АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/738/15 Справа № 703/2773/15-к Категорія: ч.2 ст.185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_8 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16.06.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , раніше судимий:

останній раз - 15.10.2010 року Смілянським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України на 5 років позбавлення волі. 06.03.2013 року звільнений умовно достроково ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.02.2013 року, невідбутий строк 2 роки 4 місяці 28 днів, -

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання із невідбутого за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15.10.2010 року - 2 років 4 місяців 28 днів позбавлення волі частково приєднано 1 місяць позбавлення волі і остаточно визначено до відбуття ОСОБА_7 2 роки 1 місяць позбавлення волі.

в с т а н о в и л а :
Вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він, 15.04.2015 року близько 20 години, перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , в стані алкогольного сп`яніння, з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, умисно, шляхом вільного доступу, таємно викрав з кишені куртки ОСОБА_9 , яка висіла на спинці стільця в кімнаті будинку, грошові кошти в сумі 500 грн., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 майнових збитків на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та істотне порушення кримінального процесуального закону. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним та засудити за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Смілянського міськрайонного суду від 15.10.2010 року та остаточно визначити ОСОБА_7 3 роки позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області, просив її задовільнити; думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обгрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Підставою для скасування вироку, відповідно до ст.ст. 409, 413, 414 КПК України, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, та ніким не оспорюється.

Дії ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 КК України кваліфіковано вірно.

Разом з тим, на думку колегії суддів, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що регламентує призначення покарання, а призначене обвинуваченому міськрайонним судом покарання не відповідає ступеню тяжкості скоєних кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості..

Тому, вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Згідно ч.4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами , передбаченими статтями 71 і 72 КК України.

Відповідно до ч.1 , ч.4 ст. 71 КК України та п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінальних покарань» (зі змінами) - за сукупністю вироків ( ст. 71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин; остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним в максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

При розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 суд першої інстанції вказаних вимог закону та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України не дотримався, при призначенні покарання ОСОБА_7 не врахував, що згідно постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.02.2013 року його звільнено 06.03.2013 року умовно-достроково від відбування покарання за вироком Смілянського міськрайонного суду від 15.10.2010 р. з невідбутим терміном 2 роки 4 місяці 28 днів позбавлення волі, остаточно визначивши обвинуваченому до відбуття покарання менше, ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком, а саме 2 роки 1 місяць позбавлення волі.

Проте, вказану невідповідність покарання може бути виправлено судом апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.1 п.3 ст. 407, ч.1 п.п. 3,4 ст. 409, ч.1 п. ст.413, ст. 414, ч.1 п.2 ст.420 КПК України, шляхом скасування вироку міськрайонного суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, ухвалення нового вироку та призначення покарання відповідно до вимог ст. 50, 65, 66,67,71 КК України.

Оскільки ОСОБА_7 вчинив новий злочин до повного відбуття покарання, в період умовно-дострокового звільнення, то суду першої інстанції, призначаючи остаточне покарання на підставі ч.4 ст. 71 КК України, потрібно було призначити остаточне покарання обвинуваченому, яке за розміром повинно бути більшим ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком суду, тому остаточне покарання останньому підлягає приведенню у відповідність до вимог ч.4 ст. 71 КК України.

Крім того, при призначенні ОСОБА_7 покарання за злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України, міськрайонний суд не в повній мірі дотримався вимог ст. 50, 65 КК України , тому апеляція прокурора в частині збільшення обвинуваченому покарання за вказаною статтею КК України також підлягає до задоволення.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, має на утриманні співмешканку та її малолітню дитину, раніше судимий, судимості не погашені, інкримінований йому злочин вчинив в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком суду; пом`якшуючі покарання обставини щире каяття, сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння; та вважає, що йому необхідно призначити покарання з ч.2 ст.185 КК України - 2 роки 6 місяців позбавлення волі, а остаточне покарання згідно ст. 71 КК України - за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 3 роки, до призначеного покарання за новий злочин частково приєднавши невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15.10.2010 року.

В решті - вирок міськрайонного суду слід залишити без змін .

На підставі викладеного, керуючись ст. 405, ч.1 п.3 ст. 407, ч.1 п.3,4 ст. 409, ч.1 п. 2 ст.413, ст. 414, ч.1 п.2 ст.420 , 419 КПК України, колегія суддів, -

з а с у д и л а :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 червня 2015 року відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок.

Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за ч.2 ст. 185 КК України - 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15.10.2010 року, і остаточно визначити ОСОБА_7 до відбуття 3 роки позбавлення волі.

В решті вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 червня 2015 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками кримінального провадження шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, що утримується під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий :

Судді :