07.02.2013 Справа № 1-19/12
Справа №1/756/4/13
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2013 року Оболонський районний суд міста Києва

в складі головуючого - судді Прудніка О.А.

при секретарях Форманчук К.В., Остафійчук К.В., Сидоренко Т.К. Безнощук М.О., Когут Д.А., Терсіній А.О., Сагей Л.І.

з участю прокурора Янчука Д.Л.

потерпілої ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого інженером АК "Київводоканал", маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

УСТАНОВИВ:

07 серпня 2008 року, близько 12 годин 30 хвилин, ОСОБА_3 керуючи технічно справним автомобілем марки "Пежо-406", державний номерний знак НОМЕР_1, на прилеглій до Київської міської клінічної лікарні №8 стоянці автомобілів, при в'їзді на територію лікарні з вул.Кондратюка, м.Києва, грубо порушуючи п.2.3 б) ПДР України, не будучи уважним, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим грубо порушив п.10.1 ПДР України, розпочав рух автомобілем заднім ходом, грубо порушуючи п. 10.9 ПДР України, не переконавшись, що це не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху, здійснив зіткнення задньою частиною автомобіля з пішоходом ОСОБА_4, який рухався позаду автомобіля.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_4 було спричинено: закритий перелом шийки лівої, стегнової кістки, який віднесений до тілесного ушкодження середньої тяжкості (за критерієм розладу здоров'я), згідно висновку судово-медичної експертизи №259/1 від 26.05.2010 року.

Під час руху ОСОБА_3 допустив порушення: п.2.3 б) ПДР України, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.10.1 ПДР України, згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.10.9 ПДР України, згідно якого під час руху транспортних засобів заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він в разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Порушення ОСОБА_3 п. 2.3. підпункту "б"; п.п. 10.1, 10.9 ПДР України знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України не визнав та зазначив, що влітку 2008 року, близько 12 год. 30 хв. він перебував на території КМКЛ №8, по вул. Кондратюка, в м. Києві разом зі своєю матір'ю. Коли вони зібралися їхати звідти у власних справах, то він сів за кермо свого автомобіля "Пежо 406", який був припаркований на стоянці автомобілів, біля огорожі діагностичного центру, передом до обочини. Його матір сіла на переднє пасажирське сидіння.

Впевнившись в тому, що позаду його автомобіля немає перешкод для руху автомобіля розпочав рух заднім ходом. З парковочного місця він виїхав та повернув автомобіль задньою частиною у напрямку відділення ДАІ, продовжуючи рух заднім ходом до місця можливого розвороту. Проїхавши близько 5-10 метрів, він почув крики людей, побачив з лівого боку машини 3-4 чоловіка та помітив в дзеркалі заднього виду, що впав якійсь чоловік на проїзну частину і він зупинив машину. Після того, як зупинився і вийшов з автомобіля, побачив на відстані 1-1,5 м від задньої частини автомобіля на дорозі лежав літній чоловік. В той час підійшли люди, які почали допомагати чоловіку і вийшла з автомобіля його матір. Чоловік, який впав сказав, що він йшов за ліками. Потім той чоловік попросив когось придбати йому ліки. На прохання того чоловіка він відгукнувся та пішов до аптеки. В аптеці тих ліків не було. Повернувшись назад, він помітив, що той чоловік себе почував добре і він направився до лікарні, а саме в травмпункт, де взяв каталку та попросив медсестру допомогти йому, після чого разом з нею направився забрати дідуся до лікарні. Після того, як разом з матір'ю та медсестрою доставив потерпілого до приймального відділення лікарні, він його огляду не чекав та направився разом з матір'ю у власних справах. Працівників ДАІ він на місце події не викликав, оскільки ніякої дорожньо-транспортної пригоди не було.

Незважаючи на невизнання своєї вини підсудним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, винуватість ОСОБА_3 підтверджується зібраними та дослідженими доказами в їх сукупності.

Так з показань допитаної при судовому слідстві потерпілої ОСОБА_1 вбачається, що З 05 серпня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року її батько ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні в Київській міській клінічній лікарні №8. Її батько ОСОБА_4, 1926 року народження, був учасником бойових дій Великої Вітчизняної Війни.

06.08.2008 року, вона відвідувала батька. Близько 13 год. 30 хв. 07.08.2008 року їй зателефонували на мобільний телефон та повідомили, що на її батька було скоєно наїзд автомобілем марки "Пежо-406" по вул. Кондратюка, 8, в м. Києві. Як їй повідомили, що підсудний взяв каталку та відвіз її батька до травмпункту на території лікарні в якій її батько лікувався. Після чого підсудний на автомобілі поїхав у невідомому напрямку.

В наслідку наїзду на її батька, йому були спричиненні середньої тяжкості тілесні пошкодження, так як вони потягли за собою розлад здоров'я більше 21 дня і були зв'язані з переломом лівої кістки стегна.

В зв'язку з отриманими тілесними пошкодженнями батько лишився можливості самостійно пересуватися, був прикований до ліжка. Через 10 днів у нього почались пролежні, різко ускладнився загальний стан здоров'я. 27 вересня 2008 року її батько ОСОБА_4 втратив свідомість, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер.

Із лікарського свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 02 жовтня 2008 року слідує, що причиною смерті явилась серцева недостатність, а суттєвими обставинами, які сприяли смерті явився консулідуючий перелом лівого стегна.

Тому вона вважає, що головною причиною смерті явилося те, що її батько в результаті отриманої при ДТП травми, був без руху і тривалий час до дня смерті знаходився в лежачому стані, що суттєво послабило його організм.

У результаті злочинних дій ОСОБА_3 їй заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 10000 грн. яка складається з вартості ліків і медикаментів - 3000 грн.; витрат на додаткове харчування - 4000 грн.; витрати на покупку памперсів, пелюшок, перев'язочних матеріалів, постільної білизни - 3000 грн.

Крім того, заподіяну моральну шкоду вона визначає та оцінює в 100000 грн.

Вона, як дочка, є близьким родичем померлого батька - ОСОБА_4 і заподіяна моральна шкода виявляється в наступному. Після отриманих травм від ДТП батько втратив можливість самостійно пересуватися, був прикутий до лікарняного ліжка, потребував стороннього догляду. Всі турботи по догляду, годуванню, переодяганню, пов'язані з лікуванням, туалетом, лягли на її плечі. Вона вимушена була протягом біля двох місяців постійно знаходитись в лікарняній палаті, біля свого безпорадного батька. Його тяжкий стан здоров'я викликав у неї моральні страждання, переживання, страх за його життя. Вона втратила душевний спокій, сильно переживала за здоров'я та життя батька. Багато сил і коштів було потрачено на підтримку здоров'я, на посилене харчування батька, купівлю ліків. Спостерігаючи його муки від фізичного болю, від пролежнів у неї різко погіршився стан здоров'я, вона захворіла гіпертонічною хворобою. ІНФОРМАЦІЯ_2 року її батько помер. Вона тяжко пережила те, що сталося, у неї суттєво змінилось якість життя, ще більше погіршився стан здоров'я, що завдало глибокі фізичні і психічні травми. Її дивує поведінка ОСОБА_3, який за тривалий час ні разу не поцікавився станом здоров'я, не проявив елементарного людського співчуття, хоча і її батько, і вона страждала по його вині. Крім того вона просить стягнути витрати на юридичну допомогу.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, дала показання, згідно яких в серпні місяці 2008 р. вони з сином виїзджали від "Діагностичного центру". Коли вони виїхали на проїзду частину, проїхали приблизно 4-5 метрів то почули крики. Вони зупинились, вийшли з автомобіля та побачили лежачого чоловіка за 1,5-2 метри від авто. Вони підійшли та підняли чоловіка на каталку, який казав, що в нього болять ноги. Після чого чоловік повідомив, що до нього завтра прийде дочка, а йому сьогодні потрібно купити ліки. Вона дала йому на ліки 50 гривень, та ніяких претензій ніхто не висказував.

Згідно показань допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_6, потерпілий ОСОБА_4 був інвалідом війни та по відділенню пересувався за допомогою двох палиць. Останніх 10 років він часто потрапляв до лікарні, 5-7 разів на рік, вона була його лікуючим лікарем, а він її пацієнтом. Вона працювала лікарем терапевтом і лікувала потерпілого в Центральній районній клінічній лікарні №8. 07.08.2008 року, вона чергувала в лікарні та її викликали в приймальне відділення та повідомили, що поступив її хворий ОСОБА_4, на що вона здивувалась бо він зазвичай ніколи не виходив за межі лікарні. Коли вона спустилась до потерпілого то йому вже зробили рентген та наклали гіпс. Черговий лікар їй повідомив, що ОСОБА_4 штовхнула машина та його привіз водій який його штовхнув. При огляді ОСОБА_4 у останнього була ссадина на лівому стегні. ОСОБА_4 пояснював їй, що він йшов до аптеки у діагностичний центр за ліками, а водій здавав назад і мабуть його не побачив та штовхнув, від чого він впав та ударився об бордюр і тепер болить ліве стегно. Куди його стукнула машина він не пам'ятав, казав при цьому, що впав та вдарився. На руці у ОСОБА_4 була садна і на лівому стегні була зчесана шкіра. Він тримав в руці листок та казав, що це номер водія який його збив.

Після чого вона попросила у потерпілого дані його родичів, щоб повідомити, що сталось. ОСОБА_4 повідомив їй телефон його дочки, але вона їй не додзвонилась і на наступний день вона не прийшла.

Згідно показань допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 у серпні 2008 р. він був викликаний на консультацію у терапевтичне відділення до ОСОБА_4, який йому розповів, що він сам пішов до аптеки у діагностичний центр, там стояла машина, яка почала здавати заднім ходом, і машина його штовхнула, але цього вистачило, щоб він впав. Машина не збивала, а штовхнула його і цього було досить, щоб він впав. У ОСОБА_4 був діагностований перелом стегнової кістки. У нього була больова реакція і певних психічний шок, як негативна реакція. ОСОБА_4 казав, що машина штовхнула зі спини.

Хворому була надана допомога і по інструкції передані відомості до ДАІ.

Згідно показань допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8, у серпні 2008 р. його син ОСОБА_3 поїхав з матір'ю в лікарню на обстеження. Коли він повернувся на роботу то він його запитав чого той запізнився на роботу, на що син повідомив, що впав інвалід на дорогу і він не міг виїхати, йому довелось допомогти підвестись, оскільки той повідомив, що лежить в лікарні. Тоді ОСОБА_3 пішов до приймального відділення лікарні та взяв каталку для хворих та привів медсестру, після чого вони відвезли того чоловіка у приймальне відділення та після того ОСОБА_3 поїхав. Через декілька днів подзвонили сусіди і повідомили, що розшукується машина сина. Вони приїхали з сином до ДАЇ і там сказали пригнати машину. Машину обстежили і нічого не виявили. Чи відбирали у них пояснення він не пам'ятає. Після чого він приїхав у лікарню до вищевказаного інваліда але той відмовився з ним спілкуватись, його донька теж відмовилась з ним спілкуватись.

Згідно показань допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 слідує, що він працює інспектором у відділі дізнання Оболонського РУГУ МВС України в м.Києві. В серпні 2008 року у нього знаходився на виконанні матеріал по факту ДТП, яка мала місце 07.08.2008 року по вул. Кондратюка, 8, в м. Києві, а саме наїзд автомобіля, марки "Пежо-406", д.н.з. НОМЕР_2 на ОСОБА_4 Під час виконання матеріалу було встановлено, що на місце пригоди працівники ДАІ не викликались, а матеріали про ДТП були складені після надходження до УДАІ повідомлення з КМКЛ №8 про те, що на прилеглій території до лікарні було скоєно наїзд на пішохода ОСОБА_4 Працівниками ВДАІ при відпрацюванні матеріалів через декілька днів після повідомлення було встановлено водія, який того дня керував тим автомобілем. Як він пам'ятає, то той водій пояснював, що наїзду на пішохода він не скоював, а пішохід впав сам біля автомобіля, в результаті чого отримав тілесні ушкодження. Також ним після оформлення матеріалів був опитаний ОСОБА_4 та опитані очевидці, які вказували, що відбувся наїзд. ОСОБА_4 він опитував в палаті лікарні в присутності дочки останнього. При цьому пояснення ОСОБА_4 підписував власноручно.

З оголошених в суді показань свідка ОСОБА_10, допитаної при досудовому слідстві, слідує, що 07.08.2008 року, вона перебувала по вул. Кондратюка, 6, м.Києва. біля лікарні №8. Приблизно в період часу з 12 до 13 год., вона стала свідком ДТП, а саме як автомобіль "Пежо 406", державного номера вона не пам'ятає, оскільки це було давно, рухаючись заднім ходом з невеликою швидкістю збив літнього чоловіка, якого при контакті з автомобілем відкинуло назад та розвернуло, обличчям до автомобіля. За кермом того автомобіля сидів чоловік, віком приблизно 30 років, а пасажиром жінка. Якою саме частиною автомобіля було скоєно наїзд на пішохода вона не пам'ятає. Але те, що відбувся контакт автомобіля "Пежо 406" та пішохода вона бачила чітко /т.1, а.с.103-105/.

З оголошених в суді показань свідка ОСОБА_11, допитаного при досудовому слідстві слідує, що в серпні місяці 2008 року він перебував в лікарні, по вул. Кондратюка,8, в м. Києві. Коли він потрапив до лікарні, то у ОСОБА_4 вже був перелом, як він пам'ятає правої ноги, нижче коліна. Він лежав поряд з ним. ОСОБА_4 розповідав йому, що дану травму він отримав, коли йшов до аптеки на передодні і його збив автомобіль, який здавав заднім ходом. Коли він лежав, то у ОСОБА_4 нога була в гіпсі та на витяжці, на нозі було видно гематому, яка значно виходила за межі гіпсової пов'язки. Також ОСОБА_12 розповідав йому про те, що водій, який його збив, десь після наїзду втік. Потім він чув, що той розповідав, що нібито зі сторони водія йому повинні компенсувати лікування, але особисто він не бачив, щоб йому компенсували покупку ліків. Він не бачив, щоб зі сторони водія до нього хтось приходив. Самої ДТП він не бачив. Все це йому відомо зі слів ОСОБА_4 та його доньки, яка часто приходила до лікарні та казала, що зі слів водія нібито повинні компенсувати лікування /т.1, а.с.114/.

З оголошених в суді показань свідка ОСОБА_13, допитаного при досудовому слідстві, слідує, що у серпні 2008 року, він перебував на лікуванні у КМКЛ №8, по вул. Кондратюка,8, в м. Києві. Лежав в палаті №416 терапевтичного відділення. З ним в палаті лежав ОСОБА_4. Одного разу він вийшов з палати та кудись пішов. Через деякий час той повернувся у супроводі лікарів на палицях та був з загіпсованою ногою, якою саме він не пам'ятає. Коли вони запитали у нього що трапилося, то ОСОБА_4 відповів, що коли він вийшов з лікарні, то його збив автомобіль, який здавав заднім ходом. Він повідомив про те, що той автомобіль його штовхнув в результаті чого він впав. Також він сказав, що запам'ятав номерні знаки того автомобіля. Про водія він тоді нічого не розповідав. При ньому зі сторони водія до ОСОБА_4 ніхто не приходив /т.1, а.с.115/.

Винуватість підсудного також підтверджується зібраними по справі письмовими доказами, а саме:

- відомостями та фактичними даними, які містяться у довідці складеній виконуючим обов'язки завідуючого відділенням КМКЛ №8 ОСОБА_6 від 08.08.2008 року, згідно якої ОСОБА_4 07.08.2008 року, під час перебування на лікуванні у КМКЛ №8, вийшов до аптеки ДЦ та був збитий автомобілем / т.1, а.с. 33/;

- відомостями та фактичними даними, які містяться у повідомленні заступника головного лікаря КМКЛ№8 від 15.08.2008 року, згідно якої ОСОБА_4 знаходився на лікуванні в терапевтичному відділені №1 з 05.08.2008 року. Зі слів хворого: 07.08.2008 року він вийшов з лікарні в аптеку діагностичного центру. Біля воріт лікарні його штовхнув автомобіль, який здавав назад. Водієм тієї ж машини він був доставлений в приймальне відділення та піднятий в першу терапію. При рентген обстежені, огляді травматолога у хворого діагностовано черезвертельний злам лівої стегнової кістки без зміщення / т.1, а.с. 34/;

- відомостями та фактичними даними, які містяться у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди з планом схемою до нього від 08.08.2008 року /т.1, а.с. 12-23/;

- відомостями та фактичними даними, які містяться у протоколі огляду транспортного засобу від 13.08.2008 року та обліковій картці АМТ, з зазначенням, що автомобіль Пежо-406, д.н. 634-ЗЗКН, синього кольору, належить власнику ОСОБА_5 з правом керування ОСОБА_3 та ОСОБА_8 / т.1, а.с. 37, 38/;

- відомостями та фактичними даними, які містяться у історії хвороби (медичній карті №16410) стаціонарного хворого ОСОБА_4, де зазначено про обставини травмування 07.08.2008 року, а саме записи зроблені відповідно лікарем ОСОБА_6 та травматологом ОСОБА_7, з зазначенням, що травма отримана внаслідок ДТП /т.1, а.с.170-171/;

- відомостями та фактичними даними, які містяться у протоколі відтворення обстановки та обставин події від 22.09.2010 року, згідно якого свідок ОСОБА_10 вказувала на обставини дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 07 серпня 2008 року, по вул. Кондратюка, 6, м.Києва /т.1, а.с.126-128/;

- відомостями та фактичними даними, які містяться у висновку експерта №259/І від 26.05.2010 року, згідно якого дані медичної документації на ім'я ОСОБА_4, 1926 р.н., що викладені в "Акті судово-медичного дослідження (обстеження)" №1541/є від 22.09-14.10.2008 року, свідчать про те, що у нього мало місце тілесне ушкодження:

а) закритий перелом шийки лівої, стегнової кістки, який відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (за критерієм тривалості розладу здоров'я ).

Характер та локалізація виявленого ушкодження свідчать про те, що вони утворилися від дії тупого предмету, що могло бути при транспортній травмі (травма при зіткненні автомобіля, який рухався, з пішоходом), не виключається в час та при обставинах, зазначених в постанові - 12 год. 30 хв., 07 серпня 2008 року /т.1, а.с.76-79/;

- відомостями та фактичними даними, які містяться у висновку експерта №45/230/634ат від 19.04.2010 року, згідно підсумків якого характер та локалізація тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_4 (встановлені під час судово-медичного дослідження медичної документації на його ім'я та його трупу), а саме перелом лівої стегнової кістки в ділянці шийки та великого вертелу, з урахуванням наявності крововиливу у м'які тканини ділянки внутрішньої поверхні лівого колінного суглобу (який встановлений майже через 2 місяці після події - його збереженість цілком пояснюється віком та загальним станом ОСОБА_4 на протязі даних 2 місяців, а розміри та локалізація вказують саме на локальну дію тупого предмету), та з урахуванням відсутності будь-яких пошкоджень та змін на автомобілі Пежо-406, д.н.з. 634-33 КН, все це дозволяє припустити, що в даному випадку, найбільш ймовірно, мала місце саме транспортна травма - зіткнення легкового автомобіля, який рухався заднім ходом, з пішоходом, при цьому:

мало місце фронтальне зіткнення автомобіля з пішоходом з 3-ма фазами травмування:

- 1-а фаза - первинний контакт виступаючих частин автомобіля (заднього бамперу) з пішоходом - утворення крововиливу в м'які тканини ділянки внутрішньої поверхні лівого колінного суглобу (саме рух автомобіля заднім ходом з дуже малою швидкістю зумовило не виникнення зовнішніх ушкоджень на тілі пішохода та пошкоджень на автомобілі);

- 2-а та 3-я фази - відкидання тіла пішохода та падіння його на дорожнє покриття ( з контактом лівою бічною поверхнею тіла - утворення перелому лівої стегнової кістки), рух тіла по дорозі.

В момент первинного контакту: пішохід знаходився у вертикальному (або близькому до

нього) положенні, перебував у динамічному стані (кроку) був звернутий правою боковою

поверхнею тіла до транспортного засобу /т.1, а.с.82-85/;

- відомостями та фактичними даними, які містяться у висновку експерта №233/3772 від 03.12.2009 року, згідно якого при судово-медичному досліджені трупу ОСОБА_4, 1926 року народження, виявлено: ссадна розташована по центру передньої поверхні верхньої та середньої третини ( в 45 см від підошви стопи) і по передній поверхні до зовнішньої середньої та нижньої третини (в 17 см від підошви стопи) правої голені; крововилив в м'яких тканинах (підшкірно-жирову клітчату та м'язи на рівні лівого тазобедреного суглобу, зростающийся (консолідуючий) перелом лівої бедреної кістки (нижньої третини шийки), крововиливи на рівні внутрішнього мищелка лівого бедра. Виявлені ушкодження виникли від дії тупого (тупих) предмета (тів), при ударі ними об тіло або удару тіла по них. Садна і крововиливи в м'яких тканинах лівого бедра - відносяться до Легких тілесних ушкоджень за критерієм короткочасного розладу здоров'я. Зростающийся (консолідуючий) перелом шийки лівого стегна відноситься до середніх тілесних ушкоджень по критерію розладу здоров'я більше 21 дня .

