Справа № 515/1303/15-к
Провадження № 1-кп/515/1745/15

Татарбунарський районний суд Одеської області
В И Р О К

Іменем України

15 вересня 2015 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8

представника служби у справах

дітей Татарбунарської районної

державної адміністрації ОСОБА_9

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, учня 9-го класу Лиманської ЗОШ, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

01.07.2015 року близько 00 год. 30 хв. неповнолітній ОСОБА_10 умисно, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, таємно проник на огороджену територію домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 , де незаконно заволодів транспортним засобом мопедом моделі «ALPHA», червоного кольору, що належить потерпілій ОСОБА_7 , на якому направився до курорту «Катранка» Татарбунарського району Одеської області, тим самим розпорядившись вказаним транспортним засобом на власний розсуд.

Далі, 08.07.2015 року неповнолітній ОСОБА_10 , біля 14 год. 30 хв., з метою викрадення чужого майна, повторно, являючись працівником бази відпочинку «Маямі», яка розташована на курорті «Катранка» Татарбунарського району Одеської області та маючи вільний доступ до кімнат відпочинку, перебуваючи в приміщені їдальні, яке тимчасово обладнане під житлове, незаконно заволодів грошовими коштами в сумі 250 грн., які знаходились в кишені шортів і належали потерпілому ОСОБА_6 . Після чого неповнолітній ОСОБА_10 , з місця злочину зник розпорядившись викраденим на свій розсуд, заподіявши тим самим збиток потерпілому на вищевказану суму.

Потім, продовжуючи свою злочину діяльність, 26.07.2015 року неповнолітній ОСОБА_10 біля 23 год. 00 хв., з метою викрадення чужого майна, повторно, проник на огороджену та охороняєму територію КП «Сількомунгосп», розташовану по вул.Леніна, 47 в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області, де з незамкненої кабіни автомобіля ГАЗ 53 державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить КП «Сількомунгосп» с.Лиман, таємно викрав флеш накопичувач «GOOD RAM» ємкістю 8 гігабайт, вартістю 96 грн. 96 коп., флеш накопичувач «Transcend» ємкістю 4 гігабайт вартістю 76 грн. 95 коп., сонцезахисні окуляри вартістю 53 грн. 10 коп., сонцезахисні окуляри «CARDEO» вартістю 169 грн. 29 коп., які належали потерпілому ОСОБА_5 . Після чого, неповнолітній ОСОБА_10 , з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на свій розсуд, заподіявши тим самим збиток потерпілому на загальну суму 396 грн. 30 коп.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 винним себе у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, визнав повністю, не оспорював фактичних доказів по справі, у вчиненому розкаявся і просив його суворо не карати та пояснив суду, що дійсно він 01.07.2015 року, приблизно опівночі проник до огородженого домоволодіння по АДРЕСА_3 , де з-під навісу викотив на вулицю мопед моделі «ALPHA», червоного кольору, що належить потерпілій ОСОБА_7 , яким поїхав на курорт «Катранка». Там він зустрівся з односельцем ОСОБА_11 , який його зупиняв, тому залишивши мопед на місці, втік від останнього. Згодом мопед повернув потерпілій ОСОБА_7 .

По другому епізоду крадіжки пояснив, що він влітку працював на базі відпочинку «Маямі» курорту «Катранка» Татарбунарського району, де зайшовши до приміщення їдальні, обладнаної під житло, побачив шорти, з кишені яких витягнув гроші в сумі 200 гривень, а потім ще 50 гривень. Забравши гроші, він заніс 150 гривень на сусідню базу, віддавши борг, а решту - залишив собі. Повертаючись з моря, був затриманий потерпілим ОСОБА_6 , якому зізнався у крадіжці, а згодом повернув викрадені кошти.

