився захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 , та оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на необґрунтованість судового рішення, істотне порушення норм процесуального права, просив вищезазначену ухвалу скасувати і ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що слідчий суддя в супереч вимог кримінального процесуального законодавства не врахував: відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 за ч.1 ст.121, ч.2 ст.146, ч.4 ст. 296 КК; недоведеності ризиків передбачених ст.177 КПК; данні про особу підозрюваного. Крім того, слідчий суддя допустив припущення та врахував, що підозрюваний ОСОБА_8 винен в інших злочинах, про підозру в яких йому ще не повідомлено.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, наполягав на її задоволенні та заявив клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні просив апеляційну скаргу та клопотання захисника задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Військовослужбовці ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в суді апеляційної інстанції пояснили що проходять службу у ЗСУ та виконують службові обов`язки в зоні АТО за місцем фактичного розташування їх військової частини. Просили клопотання захисника задовольнити та передати їм на поруки підозрюваного ОСОБА_6 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та промови учасників судового розгляду, вивчивши матеріали судової справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін, з таких підстав.

Виходячи зі змісту ст.177 ч.2 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії передбачені ст.177 ч.1 КПК України.

Відповідно до змісту ч.ч.3, 5 ст.199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що подальше тримання під вартою підозрюваного виправдовують такі обставини: заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання під вартою; є обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя правильно виходив з того, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.146, ч.4 ст. 296 КК України, та в оскаржуваній ухвалі послався на конкретні докази зібрані у кримінальному провадженні, в тому числі на заяви про вчинення злочинів, протоколи допитів свідків, протоколи допитів потерпілих, висновок судово-медичної експертизи, протоколи слідчих дій.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді, оскільки зазначені докази достатньою мірою вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 .

Доводи апелянта, що підозра обґрунтована доказами отриманими з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя або суд не зобов`язані безпосередньо досліджувати всі докази та давати їм оцінку з точки зору їх належності та допустимості, а мають лише оцінити вагомість цих доказів для вирішення питання про обґрунтованість підозри, наявність ризиків, вид запобіжного заходу.

Не знайшли свого підтвердження й доводи апелянта, що слідчий суддя не врахував відсутність даних, що підтверджували б наявність ризиків заявлених органом досудового розслідування.

Так, слідчий суддя обґрунтовано врахував факт проходження військової служби підозрюваним та його посаду заступника командира батальйону, оскільки він має вплив на підлеглих йому військовослужбовців, показання яких мають істотне значення для встановлення обставин злочинів. На правильність висновків слідчого судді вказує і той факт, що всі злочини, про підозру у яких повідомлено ОСОБА_6 , мали місце під час проходження ним військової служби в зоні АТО на посаді заступника командира батальйону ВЧ польова пошта НОМЕР_1 .

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано врахував, що ризики передбачені ст.177 КПК не зменшились, а обсяг підозри, про яку повідомлено підозрюваному збільшився.

Так, з матеріалів судової справи вбачається, що на момент застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, йому було повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

На момент вирішення питання про продовження строку тримання під вартою, ОСОБА_6 повідомлено у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.146, ч.4 ст. 296 КК України. Враховуючи, що обсяг підозри збільшився, висновки слідчого судді про існування заявлених ризиків є цілком обґрунтованими.

Не залишились поза увагою слідчого судді і обставини, що перешкоджають закінчити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою ОСОБА_6 . Так, для встановлення істини у кримінальному провадженні необхідно провести низку слідчих дій, потреба в яких виникла після збільшення обсягу підозри.

Хибними є й доводи апелянта, що слідчий суддя в ухвалі мотивував своє рішення впевненістю у винуватості ОСОБА_6 у вчиненні й інших злочинів, передбачених ч.1 ст.115 та ч.2 ст.410 КК України.

Так з оскаржуваної ухвали вбачається, що мотивуючи свої висновки про обґрунтованість підозри, слідчий суддя брав до уваги лише підозру за ч.1 ст.121, ч.2 ст.146, ч.4 ст. 296 КК України, про яку ОСОБА_6 фактично було повідомлено 26 листопада 2015 року.

Крім того, апеляційний суд встановив, що ОСОБА_6 має позитивні характеристики як в побуті так і на службі, приймав безпосередню участь в АТО. За місцем проживання він має родину і міцні соціальні зв`язки.

Проте, наведені дані про особу підозрюваного не мають вирішального значення при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою і оцінюються у сукупності з іншими обставинами передбаченими ст.178 КПК України, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для визнання висновків слідчого судді такими, що суперечать фактичним обставинам та не відповідають особі підозрюваного.

Враховуючи характер та обставини злочинних дій, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що на даному етапі досудового розслідування, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам та забезпечити належне виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

З цих же підстав не підлягає задоволенню клопотання захисника про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 404, 407, 419, 422 КПК України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 4 грудня 2015 року у кримінальному провадженні №0001411, якою підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 2 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: