ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/857/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" грудня 2015 р.

Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості від 04.12.2015 р. у кримінальному провадженні № 0002264 від 16.10.2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311, ч.1 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :
В провадження Дарницького районного суду м. Києва 07.12.2015 р. з Генеральної прокуратури України надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311, ч.1 ст. 263 КК України з угодою про визнання винуватості.

За змістом укладеної 04.12.2015 р. між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , угоди, останній під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість (п. 2) та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі викладеному в обвинувальному акті, співпрацювати з органами слідства у викритті інших кримінальних правопорушень (а.к.п. 33). Також, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311, ч.1 ст. 263 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки. Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Крім цього, сторони погоджуються на те, що на підставі ч. 11 ст. 182 КПК України про припинення запобіжного заходу у вигляді застави, повернення її обвинуваченому з частковим зверненням в дохід держави на виконання майнових стягнень в частині відшкодування витрат на проведення експертиз.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості. Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 , вказали про добровільність укладення даної угоди, можливість виконання взятих на себе зобов`язань та просили суд затвердити її.

Вислухавши сторони кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, в підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити у її затвердженні та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу. Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 468, п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, передбачено можливість укладення угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для даного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність.

Разом з цим, вивченням тексту угоди про визнання винуватості та обвинувального акту встановлено, що вказаних вимог закону сторонами не дотримано.

Так, згідно з приписами ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. Також, згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Однак, як вбачається з п. 2 угоди ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість, але таке визнання спростовується даними обвинувального акту. В обвинувальному акті зазначено, що обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , у відповідності до вимог ст. 66 КК України, досудовим слідством не встановлено (а.к.п. 20).

Незважаючи на реальну сукупність злочинів та їх підвищену суспільну небезпечність, кількість епізодів, посередніх даних про особу обвинуваченого, узгоджуючи міру покарання, стороною обвинувачення, всупереч положенням ч. 1 ст. 69 КК України, а ні в обвинувальному акті, а ні в тексті угоди про визнання винуватості не наведено кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Також, з урахуванням викладеного і ставлення в вину ОСОБА_3 незаконного придбання та зберігання бойових припасів, а саме: двох наступальних осколкових гранат РГД-5 та однієї оборонної осколкової гранати Ф-1, узгоджене покарання, як одна з невід`ємних умов угоди, очевидно не відповідає інтересам суспільства.

Крім цього, згідно з текстом угоди (а.к.п. 33) ОСОБА_3 зобов`язується співпрацювати з органами слідства у викритті інших кримінальних правопорушень. Вказане формулювання є не конкретизованим та не дає суду змогу пересвідчитися у реальності і можливості його виконання.

На виконання ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладання угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладання угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжується у загальному порядку.

Таким чином, в судовому засіданні встановлена невідповідність угоди вимогам кримінального закону та невідповідність умов угоди інтересам суспільства, що є підставою, відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України для відмови у затвердженні угоди.

З урахуванням того, що угоди досягнуто під час досудового розслідування, суд, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України повертає кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 470-474 КПК України,

У Х В А Л И В:
В затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 від 04.12.2015 р. відмовити.

Кримінальне провадження № 0002264 від 16.10.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311, ч.1 ст. 263 КК України повернути прокурору.

Ухвала оскарженню не підлягає.
СУДДЯ: