ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/667/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" жовтня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
цивільного позивача ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Іванопіль, Чуднівського району, Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого слюсарем-сантехніком в ПП «С.І.М», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_8 19.07.2015 року, приблизно о 00 годин 14 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем «Mercedes-Benz Е190», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Харківське шосе, зі сторони вул. Тростянецької у напрямку вул. Привокзальної в м. Києві, зі швидкістю понад 80 км/год., яка перевищувала максимально допустиму швидкість руху на даній ділянці 40 км/год., та наближався до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого навпроти будинку № 21/6, по вул. Харківське шосе м. Києві.
В цей час по зазначеному пішохідному переході, справа наліво відносно руху вищевказаного автомобіля «Mercedes-Benz Е190», д.н.з. НОМЕР_1 , розпочав рух пішохід ОСОБА_9 .
Під час руху ОСОБА_8 допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 підпункт «б», 2.9 підпункт «а», 12.9 підпункт «б», 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України:
п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, правильно реагувати на її зміни, стежити за правильністю розміщення і кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом в дорозі;
п. 2.9: водію забороняється:
підпункт «а»: керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під дією наркотичних або токсичних речовин;
п. 12.9: водію забороняється:
підпункт «б»: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил;
п. 18.1: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека;
п.18.4: якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_8 виявились в тому що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем «Mercedes- Benz Е190», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Харківське шосе, зі сторони вул. Тростянецької у напрямку вул. Привокзальної в м. Києві, зі швидкістю, яка перевищувала максимально допустиму швидкість руху на даній ділянці дороги, проявив неуважність до дорожньої обстановки і її змін, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід ОСОБА_9 , не урахував дорожню обстановку, яка виражалась у наявності попереджувального дорожнього знаку 1.32 - «пішохідний перехід», інформаційних дорожніх знаків 5.35.1, 5.35.2 - «пішохідний перехід» і дорожньої розмітки 1.14.2 - «зебра», які інформували його про наявність цього переходу, та автомобіль, водій якого рухаючись праворуч від нього в другій смузі став зменшувати швидкість та зупинятися, пропускаючи даного пішохода, який також інформував його про небезпеку на пішохідному переході, не переконався у відсутності пішохода на пішохідному переході, не зменшив швидкість руху керованого ним автомобіля і не зупинився перед пішохідним переходом, чим не надав дорогу пішоходу ОСОБА_9 , який перебував на пішохідному переході, внаслідок чого навпроти будинку № 21/6 по вул. Харківське шосе в м. Києві скоїв наїзд на нього.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 від спричинених тілесних ушкоджень помер ІНФОРМАЦІЯ_2 о 05 годині 30 хвилин у КМКЛ ШМД під час стаціонарного лікування.
ОСОБА_10 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: забійних ран, саден в ділянці нижніх та правої верхньої кінцівок, тулуба; крововиливу в м`які тканини лівої нижньої кінцівки переважно по внутрішній її поверхні, крові в лівому колінному суглобі; забійних ран, саден, крововиливу в шкіру та м`які тканини - в ділянці голови, травматичного розходження лямбдовидного та стріловидного швів, субдуральної гематоми об`ємом близько 20 мл. над правою півкулею мозку, субарахноїдального крововиливу, що покриває півкулі мозку та мозочку, в поєднанні з вогнищами забою - в лобних та скроневих ділянках, крові в бічних шлуночках мозку, добре вираженої борозни вдавлення на нижній поверхні обох півкуль мозочку від краю великого потиличного отвору, які у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок відкритої черепно- мозкової травми, яка призвела до розвитку набряку-набухання головного мозку.
В ході досудового розслідування в діях водія ОСОБА_8 встановлено порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 підпункт «б», 2.9 підпункт «а», 12.9 підпункт «б», 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України.
Порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 підпункт «б», 2.9 підпункт «а», 12.9 підпункт «б», 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.
Крім цього, ОСОБА_8 , 19.07.2015 року, приблизно о 00 годин 14 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Mercedes-Benz E190», д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по проїзній частині вул. Харківське шосе, навпроти буд. № 21/6, в м. Києві скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , поставивши його у небезпечний для життя стан, який був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження. Після скоєння вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 з місця пригоди зник, залишивши ОСОБА_11 в небезпечному для життя стані.
Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.286 та ч.1 ст.135 КК України визнав у повному обсязі та суду показав, що 19.07.2015 року близько 24.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи власним автомобілем «Мерседес-Бенц Е190», на пішохідному переході біля будинку №21/6 по вул. Харківське шосе у м. Києві збив пішохода ОСОБА_9 , після чого, сильно злякавшись, із місця події зник. Цивільний позов у кримінальному провадженні визнав частково пояснивши, що матеріальну шкоду повинна відшкодувати страхова компанія, моральну шкоду визнає на суму 150 000 грн.
Також обвинувачений ОСОБА_8 підтвердив, що всі обставини викладені у обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам, при досудовому розслідуванні кримінального провадження до нього недозволених методів дізнання та проведення розслідування не застосовувалося у вчиненому щиро кається.
Обвинувачений ОСОБА_8 визнав свою вину у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України та не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечував про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду кримінального провадження у порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_8 , поза розумним сумнівом, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та ч.1 ст.135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, маючи змогу надати допомогу даній особі, яку він сам поставив у небезпечний для життя стан.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, з необережності проти безпеки руху та експлуатації транспорту, та умисного проти життя та здоров`я особи, які Конституцією України віднесені до найвищих соціальних цінностей, особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше в силу ст.89 КК України не судимий, однак до кримінальної відповідальності притягується не вперше, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює, свою вину у вчиненні злочинів, які йому інкриміновано визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, записаний батьком малолітнього ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 , позитивно характеризується за місцем проживання та місцем роботи.
Також вирішуючи питання, що виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує те, що злочини передбачені ч.2 ст.286 і ч.1 ст.135 КК України він вчинив перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, та бере до уваги найважчі, незворотні і непоправні наслідки злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 у виді смерті людини, також суд враховує позицію потерпілого ОСОБА_5 , щодо призначення обвинуваченому максимальної міри покарання і приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_8 слід призначити за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.286 КК України із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, за ч.1 ст.135 КК України також у виді позбавлення волі у межах санкції ч.1 ст.135 КК України, та на підставі ст.70 КК України, покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_8 необхідно визначити шляхом часткового складання покарань, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.
Розв`язуючи заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов, суд враховує вимоги ст.ст.61,62,127-130 КПК України та приходить до наступного висновку.
У відповідності до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» №13 від 02.07.2004 року, не підлягають розгляду у кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення.
Враховуючи те, що ПрАТ «Страхова компанія «Галицька», в даному кримінальному провадженні не є особою, дії якої випливають з пред`явленого обвинувачення, а є лише страхувальником транспортного засобу обвинуваченого ОСОБА_8 і її дії випливають із договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, заявлений до неї цивільний позов не може розглядатися у кримінальному провадженні, а тому суд вважає за необхідне залишити його без розгляду та роз`яснити потерпілому ОСОБА_5 і цивільному позивачу ОСОБА_6 можливість звернутися із таким позовом у порядку цивільного судочинства.
Вирішуючи цивільний позов в частині стягнення з ОСОБА_13 моральної шкоди, суд оцінює характер вчинених останнім злочинів, ступінь вини обвинуваченого, глибину моральних страждань, спричинених потерпілому ОСОБА_5 та цивільному позивачу ОСОБА_6 внаслідок трагічної втрати найдорожчої їм людини сина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 і враховуючи вимоги розумності та справедливості, вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди на суму по 350 000 гривень потерпілому ОСОБА_5 та цивільному позивачу ОСОБА_6 відповідно.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати слід стягнути із обвинуваченого.
Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.65,66,67,70 КК України, ст.342-380 КПК України, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.286 та ч.1 ст.135 КК України та призначити йому покарання:
за ч.2 ст.286 КК України у виді 6 років позбавлення волі із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
за ч.1 ст.135 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_8 визначити у виді 7 років позбавлення волі із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 відраховувати із 19.10.2015 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_8 змінити із домашнього арешту на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду, негайно.
Стягнути із ОСОБА_8 на користь держави 1075 гривень 20 копійок за проведення експертизи №387ат від 12.08.2015 року та 768 гривень за проведення експертизи №364ат від 03.08.2015 року.
Речові докази пару кросівок (т.1 а.п.99) повернути родичам загиблого ОСОБА_9 , а у разі відмови знищити, три уламки пластику (т.1 а.п.99)- знищити, державний номерний знак НОМЕР_1 повернути родичам ОСОБА_8 .
Цивільний позов ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в частині стягнення із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» матеріальної шкоди в розмірі 31 967 гривень 6 копійок та 92 800 гривень залишити без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в частині стягнення із ОСОБА_8 моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 350 000 гривень.
Стягнути із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 350 000 гривень.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
СУДДЯ: