Справа№1-73/10
Провадження №1-кд/751/5/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2010 року м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі

головуючого судді: Кузьміна М. В.

при секретарі ГРИЩЕНКО Н.С.

за участю прокурорів МИХАЙЛОВОЇ О.О., КАЛИТА А.Д.

адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу по обвинуваченню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, студента ІНФОРМАЦІЯ_4, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5,

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, студент 4 курсу Славутицької філії Національного технічного університету України «КПІ», не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8

- у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України

ВСТАНОВИВ:

23.11.2009 року, приблизно о 21-50 год., ОСОБА_4 за попередньою змовою зі ОСОБА_5, знаходячись біля будинку № 83, що знаходиться по вул. Гагаріна, м. Чернігова, з метою заволодіння чужим майном, повалили потерпілого ОСОБА_6 на асфальт та утримуючи його, ОСОБА_4 наніс один удар рукою по голові, чим спричинив потерпілому фізичного болю, тим самим застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого ОСОБА_6, після чого відкрито викрали майно, а саме: срібну каблучку, вартістю 160 грн., мобільний телефон «Нокіа 5310», вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 2252к від 18.01.2010 року становить 50 грн., з сім-картою оператора мобільного звязку «Лайф», вартістю 10 грн., навушники, вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи № 2252к від 18.10.2010 року становить 124 грн., а всього на загальну суму 464 грн., що належить потерпілому ОСОБА_6, чим спричинили останньому матеріальну шкоду.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину в скоєнні даного злочину визнав повністю та пояснив, що 23.11.2009 року, близько 17-ї години, він разом з ОСОБА_4 на машині знайомого приїхали до Чернігова. З ОСОБА_4 вони ходили по місту, потім пішли на вокзал, побачивши, що запізнились на останній електропотяг, вирішили поїхати вранці першою електричкою. Коли ходили по вулицям побачили потерпілого, це вже було після 21-ї години. Як зараз він знає, це вулиця Гагаріна. ОСОБА_4 запропонував забрати у потерпілого флеш-карту та навушники і він одразу погодився. Почали наздоганяти потерпілого, після цього ОСОБА_4 пришвидшив кроки та наблизився до потерпілого. Потерпілий зробив спробу втекти, але ОСОБА_4 вхопив потерпілого і вони вдвох упали. Після цього він бачив, що у ОСОБА_4 була піднята рука для замаху. Він підійшов до лежачих на землі потерпілого та ОСОБА_4, побачив навушники, потягнув, навушники були зєднані з телефоном і він за шнур намагався витягнути мобільний телефон. Потерпілий підвівся із землі, віддав йому телефон, а перед цим ОСОБА_4 сказав потерпілому, щоб той передав флешку. Віддавши телефон потерпілий зняв з пальця перстень та віддав ОСОБА_4 Після цього вони пішли в сторону вокзалу. Хвилин через 10 зупинились під ліхтарем в почали роздивлятись мобільний телефон, який виявився несправним. І тут почули, що їх хтось кличе. Вони побачили потерпілого і ще одного хлопця, злякались і почали тікати. Біля мосту через залізничні колії їх зупинили працівники міліції та затримали. Згодом у нього вилучили навушники та мобільний телефон. Після цього підїхали до іншої патрульної машини, там був потерпілий і він одразу впізнав їх. Розкаявся в скоєному, просить суворо не карати. Пояснив, що ніяких грошей у потерпілого вони не брали.

Підсудний ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні даного злочину визнав частково та підтвердив покази ОСОБА_5 в частині того, що 23.11.2009 року вони разом зі ОСОБА_5, перебуваючи на вул. Гагаріна, вирішили напасти на потерпілого, забрати мобільний телефон. Він наздогнав потерпілого, вхопив за плече, останній зробив ривок, після цього він потерпілому зробив «підніжку» і вдвох впали на землю. Потерпілий руками прикрив обличчя і сказав, що грошей немає, телефон не працює. ОСОБА_5, який підійшов, потерпілий віддав навушники та мобільний телефон, а йому віддав перстень. Після цього вдвох зі ОСОБА_5 вони пішли, коли побачили потерпілого з іншими хлопцями, то втекли. Згодом їх затримали працівники міліції, у ОСОБА_5 вилучили навушники та мобільний телефон, а перстень, який він поклав в задню кишеню, мабуть випав в патрульній машині. Розкаявся, просив суворо не карати, також пояснив, що грошей у потерпілого вони не брали. Заперечує, що він наносив удар по голові потерпілому ОСОБА_6

