А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

15.09.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів:
ОСОБА_1 /головуючої/
ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 , начальника відділу виконання покарання УВП№9 ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 засудженого ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/777/479/15, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 липня 2015 року, якою
відмовлено у задоволенні подання начальника Закарпатської УВП № 9- начальника арештного дому відділу ДПтС України в Закарпатській області та голови спостережної комісії - заступника міського голови з питань підприємництва, регуляторної політики, торгівлі, транспорту та зв`язку, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ужгород Закарпатської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянину України, українцю, засудженого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за ст. ст. 186 ч.2, ст.71 КК України до чотирьох років одного місяця позбавлення волі.
Подання начальника Закарпатської УВП № 9 - начальник арештного дому відділу ДПтС України в Закарпатській області та голови спостережної комісії - заступника міського голови з питань підприємництва, регуляторної політики, торгівлі, транспорту та зв`язку про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_8 , мотивоване тим, що останній відбув уже 1/2 частини призначеного покарання і за час відбування покарання зарекомендував себе з позитивної сторони, залучений до суспільно-корисної праці, працює в господарськії обслузі Закарпатської УВП № 9 на посаді повара.
Суд першої інстанції відмовив у задоволенні подання з тих підстав, що засуджений на шлях виправлення не став, оскільки вчинив злочин під час випробувального терміну, тому відбуває покарання в місцях позбавлення волі та що 13.05.2011 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 125 КК України, кримінальне провадження щодо якого закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КК України 20.05.2015. Також суд зазначив, що згідно вироку від 02.04.2014 ОСОБА_9 вину визнав тільки частково, його показання відрізнялись від показань потерпілої, пом`якшуючих обставин встановлено не було.
Крім того, під час відбуття покарання ОСОБА_9 поміщався в ДІЗО ( карцер) на 15 діб з виводом на роботу за те, що 8.11.2014 відмовився виконувати покладені на нього обов`язки щодо прибирання, виготовив та вживав заборонені продукти (спиртовмісну речовину). Суд вказав про відсутність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким .
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати, винести нову, якою замінити невідбуту частину покарання призначену ОСОБА_9 вироком Ужгородського міськрайонного суду від 02.04.2013 на покарання у вигляді виправних робіт на підставі ст. ст. 82, 57 КК України. На думку апелянта суд постановив необгрунтоване рішення, не повністю дослідив дані про особу засудженого, не прийняв до уваги доводи захисника та представника УВП № 9 Закарпатської області про можливість заміни покарання на більш м`яке, при цьому не врахував рекомендації п.1, п.2, п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 " Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким". Також зазначає, що згідно характеристики виданої адміністрацією Закарпатської УВП № 9, в період відбування покарання ОСОБА_9 розкаявся у вчиненому ним злочині, показав себе з позитивного боку, працевлаштований за місцем відбуття покарання, має 2 заохочення, стягнень на даний час не має, став на шлях виправлення. Крім того, ЗАТ " Ужгородська швейна фабрика " гарантувала працевлаштувати ОСОБА_9 вантажником у ЗАТ "Ужгородська швейна фабрика". Тому просить задовольнити подання та замінити ОСОБА_9 невідбуту частину покарання на виправні роботи з відрахуванням із заробітку 15 % у дохід держави.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення апелянта - адвоката ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_10 та начальника відділу виконання покарань УВП №9 ОСОБА_6 про підтримання апеляційної скарги та прохання про задоволення подання, виступ прокурора проти доводів апеляційної скарги та її відхилення, перевіривши матеріали судового провадження та матеріали особової справи засудженого, обговоривши доводи сторін, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Ст. 82 КК України передбачає умови з-за яких особі може бути замінена невідбута частина покарання більш м`яким покаранням. В поданні органу установи виконання покарань порушено питання про заміну покарання засудженому на підставі п.2 ч.4 ст. 82 КК України, тобто, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку, призначеного судом за умисний злочин.
Відповідно до цих вимог ОСОБА_9 підпадає під критерії, визначені законом, як суб`єкт, до якого може бути застосована заміна покарання.
З вироку Ужгородського міськрайонного суду від 02.04.2013 убачається, що ОСОБА_9 засуджений за подію, що відбулась 23.11.2011, а саме за те, що відкрито заволодів мобільним телефоном та коштами у сумі 65 грн. потерпілої ОСОБА_11 , заподіявши шкоду на загальну суму 325 грн. Крім того, ОСОБА_9 був засуджений 20.01.2011 за ч.3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Оскільки грабіж скоїв під час іспитового строку, останньому призначено покарання за правилами ч.3 ст. 78 та ст. 71 КК України.
