Справа № 742/3739/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/957/2015
Категорія - ч.2 ст.186, ч.1 ст.309 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2015 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.309 КК України та призначено йому покарання за ч.2 ст.186 КК у виді позбавлення волі строком на 4 роки, за ч.1 ст.309 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначено засудженому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави витрати понесені на оплату вартості експертизи в сумі 384 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, 23 липня 2015 року близько 20 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у дворі приватного господарства за адресою: АДРЕСА_1 , під час побутової сварки зі своєю матір`ю потерпілою ОСОБА_9 , штовхнув останню обома руками в груди, від чого потерпіла упала на асфальтове покриття на правий бік. Коли потерпіла піднялась, ОСОБА_6 , не заспокоюючись, знову своїми руками почав штовхати потерпілу та хватати за руки, заподіяв таким чином потерпілій легкі тілесні ушкодження, після чого з корисливих мотивів, шляхом ривка, зірвав з шиї матері та відкрито заволодів золотим ланцюжком 585 проби вагою 7,05 г вартістю 6630 грн. 53 коп. та золотим хрестиком 585 проби вагою 1,87 г. вартістю 1758 грн. 74 коп., а всього відкрито заволодів майном належним потерпілій на загальну суму 8389 грн. 27 коп., після чого з викраденим з місця вчинення злочину зник.

17 серпня 2015 року працівники міліції, під час огляду господарства за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_10 виявили і вилучили особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 11,163 г., яку ОСОБА_6 незаконно придбав і незаконно зберігав за місцем свого проживання без мети збуту.

Не погоджуючись з рішенням суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та винести новий, яким призначити покарання з умовним терміном або нижче нижчої межі санкції інкримінованого йому злочину.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що порушено його конституційні права на захист, оскільки ніякі докази у судовому засіданні не розглядались. Обвинувачення за ч.1 ст.309 КК України вважає недоведеним і таким, що базується на доказах, які є недопустимими. Також вважає, що суд не в повному обсязі дослідив та прийняв до уваги обставини, що пом`якшують покарання. Повністю визнає вину за ст.186 КК України та глибоко розкаюється.

Прокурор подав письмові заперечення проти апеляційної скарги, в яких просить залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції розглядав кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України та визнав недоцільним досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги обвинуваченого з приводу порушення його конституційного права на захист, оскільки ніякі докази у судовому засіданні не розглядались, адже, як вбачається із звукозапису судового засідання, на початку судового розгляду суддя роз`яснив учасникам судового розгляду наслідки розгляду справи за ч.3 ст.349 КПК України, з чим обвинувачений погодився і ніяких заперечень з цього приводу від нього не надійшло.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що він повністю визнає свою вину у в`янення кримінальних правопорушень.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч.2 ст.186, ч.1 ст.309 КК України , як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого та як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, відомості про особу обвинуваченого, посередні характеристики за місцем проживання,

обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та призначив покарання ближче до нижчої межі санкцій інкримінованих йому статей.

З огляду на вимоги ст. 65 КК України та враховуючи позицію потерпілої, яка наполягала на призначенні покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання, яке призначено обвинуваченому ОСОБА_6 відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, даним, що характеризують його особу, та всім обставинам вказаного кримінального правопорушення і є справедливим.

Підстав для призначення покарання ОСОБА_6 із застосуванням ст. 69, 75 КК України, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4