Провадження № 11-кп/780/1494/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 22.12.2015

УХВАЛА
іменем України
22 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0003236 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, не працюючого, до 2015 року не маючого судимості в силу ст. 89 КК України, судимого: 09.06.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 185 ч. 1 КК України до 240 годин громадських робіт; 26.08.2015 року Володарським районним судом Київської області за ст. 185 ч. 3, 70 ч. 4 КК до 4 років позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного обвинуваченому покарання з покаранням за вироком Володарського районного суду Київської області від 26.08.2015 року, остаточно до відбування призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, ОСОБА_7 , будучи судимим за крадіжку чужого майна, 18 липня 2015 року близько 18 год., повторно, таємно від оточуючих, перелізши через паркан, проник на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_8 , і шляхом вільного доступу викрав з розташованого на подвір`ї вказаного домоволодіння господарського приміщення, призначеного для зберігання приладдя, автомийку «Karcher k 4.98» вартістю 2500 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_8 збитків на вказану суму.

24 липня 2015 року близько 02-ї години ОСОБА_7 , повторно, таємно від оточуючих, проник на подвір`я домоволодіння АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_9 , після чого відчинивши за допомогою принесеного з собою металевого лома вхідні двері розташованого на подвір`ї приміщення, проник усередину вказаного приміщення, звідки викрав три електродвигуни потужністю 1 кВт вартістю 300 грн. кожен, та саморобний зварювальний апарат вартістю 1000 грн., завдавши потерпілому ОСОБА_10 збитків у сумі 1900 грн..

1 серпня 2015 року близько 14-ї години ОСОБА_7 , повторно, таємно від оточуючих, перелізши через паркан, проник на огороджену територію домоволодіння ОСОБА_11 , розташованого у АДРЕСА_2 , і з автомобіля «Ford», який знаходився на вказаній території, викрав дві електроболгарки марки «BOCH» загальною вартістю 1100 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_11 збитків на вказану суму.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити, пом`якшивши призначене йому покарання. Вважає, що призначене покарання є явно несправедливим, оскільки не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину особі обвинуваченого внаслідок суворості. Зазначає, що суд при призначені йому покарання не повною мірою врахував його особу, який визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого злочину, які ніким не оспорювалися, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_7 , який свою вину визнав повністю та підтвердив обставини вчинення ним інкримінованого йому злочину.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у скоєнні злочину за зазначених у вироку обставин відповідають фактичним обставинам даного провадження.

Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні виду і розміру покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував: характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, пом`якшуючі відповідальність обставини, як то повне визнання вини та щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, враховує особу обвинуваченого, котрий неодноразово притягується до кримінальної відповідальності, негативно характеризується за місцем проживання, і прийшов до висновку, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції, що виправлення ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Крім того, оскільки даний злочин обвинуваченим ОСОБА_7 було скоєно до постановлення вироку Володарського районного суду Київської області від 26.08.2015 року, суд першої інстанції вірно, за правилами ч. 4 ст. 70 КК України визначив остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за кожний злочин у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання на підставі ст. 69 КК України колегія суддів не вбачає, оскільки судом не встановлено наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, з урахуванням особи обвинуваченого.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції при призначені йому покарання, не в повній мірі врахував його особу, який визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, а також те, що проживає з матір`ю інвалідом 3 групи та доглядає за бабусею, є надуманим, оскільки не ґрунтується на матеріалах даного кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції є законними, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом трьох місяців з дня проголошення може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

Головуючий:

Судді: