Дата документу Справа № 316/230/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №316/230/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/160/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2016 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури м. Енергодара Запорізької області на вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 07 жовтня 2015 року, яким обвинуваченого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоукраїнка, Кам`янсько-Дніпровського району, Запорізької області, громадянина України, освіта середня, розлученого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

засуджено за ч.1 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі; за ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід не обирався.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 400 грн.

Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_7 засуджено за те, що він 05.01.2015 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на території розташованій по вул. Радянській, 24-А у м. Енергодар, Запорізької обл., з тильної сторони кафе - бара «Борисфен», шляхом вільного доступу таємно викрав жіночу сумку, чорного кольору, вартістю 200 грн, в якій знаходився жіночий гаманець, червоного кольору, вартістю 50 грн., грошові кошти у сумі 100 грн., паспорт на ім`я громадянина України ОСОБА_10 , а також банківські картки на ім`я ОСОБА_10 , AT «ОТПбанк», ПАТ КБ «Приватбанк», «Юнікредитбанк», які для потерпілої матеріальної цінності не несуть, з якими з місця вчинення злочину зник, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 350 грн.

Крім того, 07.01.2015 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у спальній кімнаті квартири АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу з жіночого гаманця таємно викрав пенсійну картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_11 , з метою подальшого заволодіння грошовими коштами. Після чого, того ж дня продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 використовуючи викрадену пенсійну банківську картку, шляхом зняття з неї грошових коштів у банкоматі ПАТ КБ «Приватбанк», розташованому по бульвару Каштановий, 18 викрали грошові кошти у розмір: 800 грн. Продовжуючи свій злочинний умисел, того ж дня використавши картку потерпшої викрав разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 грошові кошти у розмірі 100 грн., які зняв з банкомату за адресою: АДРЕСА_4 . Викрадені кошти у загальному розмірі 900 грн. ОСОБА_7 розподілив між собою та вищезазначеними особами, а саме передав 450 грн. ОСОБА_13 та 450 грн. витратив разом з ОСОБА_12 чим спричинили потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 900 гривень.

В апеляції прокурор, не оспорюючи обставин справи, доведеність вини та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, оскільки призначене покарання, не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та постановити новий вирок яким засудити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. За вчинений злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. За правилами призначення покарання відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання ОСОБА_7 з іспитовим строком на 2 роки. Покласти на ОСОБА_7 зобов`язання передбачені п. 2, З, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Задовольнити цивільний позов Потерпілої ОСОБА_10 у розмірі 350 грн. та стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_14 грошові кошти у розмірі 350 грн.

Визнати обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України вчинення кримінального правопорушення (злочину) щодо особи похилого віку.

У судовому засіданні апеляційної інстанції суд заслухав доповідь судді щодо вироку, ким і в якому обсязі він оскаржений та основних доводах апеляції; прокурора, в т. ч. в судових дебатах, який підтримав апеляцію та наполягав на скасуванні вироку суду першої інстанції і постановленні нового вироку; обвинуваченого ОСОБА_7 , в т. ч. в судових дебатах і останньому слові, який заперечував проти задоволення апеляції прокурора, перевіривши матеріали справи, колегія судів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню часково, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні злочину зазначеного у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 за епізодом крадіжки від 05.01.2015 року у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового розгляду не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За епізодом крадіжки від 07.01.2015 року доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.1, 2 ст.185 КК України.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєні ним правопорушення. При цьому суд врахував ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, та дані про особу винного, який характеризується посередньо, являється особою не маючою судимості, активне сприяння розкриттю злочину, його відношення до скоєного.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що виправлення і перевиховання ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, з призначенням покарання, вказаного у вироку суду, що буде необхідним і достатнім для попередження вчинення ним вподальшому нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, у супереч вимог ст. 129 КПК України, судом під час винесення вироку взагалі не розглянутий цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 , яка свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та від них не відмовлялась.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_10 визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, докази на підтвердження вказаного кримінального правопорушення у судовому засіданні не досліджувались.

Вищезазначене не враховано Енергодарським міським судом при призначенні вироку.

З урахуванням зазначеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 420 КПК України, колегія суддів, -
ЗАСУДИЛА:
Апеляцію прокурора задовольнити частково.

Вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 07 жовтня 2015 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 , якого засуджено за ч.1,2 ст.185 КК України, змінити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_14 грошові кошти у розмірі 350 грн.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяця з моменту проголошення вироку.

Головуючий:
Судді: