Справа № 214/7070/15-к
1-кс/214/818/15
У Х В А Л А
іменем України
14 вересня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю захисника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі справу за скаргою ОСОБА_4 про покладення зобов`язання, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою, в якій просить: зобов`язати старшого слідчого СВ Саксаганського РВ ГУ МВСУ в Дніпропетровській області ОСОБА_5 (далі за текстом «слідчий») розглянути його, ОСОБА_4 , клопотання (вих.№ 56 від 08.09.2015 року; вих.№ 57 від

08.09.2015; вих.№ 58 від 08.09.2015 року ; вих.№ 59-1 від 08.09.2015 року; вих.№ 60-1 від 08.09.2015 року ; вих.№ 60 від 09.09.2015 року; вих.№ 60 від 08.09.2015 року ) та повідомити про результати розгляду.

В обґрунтування скарги зазначає, що в провадженні СВ Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 від 04.06.2015 року, за фактами вчинення службовими особами ТОВ «ПРОМРЕМОНТ» кримінального правопорушення за ч.2 ст.382 КК України (умисне невиконання службовою особою рішення Апеляційного суду у Дніпропетровській області від 05.02.2014 року у справі № 2-3446/11). В цьому провадженні він, ОСОБА_4 , є підозрюваним.
Користуючись своїми правами, в тому числі і правом на захист (ст.20 КПК України), 9 вересня 2015 року здав на ім`я слідчого наступні клопотання: вих.№ 56 від 08.09.2015 року з проханням звернутися до Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки за роз`ясненнями: чи містить Порядок № 1112 від 25.08.2004 року пункт, яким чітко передбачено, що роботодавець зобов`язаний своїм наказом утворити наказом комісію з розслідування нещасного випадку протягом певного періоду з моменту отримання рішення суду, яким встановлено факт нещасного випадку та/або з моменту встановлення факту нещасного випадку рішенням суду, якщо так, то яким пунктом Порядку№ 1112 це передбачено; вих.№ 57 від 08.09.2015 року з проханням звернутися до Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки за роз`ясненнями: чи містить Порядок № 1112 від 25.08.2004 року пункт, яким встановлено, що рішення суду про встановлення факту нещасного випадку є повідомленням про нещасний випадок, якщо так, то яким пунктом Порядку № 1112 це передбачено; вих.№ 58 від 08.09.2015 року з проханням звернутися до Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки за роз`ясненнями: и відноситься, в розумінні Порядку № 1112 від 25.08.2004 року, складання актів за формою Н-1 та Н-5 за фактами нещасного випадку до виключної компетенції комісії з розслідування нещасного випадку, яким пунктом Порядку № 1112 це передбачено; вих.№ 59-1 від 08.09.2015 року з проханням звернутися до Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки за роз`ясненнями: Чи передбачено Порядком № 1112 від 25.08.2004 року випадки за яких роботодавець має право перебирати на себе виключні компетенції комісії з розслідування нещасного випадку, якщо так, то яким пунктом Порядку № 1112 від 25.08.2004 року це передбачено; вих.№ 60-1 від 08.09.2015 року з проханням звернутися до Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки за роз`ясненнями: чи містить Порядок № 1И2 від 25.08.2004 року пункт, який зобов`язує роботодавця самостійно, без утворення комісії, скласти акти за формою Н-1 та Н-5; якщо так, то яким пунктом Порядку № 1112 від 25.08.2004 року це передбачено; вих.№ 60 від 09.09.2015 року про допит у якості спеціаліста представника Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України ОСОБА_6 ; вих.№ 60 від 08.09.2015 року з проханням звернутися до Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки за роз`ясненнями: чи містить Порядок № 1112 від 25.08.2004 року пункт, який наділяє роботодавця повноваженнями самостійно, без утворення комісії скласти акти за формою Н-1 та Н-5? Якщо так, то яким пунктом Порядку № 1112 від 25.08.2004 року це передбачено.

10.09.2015 року в приміщенні прокуратури Саксаганського району м. Кривого Рогу прокурор прокуратури Саксаганського району м. Кривого Рогу ОСОБА_7 вручив йому, ОСОБА_4 , повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР за № 0000013 від 04.06.2015 року.

Він, ОСОБА_4 , до моменту завершення досудового розслідування так і не отримав від слідчого жодного документу про задоволення або відмову в задоволенні його клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання (ч.2 ст.220 КПК України).

Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй (ч.2 ст.220 КПК України).

Вважає, що бездіяльність слідчого полягає у нездійсненні ним процесуальних дій щодо розгляду клопотання, його задоволення або повної чи часткової відмови в задоволенні клопотання в строк до завершення досудового розслідування.

Наполягає, що бездіяльність слідчого є порушенням права підозрюваного на збирання доказів (п.8 ч.2 ст.42 КПК України), які в розумінні ч.1 ст.84 КПК України є фактичними даними на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Так, ч.3 ст.93 КПК України передбачає, що сторона захисту здійснює збирання доказів, в тому числі і шляхом ініціювання проведення слідчих дій та інших процесуальних дій. Ініціювання стороною захисту проведення слідчих дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку передбаченому ст.220 КПК України.

Оскільки відповідь про задоволення або відмову в задоволенні проведення слідчих дій станом на час складання скарги, не отримав, то вважає, що така бездіяльність порушує не лише право передбачено п.8 ч.2 ст.42 КПК України, але і право на захист передбачений ст.20 КПК України, ст.63 Конституції України, яке гарантує проведення повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, виявлення як тих обставин що викривають, так і тих, що виправдовують підозрюваного, а також обставин, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надання їм належної правової оцінки та забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Частина перша статті 9 КПК України зобов`язує суд, прокурора, слідчого, неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до частини 3 статті 8 Конституції України норми останньої є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 55 Конституції визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Це право, відповідно до ч.2 статті 64 Конституції не може бути обмежено.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України та статті 19 Закону «Про міжнародні договори України», чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються вони в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Міжнародні договори України, які набрали чинності у встановленому законом порядку та встановлюють інші правила ніж ті, що передбачені у відповідних актах законодавства України, мають перевагу над внутрішньодержавними актами законодавства.

23.02.2006 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», у статті 17 якого наголошується, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Стаття 13 Конвенції, визначає право на ефективний засіб юридичного захисту: «Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження».

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та інших громадян щодо офіційного тлумачення ст. 55, 64, 124 Конституції України від 25.12.1997 року № 9-зп, зазначена судова установа встановила наступне: частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене; частину другу статті 124 Конституції України необхідно розуміти так, що юрисдикція судів, тобто їх повноваження вирішувати спори про право та інші правові питання, поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У судовому засіданні захисник скаргу підтримав повністю.

Слідчий до суду не прибув, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

У судовому засіданні досліджені наступні докази: клопотання (а.с.3-9), повідомлення (а.с.10).

Вислухавши думку захисника, дослідивши докази, суд вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення слідчого може бути, зокрема, про відмову у задоволенні скарги, про зобов`язання вчинити певну дію. Відповідно до ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійснені процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Згідно до ст.220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову у задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_10 подав клопотання слідчому: шість клопотань 8 вересня 2015 року та одне клопотання 9 вересня 2015 року, станом на 10 вересня 2015 року повідомлення про результати розгляду клопотань ОСОБА_4 не отримав, 10 вересня 2015 року йому прокурором прокуратури Саксаганського району ОСОБА_7 було вручено повідомлення про завершення досудового розслідування.

Судом встановлено, що станом на 10 вересня 2015 року визначений ст. 220 КПК України триденний строк для вирішення поданих 8 вересня 2015 року та 9 вересня 2015 року клопотань не закінчився. В судовому засіданні не доведено, що слідчий не виніс постанову за наслідками розгляду клопотань підозрюваного. Також, в судовому засіданні не доведено, що слідчий виніс постанови за наслідками розгляду клопотань, але не надіслав копію постанови підозрюваному.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 303, 307, 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги підозрюваного ОСОБА_4 про покладення на старшого слідчого СВ Саксаганського РВ ГУ МВСУ в Дніпропетровській області ОСОБА_5 обов`язку розглянути подані підозрюваним клопотання: №56 від 08.09.2015 року; №57 від 08.09.2015; №58 від 08.09.2015 року; №59-1 від 08.09.2015 року; № 60-1 від 08.09.2015 року; № 60 від 09.09.2015 року; № 60 від 08.09.2015 року та повідомити підозрюваного ОСОБА_4 про результати розгляду зазначених клопотань відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1