Справа № 10-233 Головуючий у І інстанції Машарова З.А.
Категорія 20.09.2011
УХВАЛА

Іменем України

" 20 " вересня 2011 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі :

головуючого - судді Шроля В.Р.

суддів Ященко І.Ю., Димарецького В.М.

з участю прокурора Мазурка Б.Ю.

адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляцією захисника ОСОБА_2 на постанову Білоцерківського міськрайсуду Київської області від 9 вересня 2011 року, якою щодо

ОСОБА_3, 25.07.1979

р.н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1

Брестської області Республіки Білорусь, гр. ОСОБА_4

ліки Білорусь, раніше не судимого, -

застосовано тимчасовий арешт строком на 30 діб до отримання запиту компетентних органів Республіки Білорусь про його видачу з утриманням в Київському СІЗО ДДУ з питань виконання покарань

в с т а н о в и л а :

Начальник Білоцерківськго МВ ГУ МВС України в Київській області звернувся до суду із поданням, погодженим із заст.прокура м. Біла Церква, про застосування тимчасового арешту на 30 діб у відношенні ОСОБА_3, який обвинувачується в скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.212( викрадення шляхом використанні комп»ютерної техніки), ч.1 ст.209 ( шахрайство) КК Республіки Білорусь до отримання клопотання запиту компетентних органів Республіки Білорусь про його видачу.

Задовольняючи подання і застосовуючи щодо ОСОБА_3 тимчасовий арешт строком на 30 діб до надходження запиту від компетентних органів Республіки Білорусь про його видачу, суд послався на вимоги ст.ст. 461,462 КПК України, положення Минської Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних, кримінальних справах» від 22.01.1993р. вважаючи обгрунтованим подання начальника Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області.

В апеляції захисник ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду і звільнити ОСОБА_3 з-під варти. Обгрунтовуючи апеляцію захисник послався на порушення судом при прийнятті рішення вимог Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах», норм кримінально-процесуального законодавства України та Європеської Конвенції «Про видачу правопорушників» .

Так, захисник вказав на те, що злочин за ст. 212 КК Республіки Білорусь у вчиненні 2.

якого підозрюється ОСОБА_3 кримінальним кодексом України не передбачений, а інкриміновані дії за ч.1 ст.209 КК Республіки Білорусь підпадають під дію ч.1 ст.190 КК України, санкція якої передбачає найбільш суворіше покарання у вигляді 3 років обмеження волі і не передбачає позбавлення волі. Крім того, апелянт зазначає, що оскільки згідно ст. 49 КК України строки давності притягнення до відповідальності сплили згідно ст. 57 Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» видача ОСОБА_3 не може бути здійснена.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_2, який підтримав апеляцію, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали судового розгляду та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція адвоката задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.61 вказаної Конвенції особа, видача якої потрібна, за клопотанням може бути узята під варту до одержання вимоги про видачу.

Згідно з вимогами ч.1 ст.461 КПК України затримання на території України особи, яка розшукується іноземною державою у зв»язку із вчиненням злочину, здійснюється органом дізнання.

Відповідно до ч.1 ст. 462 КПК України до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт на 40 діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.

З матеріалів вбачається, що ст. слідчим попереднього розслідування ВВС адміністрації Октябрьського району м. Гродно відносно ОСОБА_3 порушені кримінальні справи: 21.08.2008р. за ч.1 ст. 212 КК Республіки Білорусь ( викрадення шляхом використання комп»ютерної техніки), 22.08.2008р. за ч.1 ст.209 КК Республіки Білорусь(шахрайство).

7.10.2008р. ОСОБА_3 притягнутий в якості обвинувачення за вказаними статтями і в цей же день відносно нього застосований запобіжний захід у вигляді взяття під варту та оголошений розшук.

8.09.2011р. ОСОБА_3 був затриманий співробітниками Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області.

Повідомленням №5/301 від 8.09.2011р. начальника ВВС адміністрації Октябрьського району м. Гродно розшук відносно ОСОБА_3 і запобіжний захід у виді взяття під варту підтверджені.

8.09.2011р. начальник Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області звернувся до суду з поданням про застосування щодо ОСОБА_3 тимчасового арешту до отримання клопотання запиту компетентних органів Республіки Білорусь про його видачу.

При розгляді даного подання суд відповідно до вимог ст. 462 КПК України встановив особу затриманого, заслухав пояснення ОСОБА_3, перевірив наявність протоколу затримання, документи, що містять дані про вчинення ОСОБА_3 злочину на території іноземної держави Білорусі та обрання щодо нього запобіжного заходу

3.

компетентним органом Білорусі, документи, що підтверджують особу ОСОБА_3.

Колегія суддів вважає, що, рішення суду про задоволення подання про застосування щодо ОСОБА_3 тимчасового арешту до отримання клопотання запиту компетентних органів Республіки Білорусь про його видачу, прийняте з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства та положень Минської конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 22.01.1993р. , а тому є законним і обгрунтованим.

Доводи апеляції щодо незаконності постанови суду з посиланням на ст. 60 Конвенції та ст. 451 КПК України є безпідставними, оскільки зазначені норми регулюють взяття під варту для видачі особи( екстрадиційний арешт), а не взяття під варту або затримання до одержання вимоги про видачу( тимчасовий арешт) як у даному випадку.

Також не грунтуються на законі намагання захисника втягнути суд у перевірку законності видачі ОСОБА_3 іншій державі на стадії вирішення питання про тимчасовий арешт.

Відповідно до ст. 465 КПК України екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі особи, проводиться центральним органом або за його дорученням прокуратурою області, який відповідно до ст. 467 КПК України приймає рішення про видачу особи або відмову у видачі іноземній державі і дане рішення може бути оскаржене до суду який перевіряє законність винесеного рішення.

Доводи апеляції про те, що злочин за ст. 212 КК Республіки Білорусь у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 кримінальним кодексом України не передбачений, а тому це не є підставою для застосування тимчасового арешту є необгрунтованими, оскільки з пред»явленого ОСОБА_3 обвинувачення за вказаною статтею вбачається, що він обвинувачується у вчиненні викрадення майна громадян, за що в Українському законодавстві також передбачена кримінальна відповідальність.

Безпідставними є і доводи апеляції щодо закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки встановлено, що ОСОБА_3 перебував у розшуку, а відповідно до ч.2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду.

За таких обставин апеляція захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 382 КПК України колегія суддів,-

У х в а л и л а :

Апеляцію захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського місьрайонного суду Київської області від 9 вересня 2011 року, якою щодо ОСОБА_3 застосовано тимчасовий арешт строком на 30 діб до надходження запиту Республіки Білорусь про його видачу -залишити без зміни.

Судді підписи

З оригіналом згідно __________________ суддя І.Ю. Ященко