АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/740/15 Справа № 697/1075/15-к Категорія: ч.2 ст.389 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаряОСОБА_5
прокурораОСОБА_6
обвинуваченогоОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_8 на вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.06.2015 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Келеберда, Канівського району, Черкаської області, громадянин України, українець за національністю, з середньою освітою, не працюючий, розлучений, маючий на утриманні малолітню дитину, раніше судимий: 21.09.2004 року Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч.ч.1, 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; 06.11.2008 року Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст.121 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 07.09.2011 року; 18.11.2014 року Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч.1 ст.125 КК України до 200 годин громадських робіт, проживаючий за адресою: Черкаська область, Канівський район, с. Келеберда, -

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.389 КК України та якому призначено покарання у виді 2 місяців арешту.

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно з вироком ОСОБА_7 будучи засудженим 18.11.2014 року Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч.1 ст.125 КК України з призначенням покарання у виді 200 годин громадських робіт, який вступив в законну силу 18.12.2014 року, будучи зареєстрованим в с. Келеберда, Канівського району, Черкаської області та зобов`язаним у вільний від роботи час безоплатно виконувати суспільно корисні роботи згідно графіків Келебердянської сільської ради на січень-квітень 2015 року, починаючи з 27.01.2015 року, будучи двічі ознайомленим КВІ Канівського МРП 27.01.2015 року та 06.04.2015 року з порядком відбування покарання у виді громадських робіт, в період часу з 27.01.2015 року по 27.02.2015 року згідно графіку Келебердянської сільської ради, відбув лише 96 годин суспільно корисних робіт та у подальшому, починаючи з 02.03.2015 року діючи умисно, припинив відпрацьовувати призначені судом громадські роботи, ухиляючись від відбування покарання, шляхом неявки до Келебердянської сільської ради для виконання громадських робіт та без повідомлення КВІ Канівського МРП змінив місце свого проживання, тобто протягом двох місяців систематично не з`являвся на виконання громадських робіт без поважних причин, чим порушив обов`язки, порядок та умови відбування покарання і, станом на 26.05.2015 року, не відбув 104 години громадських робіт призначених згідно вироку суду.

Не погодившись з вироком, заступник прокурора Черкаської області ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не заперечуючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та істотного порушенням вимог кримінального процесуального закону і ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст.389 КК України до 2 місяців арешту, на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання, призначеного за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18.11.2014 року у виді 104 годин громадських робіт, що відповідно до ст.72 КК України становить 13 днів арешту, та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 2 місяців 13 днів арешту.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечив проти апеляційної скарги прокурора, але просив застосувати до нього штраф, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.389 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених в порядку ч.3 ст.349 та ніким не оскаржується.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи те, що апеляційних скарг на вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.06.2015 року в частині кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , а також доведеності його вини, до апеляційного суду не надходило, то й апеляційний перегляд вироку в цій частині не проводиться.

Згідно з вимогами ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції вищезазначені вимоги не виконав.

При призначені покарання обвинуваченому судом першої інстанції безпідставно не було враховано не відбуту частину покарання у виді 104 годин громадських робіт за попереднім вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18.11.2014 року та не призначено покарання на підставі ст. 71 КК України, чим допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до неправильного призначення покарання.

Відповідно до положень п.4 ч.1 та ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування вироку суду першої інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами п.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.06.2015 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання необхідно скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Враховуючи відсутність апеляційних скарг в частині кваліфікації дій обвинуваченого, а також доведеності його вини, колегія суддів вважає доведеним, що ОСОБА_7 , будучи засудженим 18.11.2014 року вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області за ч.1 ст.125 КК України з призначенням покарання у виді 200 годин громадських робіт, який вступив в законну силу 18.12.2014 року, будучи зареєстрованим в с. Келеберда, Канівського району, Черкаської області та будучи зобов`язаний у вільний від роботи час безоплатно виконувати суспільно корисні роботи згідно графіків Келебердянської сільської ради на січень-квітень 2015 року, починаючи з 27.01.2015 року, будучи двічі ознайомленим КВІ Канівського МРП 27.01.2015 року та 06.04.2015 року з порядком відбування покарання у виді громадських робіт, в період часу з 27.01.2015 року по 27.02.2015 року згідно графіку Келебердянської сільської ради відбув лише 96 годин суспільно корисних робіт та у подальшому, починаючи з 02.03.2015 року діючи умисно, припинив відпрацьовувати призначені судом громадські роботи, ухиляючись від відбування покарання, шляхом неявки до Келебердянської сільської ради для виконання громадських робіт та без повідомлення КВІ Канівського МРП змінив своє місце проживання, тобто протягом двох місяців систематично не з`являвся на виконання громадських робіт без поважних причин, чим порушив обов`язки, порядок та умови відбування покарання і, станом на 26.05.2015 року, не відбув 104 години громадських робіт призначених згідно рішення суду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів кваліфікує за ч.2 ст.389 КК України як ухилення від відбування громадських робіт, особою засудженою до цього покарання.

Відповідно до п.п. 3, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо), а досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

За таких обставин, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 колегія суддів відповідно до положень ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке законом віднесено до кримінальних правопорушень невеликої тяжкості, обставини вчинення кримінального правопорушення та його наслідки, особу обвинуваченого, який будучи неодноразово судимим (а.м.д.к.п. 45-46), за місцем проживання характеризується посередньо (а.м.д.к.п. 44), на обліку у лікаря-нарколога не перебуває (а.м.д.к.п. 49), його вік (а.м.д.к.п. 43), стан здоров`я, враховуючи пом`якшуючу покарання обставину (щире каяття та сприяння розкриттю кримінального правопорушення) та обтяжуючу покарання обставину (рецидив злочинів), колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді арешту на певний строк, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи, що вищевказане кримінальне правопорушення ОСОБА_7 вчинив до повного відбуття покарання за попереднім вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18.11.2014 року, колегія суддів вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити покарання за ст.71 КК України за сукупністю вироків.

Оскільки вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18.11.2014 року ОСОБА_7 було призначене покарання у виді громадських робіт, а за даним вироком призначається покарання у виді арешту, тобто покарання є різні за своїм видом, враховуючи положення ст.72 КК України, обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання необхідно призначити у виді арешту, перевівши покарання у виді громадських робіт на покарання у виді арешту у відповідності 1 дню арешту відповідає 8 годин громадських, що в розрахунку 104 години громадських робіт відповідає 13 дням арешту.

Підстав для застосування ОСОБА_7 положень ст.69 та ст.75 КК України, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» та ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.06.2015 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді двох місяців арешту.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання, призначеного за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18.11.2014 року, у виді 104 годин громадських робіт, що відповідно до ст.72 КК України становить 13 днів арешту та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 2 місяців 13 днів арешту.

Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання термін його перебування під вартою з 23.06.2015 року по 21.08.2015 року.

В решті вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.06.2015 року залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий
Судді