Висновок суду про те, що ОСОБА_9 13.05.2011 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України і кримінальне провадження відносно чого закрито тільки 20.05.2015 і свідчить про те, що він не став на шлях виправлення, судова колегія вважає необгрунтованим, оскільки дане правопорушення було вчинено до постановлення вироку, яким ОСОБА_9 призначено покарання у виді реального позбавлення волі.
Посилання суду на наявність у Климка дисциплінарного стягнення, що характеризує особу негативно, судова колегія також вважає необгрунтованим. Відповідно до ч.14 ст. 134 КВК України, якщо протягом 6-ти місяців після виконання накладеного адміністрацією установи стягнення, засуджений не буде підданий новому стягненню, він визнається таким, що немає стягнення.
Убачається, що 26.12.2014 Климко відбув стягнення 15 діб ДІЗО з виводом на роботу на підставі постанови начальника установи УВП № 9 від 11.11.2014. З даного часу до моменту внесення подання, так і розгляду його судом, ОСОБА_9 інших стягнень не мав, тому в силу ч. 14 ст. 134 КВК України він вважається таким, що немає стягнень.
Судова колегія вважає, що суд, замість того, щоб з`ясувати питання про те, чи особа, яка відбуває покарання у місцях ув`язнення, розкаялася у вчиненому та чи стала на шлях виправлення, вдався до оцінки висновків викладених у вироку Ужгородського міськрайонного суду від 02.04.2013 щодо показань обвинуваченого та потерпілої, наявності чи відсутності пом`якшуючих вину обставин, відношення обвинуваченого до вчиненого на час розгляду кримінального провадження та дав невірну оцінку тим відомостям, які зазначені у поданні щодо можливої заміни покарання засудженій особі. Тому ухвала суду як необгрунтована підлягає скасуванню і винесенню нової апеляційним судом.
Встановлено, що за час відбування засудженим ОСОБА_9 покарання в місцях ув`язнення, тобто УВП № 9, з 03.04.2013, останній загалом зарекомендуав себе з позитивної сторони, тому на підставі ч.2 ст. 134 та ст. 154 Кримінально-виконавчого Кодексу України, подання є обгрунтованим.
З подання та матеріалів особової справи видно, що ОСОБА_9 двічі заохочувався за сумлінну працю і зразкову поведінку, з 22.05.2013 працює в господарській обслузі на посаді кухаря; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, на профілактичному обліку не перебуває, стягнень немає, приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу " Духовне відродження ", будує позитивні плани на майбутнє, у вчиненому розкаявся, підтримує соціальні зв`язки з родиною, став на шлях виправлення.
Беручи до уваги викладене, судова колегія вважає, що є правові підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, а саме, у виді обмеження волі на підставі ч.3, п.2 ч.4 ст.82 КК України. Оскільки засуджений до постановлення вироку не працював, судова колегія не може врахувати клопотання захисника про заміну невідбтого покарання на виправні роботи, а лист, про який вказував захисник, яким адміністрація ЗАТ "Ужгородської швейної фабрики" гарантувала працевлаштувати особу , адресований УВП № 9, а не суду.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 539 КПК України, апеляційний суд ,
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу захисника задовольнити частково.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 липня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника Закарпатської УВП № 9- начальника арештного дому відділу ДПтС України в Закарпатській області та голови спостережної комісії - заступника міського голови з питань підприємництва, регуляторної політики, торгівлі, транспорту та зв`язку, про заміну невідбутої частини покарання засудженому ОСОБА_8 більш м`яким покаранням - скасувати та постановити нову ухвалу.
Подання начальника Закарпатської УВП № 9- начальника арештного дому відділу ДПтС України в Закарпатській області та голови спостережної комісії - заступника міського голови з питань підприємництва, регуляторної політики, торгівлі, транспорту та зв`язку - задовольнити.
Замінити засудженому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідбуту частину покарання, призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду від 02.04.2013 за ч.2 ст. 186, ст. 71 КК України у виді позбавлення волі, більш м`яким - обмеженням волі, на строк невідбутого, що складає на цей час 1 ( один) рік 5( п`ять ) місяців 17 ( сімнадцять) днів .
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців.
Судді