Вина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджується показами потерпілого ОСОБА_6, який в судовому засіданні підтвердив, що 23.11.2009 року, після 21-ї години, він повертався в будинок, де проживав, на Старій Подусівці та побачив двох хлопців, які йшли за ним. Потім він побачив, що ці хлопці швидко наближаються до нього і коли намагався втекти, то його збили з ніг. Коли він упав на землю його ударили в праве вухо. Цей удар наносив той чоловік, що збив його з ніг, і він же наказав віддати флешку і намагався зняти перстень (таким чином, в судовому засіданні беззаперечно було встановлено, що удар по голові потерпілому наносив підсудний ОСОБА_4М.). Він сказав, що сам віддасть і тому хлопцю, що підійшов до них він віддав мобільний телефон, а навушники, які були на землі, хлопець підняв. Після цього він зняв з пальця перстень і віддав тому хлопцю, що збив його з ніг та наніс удар по голові. Забравши речі ці хлопці побігли, а він пішов до брата. Вдвох з братом вони побачили тих хлопців, які забрали речі, під ліхтарем на вул. ОСОБА_3, брат їх кликнув, але хлопці втекли. Потім вони викликали міліцію, з працівниками ППС обїхали по району, але нікого не знайшли. Повернулись на вул. Гагаріна, там вже була оперативна група і на іншій машині підвезли цих хлопців, які забрали його речі. Він одразу їх впізнав, згодом працівники міліції вилучили мобільний телефон, навушники і перстень. Дані речі йому повернуті, матеріальних претензій він не має, просить суворо підсудних не карати, а гроші 70 грн. він, мабуть, загубив, коли зі знайомими сидів на лавочці.

Вина підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні даного злочину також підтверджується показами свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які були в цей день в складі ППС та затримали підсудних. Після цього вони привезли їх на вул. Гагаріна, де знаходився потерпілий, який впізнав в підсудних осіб, які забрали його речі.

Крім цього, вина підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджується і дослідженими матеріалами справи. Згідно протоколу огляду місця події (а.с. 8-10) встановлено, що біля будинку № 83 по вул. Гагаріна 23.11.2009 року підсудні, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для потерпілого, заволоділи його майном. Згідно явко з повинною (а.с. 12, 15) ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнали, що 23.11.2009 року, за попередньою змовою між собою, вони заволоділи майном потерпілого, а згодом були затримані працівниками міліції. Згідно протоколу виявлення, огляду та вилучення (а.с. 17) у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено мобільний телефон та навушники, які належать потерпілому ОСОБА_6 Згідно протоколу огляду місця події (а.с. 18, 21) в патрульному автомобілі «УАЗ» 25.11.2009 року під заднім сидінням, на якому доставляли до ЧМВ ОСОБА_4, було виявлено перстень, який належав потерпілому. Згідно протоколу ставки віч-на-віч між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підтверджується факт того, що ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_5 скоїти пограбування потерпілого і потерпілий віддав ОСОБА_5 мобільний телефон та навушники, а ОСОБА_4 перстень. Згідно протоколу ставки віч-на-віч між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, ОСОБА_6 та скороход С.С. підтверджується факт того, 23.11.2009 року підсудні заволоділи майном потерпілого та нанесли удар по голові.

Таким чином, в судовому засіданні беззаперечно доведено вина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в тому, що 23.11.2009 року, після 21-ї години, знаходячись на вул. Гагаріна, за попередньою змовою, та застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, відкрито заволоділи мобільним телефоном, навушниками та срібною каблучкою, які належать потерпілому ОСОБА_6, і дії підсудних органами досудового слідства вірно кваліфіковані за ст. 186 ч. 2 КК України.

Суд вважає, що з обвинувачення слід виключити заволодіння грошима в сумі 70 грн., які належали потерпілому, тому що вина підсудних в заволодінні грошима в судовому засіданні не доведена і потерпілий ОСОБА_6 під час судового розгляду пояснив, що дані гроші він міг загубити раніше і крім мобільного телефон, навушників та срібної каблучки підсудні більше у нього нічого не забирали.

Відповідно до ст. 66 КК України, за обставини, які помякшують відповідальність підсудного ОСОБА_4, суд визнає каяття та сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди потерпілому.

Обставин, що обтяжують відповідальність підсудного ОСОБА_4, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 66 КК України, за обставини, які помякшують відповідальність підсудного ОСОБА_5, суд визнає щире каяття та сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди потерпілому.

Обставин, що обтяжують відповідальність підсудного ОСОБА_5, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обговорюючи питання про обрання міри покарання підсудним, суд приймає до уваги їх роль та дії, вчинені під час пограбування потерпілого ОСОБА_6, а також з врахуванням думки потерпілого та даних, які характеризують особи підсудних, те, що вони раніше до кримінальної відповідальності не притягувались, розкаялись у вчиненому злочині, відшкодували шкоду потерпілому, суд вважає за можливе обрати відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 міру покарання в межах санкції статті 186 ч. 2 КК України, без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати по справі за проведення експертизи в сумі 383 грн. підлягають стягненню з підсудних на користь держави по 191 грн. 50 коп. з кожного.

Речові докази по справі, які знаходяться на зберіганні у потерпілого, слід залишити в його розпорядженні.

Керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд

Засудив:

ОСОБА_4 визнати винним та призначити покарання за ст. 186 ч. 2 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Застосувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за вироком суду, встановивши йому іспитовий строк терміном на три роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обовязки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання;

- періодично зявлятись на відмітку до органів кримінально виконавчої системи.

ОСОБА_5 визнати винним та призначити покарання за ст. 186 ч. 2 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Застосувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання за вироком суду, встановивши йому іспитовий строк терміном на два роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обовязки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання;

- періодично зявлятись на відмітку до органів кримінально виконавчої системи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 191 грн. 50 коп. судових витрат по справі, стягнути зі ОСОБА_5 на користь держави 191 грн. 50 коп. судових витрат по справі.

Речові докази по справі, які знаходяться на зберіганні у потерпілого, - залишити в його розпорядженні.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду протягом 15 днів.

Суддя М.В. Кузьмін