Дата документу Справа № 219/6551/2014-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/794/15 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №219/6551/14-к Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 286 ч. 1 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2015 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2015 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівська Донецької області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, пенсіонера, в силу ст. 89 КК України не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_9

потерпіла ОСОБА_7 , представник потерпілої ОСОБА_10

обвинувачений ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 просить вирокАртемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вказує, що судом першої інстанції у порушення вимог ч. 6 ст. 22 КПК України не створено необхідних умов для реалізації нею процесуальних прав, а також порушено вимоги ст. 2 КПК України. Судовий розгляд в суді першої інстанції було проведено за відсутності потерпілої та представника потерпілої. Вирок від 22.01.2015 року було постановлено також за відсутності потерпілої. Судом першої інстанції, у порушення вимог ст. 345 КПК України, їй не було надано пам`ятку про її права та обов`язки. В матеріалах кримінального провадження відсутня жодна розписка про отримання нею зазначеної пам`ятки. Вважає, що суд першої інстанції повинен був не тільки роз`яснити у судовому засіданні потерпілому та його представникові права, а й забезпечити можливість їх реального здійснення.

Крім того, вважає, що суд першої інстанції безпідставно залишив її цивільний позов без розгляду, оскільки цивільний позов згідно вимог ст. 129 КПК України може бути залишений судом без розгляду лише у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу. З підстав «відсутності достатньої можливості надати суду необхідні документи» залишення цивільного позову без розгляду чинним КПК України не передбачено.

Більш того, за весь час судового розгляду ОСОБА_12 не пояснив, чи визнає він заявлений цивільний позов. Останньому ніхто жодного разу не ставив такого питання.

Статтею 325 КПК України передбачено, що якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

У порушення вказаних вимог закону, суд усуваючи представника потерпілої та цивільного позивача від участі у справі, не повідомив її про зазначені обставини, не вжив заходів щодо заміни представника потерплої та не відклав судовий розгляд, в результаті чого без з`ясування всіх обставин по справі видалився до нарадчої кімнати та постановив вирок.

Ненадання слова в судових дебатах потерпілому, цивільному позивачу, їх представникам є підставою для скасування вироку. Відсутність під час судових дебатів представника цивільного позивача не дає підстав для залишення судом цивільного позову без розгляду (п. 29 Постанови Пленуму Верховного суду України 02.07.2004 N 13).

Також, ОСОБА_7 вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 основне покарання у вигляді штрафу в розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян без застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, є занадто м`яким.

Судом першої інстанції не враховано той факт, що водій ОСОБА_8 порушуючи п.18.1 Правил дорожнього руху України, не зупиняючись, вчинив наїзд на неї саме на пішохідному переході «зебра». Вважаю, що судом першої інстанції необґрунтовано було визнано як обставину, що пом`якшує покарання, повне визнання вини та щире каяття. Так, під час допиту у судовому засіданні ОСОБА_12 , намагаючись уникнути відповідальності за вчинений злочин показав, що начебто вона переходила проїзну частину не у встановленому місці та до пішохідного переходу. Також, обвинувачений стверджував, що дорога, по якій він рухався, була не освітлена (Звукозапис від 13.01.2015, час 15 годин 38 хвилин та 16 годин 06 хвилин).

Крім того, обвинуваченим не було надано жодної допомоги. Ані 27.10.2014, після здійснення наїзду на неї (стояв та спостерігав, хоча мав можливість викликати швидку допомогу), ані потім, ОСОБА_12 не цікавився станом її здоров`я та лікуванням, не вважав та не вважає за необхідне відшкодовувати завдану їй шкоду.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати, призначивши новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Вказує, що обставини скоєння ОСОБА_8 кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України вид та міра призначеного покарання не оскаржуються, але прокурор вважає що вирок підлягає скасуванню внаслідок суттєвого порушення вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, прокурор вважає, що суд першої інстанції безпідставно залишив цивільний позов потерпілої без розгляду, оскільки цивільний позов згідно вимог ст. 129 КПК України може бути залишений судом без розгляду лише у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу. З підстав «відсутності достатньої можливості надати суду необхідні документи» залишення цивільного позову без розгляду чинним КПК України не передбачено.

Вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2015 року ОСОБА_8 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в доход держави Україна в розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в сумі складає 5100 (п`ять тисяч сто) гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов ОСОБА_7 залишений без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь державного бюджету України процесуальні витрати на проведення судової автотехнічної експертизи в сумі 1107,00 гривень.

Питання речових доказів по справі вирішено.

Вислухавши доповідача, учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно вироку, 27.10.2014 року, приблизно о 19 годині 10 хвилин, у темний час доби, ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки "ГАЗ - 3110 ЗНГ" р.н. НОМЕР_1 , маючи посвідчення на право керування транспортними засобами, з категорією "В", рухався з боку вул. 60 років Утворення СРСР у напрямку вул. Ювілейної, по вул. Чайковського в м. Артемівськ, Донецької області, яка була освітлена ліхтарями вуличного освітлення, зі швидкістю приблизно 30 - 40 км годину, з включеним ближнім світлом фар, та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, діючи необережно, із злочинною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння в результаті своїх дій та бездіяльності, хоча повинен був і міг їх передбачити, не виконавши вимоги: п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого: "Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі", п.18.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого: "Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека", будучи неуважним, не встежив за дорожньою обстановкою та своєчасно не зреагував на її зміни, не зупинився, щоб надати дорогу пішоходам ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які поблизу будинку № 26 переходили проїжджу частину вул. Чайковського, по пішохідному переходу "зебра", рухаючись зліва направо, відносно напряму його руху, та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 .

Згідно висновку експерта № 405-М від 31.10.2014 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди остання отримала тілесні ушкодження, а саме "закритий осколковий перелом лобкової і сідничної кісток справа, закритий перелом бічної маси крижів справа, закритий через виростковий осколковий перелом лівої великогомілкової кістки з задовільним стоянням уламків, струс головного мозку, забита рана чола, множинні удари, садна обличчя", які вимагають для одужання термін понад 21 день, відносяться до ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, водій автомобіля марки ГАЗ - 3110 ЗНГ державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 , як особа, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п.2.3 (б) та п. 18.1 Правил дорожнього руху України, при цьому його дії сформували необхідні та достатні умови для настання події та знаходились в причинному зв`язку з подією, яка трапилася.

Так 13.01.2015 року потерпілою (через представника), до початку судового розгляду, було надано позовну заяву про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином (а.с. 23), яку суд ухвалив долучити до матеріалів справи (а.с. 32 о 15 годин 31 хв. згідно Журналу судового засідання).

21.01.2015 було проведено друге та останнє судове засідання, під час якого було встановлено, що представник ОСОБА_14 не може представляти інтереси потерпілої без необхідних документів на підтвердження його повноважень, (а.с. 46 Журнал судового засідання 15 годин 36 хв.). О 15 годині 37 хвилин (журнал судового засідання) судом було відсторонено ОСОБА_14 від участі у справі та здійснення повноважень представника. Надалі 21.01.2015 суд закінчив судовий розгляд та видалився до нарадчої кімнати. 22.01.2015 судом першої інстанції було проголошено вирок.

У вироку суд зазначив, що: «Потерпілою не надано необхідних та достатніх доказів в обґрунтування позову. Враховуючи, що потерпіла на той час знаходилася на лікуванні і в неї не було достатньої можливості надати суду необхідні документи, суд дійшов висновку про залишення цивільного позову без розгляду».

Однак, судом першої інстанції фактично позбавлено її права надати суду необхідні та достатні докази в обґрунтування позову, оскільки вона була три місяці прикута до ліжка, та сам суд відсторонив представника потерпілої від участі у справі 21.01.2015, в якого були в наявності докази для обґрунтування цивільного позову та не надав потерпілій можливості залучити до участі у справі іншого представника, чим порушив права потерпілої, передбачені ст. 56 КПК України, у тому числі право брати участь у судовому провадженні, право мати представника, що призвело до незабезпечення отримання потерпілою у кримінальному провадженні належної правової допомоги.

Згідно п.5 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час та місце судового засідання. Будь яких даних про повідомлення належним чином потерпілої про дату, час та місце судового засідання матеріали кримінального провадження не містять. У відповідності до ст.415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд в суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2,3,4,5,6,7 частини другої цього Кодексу.

Тому колегія вважає за необхідне вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

При новому розгляді треба ретельно перевірити доводи апеляції про призначення обвинуваченому додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, враховуючи дані про особу обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 задоволити.

Вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4