Дата документу 18.08.2015

Справа № 334/5311/15-к
Провадження № 1-кп/334/438/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002812 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, маючого середню освіту, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2003 року народження, не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 14.01.2014 року Вільнянським р/с Запорізької області за ст.190 ч.1, 27-369 ч.2 до 3 років позбавлення волі, з випробувальним строком на 2 роки. 22.05.2014 звільнений по амністії; 23.06.2014 р. Ленінським р/с м. Запоріжжя за ст.309 ч.1 КК України до штрафу у сумі 850 грн.;

у вчиненні злочинів, передбачених ст. 389-1 КК України,

встановив:

06.06.2014 року, між прокурором прокуратури Ленінського району м.Запоріжжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за № 0002051 за обвинуваченням за ст.309 ч.1 КК України була укладена угода, яка була затверджена 23.06.2015 року вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя. ОСОБА_4 було визнано винним у скоєні злочину, передбаченому ст.309 ч.1 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у сумі 850 грн.

В судовому засіданні при оголошенні вироку ОСОБА_4 був присутній, про призначення вказаного покарання та необхідність його виконання знав достовірно, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_4 у розписці, де йому було роз`яснено вимоги законодавства щодо кримінальної відповідальності за ухилення від сплати штрафу за вироком суду.

Відповідно ч.1 ст.26 Кримінально-виконавчого кодексу України, ОСОБА_4 зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це суд шляхом представлення документа про сплату штрафу.

Але, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про обов`язок у місячний строк сплатити штраф, нехтуючи рішенням суду, маючи доходи з неофіційного місця роботи та можливість сплатити штраф, ухилився від його сплати.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та суду показав, що, спочатку він не міг сплатити штраф, т.я. не було коштів, тоді влаштувався на роботу, але штраф так і не сплатив своєчасно. Після порушення кримінальної справи штраф сплатив.

З матеріалами справи обвинувачений, інші учасники судового розгляду, ознайомлені у повному обсязі, обвинувачений визнає усі докази, що є у справі, учасники судового розгляду не оспорюють кваліфікації дій обвинувачених органом досудового розслідування, у скоєному щиро розкаюється. Отримавши показання обвинуваченого, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України,суд визнав недоцільним дослідження інших доказів.

Винуватість обвинуваченого підтверджується як його визнавальними показаннями, даними як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні, а також тими доказами, що були зібрані органом досудового розслідування і які обвинувачений визнав в судовому засіданні відповідно до положень ст. 349 КПК України.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст.389-1 КК України умисне невиконання засудженим угоди про визнання винуватості.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, суд зобов`язаний призначити покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене особі покарання має бути необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, суд враховує що скоєне ОСОБА_4 правопорушення відноситься до злочину невеликої тяжкості, тяжких наслідків після якого не настало. Суд також враховує особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, перебуває на диспансерному обліку в КУ «Запорізький обласний наркологічний диспансер», має на утриманні неповнолітню дитину 2003 року народження. У справі наявні обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: щире розкаяння у вчиненому, повне визнання вини і її усвідомлення. Враховуючи викладені обставини справи, з урахуванням особи винного, суд вважає, що є підстави для застосування ст.75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.389-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням на один рік, якщо він на протязі іспитового строку не вчинять нового злочину, виконають покладені на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язки.

В порядку ст.76 КК України, зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1