2.(3) Виходячи з даних судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_4, 1926 р.н., та по даних судово-гістологічного дослідження, смерть ОСОБА_4, 1926 р.н. настала від хронічної ішемічної хвороби серця на фоні гнойного трахеіта, бронхіту та бронхіолі та з розвитком серцево-легеневої недостатності, на що вказує: при розтині виявлено: дряблість серцевих м'язів, дрібно- і середньоочаговий міокардіосклероз, виражений стенозируючий атеросклеротичний коронаросклероз, аорто атеросклероз, кардинальний цироз печінки ("мускатна" печінка); при судово-гістологічному досліджені виявлено: постінфарктний кардіосклероз, атеросклероз аорти, артерінефросклероз; гнійний трахеіт, бронхіт і бронхіолі; отік-набухання головного мозку.

3(1) Згідно даним судово-медичного дослідження трупу ОСОБА_4, 1926 р.н. та по судово-гістологічному дослідженню (№2155 від 27.11.2008 року) - наявність зростаючогося перелому лівого стегна і в м'яких тканинах з області перелому лівого стегна наявні еритроцити в м'язових тканинах з розростанням грубоволокнистої з'єднуючої тканини перифокально, що свідчить, що можливо перелом шийки лівого стегна міг виникнути більше 1 місяця тому до моменту смерті ОСОБА_4, 1926 року народження. Садна на правій голені могли виникнути більше 6-ти днів тому до моменту смерті ОСОБА_4, 1926 р.н.

4(4) Причинно-наслідкового зв'язку між смертю ОСОБА_4 , 1926 р.н. та дорожньо-транспортною пригодою не вбачається /т.1, а.с.66-68/;

- відомостями та фактичними даними, які містяться у довідці КМКЛ №8 від 17.09.10 року, щодо списку хворих, які контактували з ОСОБА_4 в період з 05.08.2008 р. по 28.08.2008р. року, а також медичного персоналу терапевтичного відділення №1, які мали контакт з хворим в зазначений період /т.1, а.с.112/;

- відомостями та фактичними даними, які містяться у довідці КМКЛ №8 від 22.10.10 року, щодо списку медперсоналу, який працював в денний час у приймальному відділені та травмпункті лікарні 07.08.2010 року /т.1, а.с.267/.

Допитаний при судовому слідстві експерт ОСОБА_14 повністю підтвердив підсумки експертного висновку №45/230/634ат від 19.04.2010 року та зазначив, що виступаюча частина автомобіля "Пежо-406" - це будь яка частина автомобіля з якою відбувається контакт, тому враховуючи положення потерпілого, вона могла контактувати з внутрішньою поверхнею лівого колінного суглобу. Крововилив - це завжди наслідок травмування. Підсумок про ймовірність саме транспортної травми - зіткнення легкового автомобіля, який рухався заднім ходом, з пішоходом, пояснюється обсягом наявних об'єктивних даних, оскільки для ствердження у категоричній формі достатніх об'єктивних даних немає.

Винуватість підсудного також підтверджується і іншими дослідженими доказами які знаходяться в матеріалах справи.

Згідно оголошених в суді показань свідка ОСОБА_15, допитаного при досудовому слідстві, в серпні місяці 2008 року, точної дати не пам'ятає, приблизно о 12 год. він перебував у "Діагностичному центрі", там також знаходиться кінцева зупинка маршрутних таксі. Перебував у зв'язку з тим, що він працював в той час кур'єром в інтернет магазині. Працював в декількох інтернет магазинах, як їхні назви він не пам'ятає. В той день він здійснював доставку товару одному з клієнтів інтернет магазину, тобто одному з відвідувачів лікарні та доставляв навушники. Даних клієнта, якому він доставляв товар у нього не має. З якого інтернет-магазину він здійснював доставку товару не пам'ятає . Коли він доставив товар, то направився до виходу з лікарні та пішов в сторону зупинки маршрутного таксі, щоб дістатися до дому. По дорозі на зупинку він пройшов ворота, які обмежують в'їзд на територію лікарні та прямував далі. Пройшовши приблизно 20 м від воріт помітив, що з парковки автомобілів, які були припарковані праворуч від нього почав виїжджати заднім ходом автомобіль, марки "Пежо", синього кольору. В той час там було припарковано приблизно 5 автомобілів. Від нього до автомобіля, який почав виїжджати заднім ходом було приблизно 8 метрів. Попереду, на відстані приблизно 8 метрів йшов чоловік похилого віку на палицях, більше нікого з сторонніх людей не було. Він йшов по дорозі в напрямку зупинки громадського транспорту. Боковий інтервал від того чоловіка, до припаркованих автомобілів становив приблизно 2 м. Коли автомобіль почав рух заднім ходом, щоб виїхати з парковки, то проїхав приблизно 1,5-2 метри, після чого не доїжджаючи до того чоловіка приблизно пів метра різко зупинився, а дідусь в той час впав, напевно злякавшись автомобіля. З автомобіля вийшов водій та почав підіймати дідуся. На місце підійшли жінки, які допомогли підняти дідуся, що вони казали він вже не пам'ятає. Того дідуся допомогли посадити на клумби, що були на протилежній стороні. Він особисто не допомагав. Жінки почали кричати на водія, що той збив дідуся, тобто водій "Пежо" стверджував, що він не збивав того дідуся. Водій запитав у нього чи бачив він як все відбувалося, на що він відповів йому що бачив, що контакту автомобіля з дідусем не було. Після цього, водій автомобіля "Пежо" попросив його залишити свій контактний телефон. Після того, він залишив водієві свій мобільний телефон, номера якого вже не пам'ятає, оскільки він ним довгий час не користується. Як він пам'ятає, то водій в автомобілі був один, але точно цього стверджувати він не може, бо не пам'ятає. Після того він направився у власних справах. Чи переписував водій дані інших свідків він не знає, оскільки направився у власних справах. Той чоловік, який впав перед автомобілем нічого не говорив. Він ні на що не скаржився. Як він зрозумів, то тому дідусеві було важко піднятися самому, оскільки він був на палицях.

Приблизно через місяць після пригоди йому зателефонував чоловік, який представився водієм "Пежо", якому він залишав свій номер мобільного телефону та попросив його бути свідком по даному факту, після чого він приїздив до ДАІ та давав пояснення з даного приводу. Ніяких оголошень в газетах, з приводу встановлення свідків ДТП, яке відбулося 07.08.2008 року він не читав та на них не відгукувався. Свідчення в міліції він дав лише після того, як йому зателефонував водій автомобіля "Пежо". Іншими мобільними номерами він на той час не користувався та їх водієві давати не міг. Працював він кур'єром неофіційно. Хто давав в якості оголошення його мобільні номери , у мережі інтернет він не пам'ятає /т.1, а.с.199, 312/.

Згідно ст.275 КПК України розгляд справи провадиться відносно підсудного в межах пред'явленого йому обвинувачення.

При цьому істотних порушень кримінально-процесуального закону під час досудового слідства, які б перешкоджали судовому вирішенню справи, впливали на правильність кваліфікації дій підсудного, достатність доказів, ставили під сумнів їх об'єктивність та доведеність вини підсудного по справі, під час судового слідства встановлено не було.

Показання підсудного стосовно відсутності ДТП та його непричетності до травмування ОСОБА_4П, суд вважає неспроможними, а його доводи в цій частині розцінює як обраний спосіб захисту з метою ухилитися від передбаченої відповідальності й уникнути покарання, оскільки вони є суперечливими, такими що не відповідають встановленим обставинам по справі і спростовуються перерахованими та наведеними вище доказами.

До показань свідка ОСОБА_15, стосовно руху автомобіля "Пежо-406", державний номерний знак НОМЕР_1, який з його слів не доїжджаючи до чоловіка приблизно пів метра різко зупинився, а дідусь в той час впав, злякавшись автомобіля, а також, що контакту автомобіля з дідусем не було, суд ставиться критично, вважає їх необ'єктивними, неспроможними та надуманими, даними з метою допомогти підсудному уникнути передбаченої відповідальності, оскільки вони є суперечливими та такими, що не відповідають встановленим та викладеним вище обставинам по справі і спростовуються дослідженими при судовому слідстві доказами.