По третьому епізоду крадіжки пояснив, що 26.07.2015 року біля 23.00 години він проник на огороджену територію КП «Сількомунгосп», розташовану по вул.Леніна, 47 в с.Лиман, де з незамкненої кабіни автомобіля ГАЗ 53, який належить КП «Сількомунгосп» с.Лиман, таємно викрав флеш накопичувач «GOOD RAM» та флеш накопичувач «Transcend», а також двоє сонцезахисних окулярів, які належали потерпілому ОСОБА_5 . Все викрадене згодом було повернуто власнику.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 про обставини скоєння її неповнолітнім сином кримінальних правопорушень пояснити суду не могла, оскільки дізнались про них пізніше, зі слів потерпілих та працівників міліції.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованих йому діяннях, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями неповнолітнього обвинуваченого, його законного представника та дослідженням матеріалів кримінального провадження.

Так, винність неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 також підтверджується матеріалами кримінального провадження:

- витягами з кримінальних проваджень №0000352 від 01.07.2015 року, №0000413 від 27.07.2015 року, №0000420 від 30.07.2015 року (на 5 арк.);

- постановами про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 01.07.2015 року та від 31.07.2015 року /на 2 арк./

- заявою потерпілої ОСОБА_7 від 01.07.2015 року щодо скоєння кримінального правопорушення (на 1 арк.);

- розписками потерпілого ОСОБА_5 про отримання речових доказів на зберігання(на 2 арк.).

Таким чином, суд повно, усестороннє, об`єктивно аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази приходить до висновку, що умисні дії неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України, за кваліфікуючими ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом, поєднане з проникненням в сховище /по першому епізоду/, за ч.2 ст.185 КК України, за ознаками таємно викрадення чужого майна (крадіжка), скоєна повторно /по другому епізоду/ та за ч.3 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), скоєна повторно, поєднана з проникненням у сховище /по третьому епізоду/.

При обранні покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку вчинених ним кримінальних правопорушень та особу обвинуваченого у їх сукупності.

Також, суд враховує повне визнання вини обвинуваченим в судовому засіданні, його щире каяття у вчиненні кримінальних правопорушень, активне сприяння розкриттю злочинів, вчинення ним кримінальних правопорушень вперше, неповнолітній вік обвинуваченого, як на час вчинення кримінальних правопорушень, так і на час розгляду справи, посередню характеристику за місцем навчання обвинуваченого, добровільне відшкодування завданого збитку шляхом повернення майна по всім епізодам.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не виявлено.

З урахуванням вказаних обставин, ступеню тяжкості кримінальних правопорушень, суд, у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій, вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальному розмірі санкцій інкримінуємих йому статтей. При цьому, судом враховується відношення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 до вчиненого та наслідки вчинених кримінальних правопорушень, мотив, мета та спосіб вчинення злочинних діянь. При визначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів, суд керується нормами ст.70 КК України, визначивши остаточне покарання шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим покаранням.

Разом з тим, враховуючи всі пом`якшуючі обставини, а саме те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальні правопорушення в неповнолітньому віці та повністю відшкодував шкоду потерпілим, на думку суду, доцільним є звільнення останнього від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку, відповідно до ст.ст.75, 104 КК України не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.2,3 ч.1 ст.76 КПК України. Підстав для застосування до обвинуваченого ст.69 КК України з призначенням іншого, більш м`якого покарання, ніж передбачено санкціями інкримінуємих йому статтей, суд не вбачає.

Вказане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлялись.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.127-128, 368-371 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст. 289 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч.2 ст.185 КК України 1 (один) рік позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 ч.1 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і до відбування визначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Згідно ст.ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_10 від призначеного остаточного покарання з випробуванням на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.2,3 ч.1 ст.76 КК України, зобов`язавши останнього не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_10 обчислювати з 15 вересня 2015 року відповідно до ч.1 ст.165 КВК України.

Контроль за виконанням вироку покласти на кримінально-виконавчу інспекцію Татарбунарського РП Кілійського МВ КВІ УДПтСУ в Одеській області.

Речові докази у кримінальному провадженні: мопед моделі «ALPHA», флеш накопичувач «GOOD RAM» ємкістю 8 гігабайт, флеш накопичувач «Transcend» ємкістю 4 гігабайт, сонцезахисні окуляри та сонцезахисні окуляри «CARDEO» вважати повернутими за належністю.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України, копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено впродовж 30 днів з дня його проголошення, до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Суддя Семенюк