Справа № 734/2296/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/864/2015
Категорія - ст.121 ч.1 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження № 0000294 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 травня 2015 року за апеляційною скаргою законного представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 31 серпня 2015 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта середня

спеціальна, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який вчинив суспільно небезпечне діяння передбачене ч.1 ст.121 КК України

За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника - адвоката ОСОБА_9

законного представника підозрюваного ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 31 серпня 2015 року відносно ОСОБА_7 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

Приймаючи дане рішення суд першої інстанції мотивував його тим, що ОСОБА_7 09 травня 2015 року близько 01 год. 15 хв., перебуваючи на перехресті вулиць Леніна та пр. Миру в с. Хрещате Козелецького району Чернігівської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, з метою нанесення тяжких тілесних ушкоджень, саморобним господарсько-побутовим ножем завдав ОСОБА_10 один удар в область правої половини грудної клітки, один удар в область лівої половини грудної клітки та один удар в область лівого плечового суглобу. Такими діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_10 , за висновком судово-медичного експерта № 41 від 12 червня 2015 року, тілесні ушкодження у вигляді однієї колото-різаної рани правої половини грудної клітки, проникаючої в плевральну та черевну порожнину, з ушкодженням діафрагми, печінки та сальника, однієї колото-різаної рани лівої половини грудної клітки, проникаючої в плевральну порожнину, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, однієї колото-різаної рани лівого плечового суглобу, що відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

З висновку судово-психіатричної експертизи № 161 від 7 липня 2015 року вбачається, що ОСОБА_7 страждає стійким хронічним психічним розладом: шизофренія, параноїдна форма, безперервно-прогредієнтний тип перебігу, виражений апатико-дисоціативний дефект і не може усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними. За своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом. Виявлений розлад, як свідчить медична документація, дебютував у 2011 році. У період інкримінованих дій, ОСОБА_7 також перебував в хворобливому стані, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.240-242 т.1).

Провівши судовий розгляд справи в порядку, передбаченому ст. 512 КПК України, а саме перевіривши усі докази, що доводять чи спростовують вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння та дослідивши інші обставини, що мають істотне значення для кримінального провадження, суд першої інстанції прийшов до висновку, що суспільно-небезпечне діяння, яке інкримінується ОСОБА_7 , яке передбачене ч.1 ст.121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, - мало місце.

Врахувавши обставини скоєння даного кримінального правопорушення, його тяжкість, особу підозрюваного та висновок судово-психіатричної експертизи, суд прийшов до висновку про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

На вказану ухвалу суду законний представник ОСОБА_7 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду змінити, застосувавши до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Апеляційні вимоги представник підозрюваного мотивує тим, що при винесенні ухвали мало місце неповнота судового розгляду, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що судом були безпідставно відхилені клопотання про допит певних осіб для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного та справедливого рішення. Посилається на те, що судом було відхилено клопотання про виклик лікаря судово-медичного експерта, який проводив судово-медичну експертизу тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та виявив не всі тілесні ушкодження наявні на його тілі, які в подальшому були зафіксовані лікарями психіатрами під час госпіталізації ОСОБА_7 до ТМО «Психіатрія» у м. Києві, на підставі того, що є інше кримінальне провадження, де потерпілим є ОСОБА_7 .

Зауважує, що судом було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про допит експерта, який проводив судово-психіатричну експертизу посилаючись на те, що змінились обставини скоєння злочину, а саме те, що його скоєння було викликано неправомірними діями потерпілого та з метою встановлення чи змінився б за таких обставин висновок, в частині госпіталізації підзахисного до закладу із звичайним наглядом, а не з посиленим.

Вказує, що обставини провадження судом першої інстанції досліджувалися поверхнево, експерти не допитувалися, не були взяті до уваги показання свідка ОСОБА_11 і як наслідок мала місце неповнота судового розгляду, що є підставою для зміни судового рішення.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, ухвала суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 - не оскаржена.

У запереченнях законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 і прокурор прокуратури Козелецького району Чернігівської області ОСОБА_12 , вважаючи доводи апеляційної скарги законного представника підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_6 безпідставними, просять ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 31 серпня 2015 р. щодо ОСОБА_7 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку законного представника ОСОБА_7 ОСОБА_6 та захисника, які підтримали апеляційні вимоги, думку прокурора про законність ухвали суду, вивчивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, яке згідно діючого законодавства відноситься до категорії тяжких злочинів.

Згідно ч.4 ст.94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу із посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах посиленого нагляду.

Посилання законного представника ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції допущено неповноту судового слідства у зв`язку із відхиленням клопотання про допит експерта, який проводив судово-психіатричну експертизу, показання якого має значення для правильного вирішення справи, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, суд 1 інстанції, з урахуванням думки сторін судового провадження, вирішив про недоцільність виклику до суду експерта, так як висновок експертизи не викликає сумнівів у його достовірності.

Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» визначаючи відповідно до частин 3-5 ст.94 КК України, тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч.1 ст.94 КК) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

З висновку судово-психіатричної експертизи №161 від 07.07.2015 року вбачається, що ОСОБА_7 страждає стійким хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, безперервно-прогредієнтний тип перебігу, виражений апатико-дисоціативний дефект (МКХ-10 : F 20.00), не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції вимоги кримінального закону та роз`яснень Верховного Суду України щодо застосування примусових заходів медичного характеру дотримався в повному обсязі, при цьому судом враховано суспільну небезпеку вчиненого діяння, суспільну небезпеку особи підозрюваного ОСОБА_7 , його психічний стан та висновок спеціалістів щодо необхідності госпіталізації неосудного до психіатричного закладу з посиленим наглядом..

Враховуючи, що апеляційний суд може переглядати кримінальне провадження тільки в межах апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що в апеляційний скарзі не ставиться питання про неправильну кваліфікацію дій неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Крім того колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дуже ретельно дослідив обставини кримінального правопорушення, ретельно допитавши всіх учасників події та надав їх свідченням правильну юридичну оцінку.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, оскільки законний представник підозрюваного ОСОБА_6 не навів достатніх даних, які б давали підстави для задоволення апеляційних вимог, а наведені доводи спростовуються матеріалами кримінального провадження та є необґрунтованими.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування постановленого у даному провадженні рішення, яке вважає законним та обґрунтованим

Керуючись ст. 94 КК України , ст.ст.404, 405, 418, 419, КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_6 в інтересах неосудного ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 31 серпня 2015 року, якою відносно ОСОБА_7 застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим режимом - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4