Висновки вищенаведених експертиз та досліджень суд вважає належними та достовірними, що не протирічять наявним доказам, встановленим обставинам та не спростовують винуватості підсудного.

Показання свідків, які викривають підсудного та доводять вину останнього у вчиненні інкримінованих йому дій, кваліфікованих за ч. 1 ст. 286 КК України, суд вважає достовірними, об'єктивними, послідовними, такими, що відповідають встановленим та викладеним вище обставинам і такими, що підтверджуються сукупністю наведених зібраних та досліджених належних доказів.

При встановлених обставинах, оцінюючи всі зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що вина підсудного у вчиненні вказаного злочину доведена та зібраних доказів достатньо для визнання його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Таким чином своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

Призначаючи вид та міру покарання підсудному у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує характер, ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого злочину, особу винного та дані, що його характеризують, його відношення до подій, що відбулися, їх наслідків, його вік, сімейні обставини, стан здоров'я, матеріальне становище, наявність неповнолітніх дітей, що раніше він до кримінальної відповідальності не притягувався та приходить до висновку про необхідність призначення підсудному покарання у виді обмеження волі, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів в межах санкції визначеної частини статті кримінального закону, з застосуванням ст. 49 КК України, звільнення від покарання у зв'язку із закінченням строків давності, оскільки згідно п.2 ч. 1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 3 роки.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_1 щодо відшкодування заподіяної їй матеріальної та моральної шкоди у судовому засіданні знайшли лише часткове підтвердження.

Згідно наданих суду квитанцій (т. 2, а.с. 104-112), з боку потерпілої були понесені витрати у сумі 3316 грн. пов'язані доглядом за ОСОБА_4 та лікуванням спричинених йому тілесних ушкоджень внаслідок ненавмисних дій ОСОБА_3, які згідно вимог ст.ст. 22, 1166, 1195 ЦК України підлягають стягненню з підсудного.

Як вказує позивач - потерпіла ОСОБА_1, внаслідок дій підсудного заподіяно значну моральну травму. В наслідку наїзду на її батька, йому були спричиненні середньої тяжкості тілесні ушкодження і були зв'язані з переломом лівої кістки стегна. В зв'язку з отриманими тілесними пошкодженнями батько лишився можливості самостійно пересуватися, був прикутий до лікарняного ліжка, відчував страждання та фізичну біль, що суттєво послабило його організм. Через 10 днів у нього почались пролежні, різко ускладнився загальний стан здоров'я. 27 вересня 2008 року її батько ОСОБА_4 втратив свідомість, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер.

Після отриманих травм від ДТП батько втратив можливість самостійно пересуватися, потребував стороннього догляду. Всі турботи по догляду, годуванню, переодяганню, пов'язані з лікуванням, туалетом, лягли на її плечі. Вона вимушена була знаходитись в лікарняній палаті, біля свого безпорадного батька. Його тяжкий стан здоров'я викликав у неї моральні страждання, переживання, страх за його життя. Вона втратила душевний спокій, сильно переживала за здоров'я та життя батька. Спостерігаючи його муки у неї різко погіршився стан здоров'я, вона захворіла гіпертонічною хворобою. Вона тяжко пережила те, що сталося, у неї суттєво змінилось якість життя, ще більше погіршився стан здоров'я, що завдало глибокі фізичні і психічні травми.

Суд, враховуючи тяжкість спричинених тілесних ушкоджень, наслідки їх спричинення, характер та обсяг страждань, враховуючи майновий стан сторін, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що діями підсудного заподіяно моральну шкоду на суму 20000 грн., яка, згідно вимог ст. 23, ч. 1 ст. 1167, ст. 1168 ЦК України підлягає відшкодуванню за рахунок підсудного.

Відносно п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України - моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 323, 324, 328, 331 КПК України 1960 року, суд-

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання у зв'язку із закінченням строків давності.

Запобіжний захід ОСОБА_3 - підписку про невиїзд до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Позов потерпілої ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в порядку відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 3316 гривень та в порядку відшкодування заподіяної моральної шкоди 20000 гривень, а всього 23316 гривень.

Вирок може бути оскаржений протягом 15 діб з моменту проголошення до Апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва.

Суддя: