Справа № 314/3572/15-к
Провадження № 1-в/314/781/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.09.2015 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
представника установи: ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у дистанційному засіданні заяву ОСОБА_5 , який відбуває покарання в Софіївській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№55), 08.05.1984 року народження, уродженця м. Орджонікідзе, Дніпропетровської області, громадянина України, за національністю українець, освіта 7 класів, до засудження не працював. Мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .

Раніше не судимого. По даній справі засуджений: 01.08.2003 року Судовою палатою по кримінальним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області за ст. 304, 263 ч.2, 187 ч.4, 115 ч.2 п.п. 6, 12, 70 ч.1 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку: 13.03.2003. року. Кінець строку: 13.03.2018 року.

Вирок вступив в законну силу: 09.12.2003 року.

про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення,

ВСТАНОВИВ:
Засуджений, який відбуває покарання в Софіївській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№ 55) ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Під час тримання в Дніпропетровському слідчому ізоляторі УДПтС України в Дніпропетровській області з 26.03.2002 року по 17.06.2004 року характеризувався негативно. Мав 1 стягнення накладене правами начальника слідчого ізолятору до вступу вироку в законну силу. Заохочень не мав.

З 17.06.2004 року по 06.06.2007 року відбував покарання в Вільнянській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 20). За час відбування покарання характеризувався негативно. Мав 9 стягнень накладених правами начальника колонії та 9 стягнень накладених правами начальника відділення СПС. За сумлінну поведінку і ставлення до праці мав 1 заохочення правами начальника колонії.

З 06.06.2007 року по 16.02.2008 року перебував на лікуванні в спеціалізованій туберкульозній лікарні при Софіївській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 55). За час відбування покарання характеризувався посередньо. Заохочень та стягнень не мав.

З 16.02.2008 року по 15.10.2008 року відбував покарання в Вільнянській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 20). За час відбування покарання характеризувався негативно. Мав 1 стягнення накладене правами начальника колонії. Заохочень не мав.

З 15.10.2008 року по 05.07.2009 року перебував на лікуванні в спеціалізованій туберкульозній лікарні при Софіївській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 55). За час відбування покарання характеризувався посередньо. Заохочень та стягнень не мав.

З 05.07.2009 року по 05.12.2012 року відбував покарання в Вільнянській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 20). За час відбування покарання характеризувався посередньо. Мав 1 стягнення накладене правами начальника колонії. За сумлінну поведінку і ставлення до праці мав 2 заохочення правами начальника колонії.

З 05.12.2012 року по 05.02.2015 року перебував на лікуванні в спеціалізованій туберкульозній лікарні при Софіївській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 55). Під час відбування покарання характеризувався добре. Стягнень не мав. За сумлінну поведінку і ставлення до праці мав 2 заохочення правами начальника колонії. Стягнень не мав.

З 05.02.2015 року по 14.06.2015 року відбував покарання в Вільнянській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 20). За час відбування покарання характеризувався посередньо. Заохочень та стягнень не мав.

З 14.06.2015 року перебував на лікуванні в спеціалізованій туберкульозній лікарні при Софіївській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 55). За час відбування покарання характеризується посередньо. Заохочень та стягнень не має.

На виробництві установи не працевлаштований, в зв`язку з хворобою на туберкульоз.

Згідно ст.118 п.5 КВК України не залучається без оплати праці до роботи в господарчій обслузі відділення по благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених.

Вину у скоєному злочині визнає, щиро розкаюється, але робить це з метою отримати поблажливість з боку представників адміністрації.

Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням;

До виконання передбачених законом вимог персоналу ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість;

Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.

Відповідно до ст.59 КВК України підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов;

Розглядалися питання про можливість застосування зміни умов тримання відповідно статей:

-зміна умов тримання згідно ст.101 КВК України, наступила по відбуттю 1/2 строку покарання, тобто 13.09.2010 року. Рішенням комісії від 15.09.2010 року йому було відмовлено як такому, що не стає на шлях виправлення.

-заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, згідно статті 82 КК України, наступає по відбуттю 2/3 строку покарання, тобто 13.03.2013 року. Рішенням комісії від 29.03.2013 року йому було відмовлено як такому, що не стає на шлях виправлення.

-умовно-дострокового звільнення, згідно статті 81 КК України, наступає по відбуттю 3/4 строку покарання, тобто 13.06.2014 року. Рішенням комісії від 27.06.2014 року йому було відмовлено як такому, що не довів своє виправлення.

Прокурор подання не підтримав і вважає, що заява не підлягає задоволеню.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника адміністрації установи, який покладається на розсуд суду, засудженого, який просить суд застосувати до нього заохочувальну норму, передбачену ст. 81 КК України, думку прокурора про заперечення, щодо задоволення заяви, вважає заяву засудженого такою, що не підлягає задоволенню на підставі наступного:

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення, а отже в задоволені заяви про умовно-дострокове звільнення необхідно відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволені заяви засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання в Софіївській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№55) відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1
07.09.2015