Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 1-348/2010
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2010 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Вознюка С.М.,

при секретарі Височин Ю.В.,

за участю прокурора Дідорук С.І., потерпілого ОСОБА_1, та свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, працюючого комплектувальником ТОВ «Квіза Трейд», військовозобовязаного, проживаючого та зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_4, -

у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5, 14.11.2009 року близько 00.15 год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходився неподалік від будинку культури, розташованого по вул. Леніна, 8 в с. Щасливе Бориспільського району Київської області.

В цей час ОСОБА_5 зустрів потерпілого ОСОБА_1, який також перебував в стані алкогольного сп'яніння і знаходився поблизу будинку культури. В зв'язку з тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 перебували в стані алкогольного сп'яніння, то між ними виникла словесна суперечка, через те, що ОСОБА_1 чіплявся до відвідувачів будинку культури, а ОСОБА_5 з приводу цього зробив йому зауваження. На зауваження ОСОБА_5, потерпілий ОСОБА_1 відповів нецензурною лайкою, після чого ОСОБА_5, діючи умисно та на ґрунті особистих неприязних стосунків до потерпілого, які виникли між ними у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 образив його, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому умисно завдав останньому близько п'яти ударів кулаками рук в область обличчя та близько трьох ударів в область грудей.

В результаті нанесених ОСОБА_5 ударів, потерпілому ОСОБА_1 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із забоями м'яких тканин обличчя, струсом головного мозку, переломом правої тім'яної кістки, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 08.06.2010 року №93д відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя в момент їх заподіяння (п.2.1.3. п.п. "а", "б" Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень), та забій грудного відділу хребта, який згідно цього ж висновку судово-медичної експертизи відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Такі дії ОСОБА_5 органи досудового слідства кваліфікували за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

В справі потерпілим ОСОБА_1 заявлено цивільний позов щодо стягнення з ОСОБА_5 3000 грн. на відшкодування матеріальних витрат та 4000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю, щиро розкаявся, а цивільний позов не визнав зважаючи на завищення розміру заявлених вимог, та просив задовольнити його в межах доведеного матеріалами справи.

Крім особистого визнання своєї вини підсудним, скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, доводиться зібраними у справі доказами та показами потерпілого, показами допитаних в судовому засіданні свідків, та оголошеними в судовому засіданні показами свідків, що були допитані на досудовому слідстві.

Необхідності повторного виклику свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання та їх допит судом визнано недоцільним зважаючи на позицію підсудного щодо визнання ним своєї вини у скоєнні злочину, а також те, що вказані свідки не були безпосередніми очевидцями заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та не можуть надати показів що стосуються заявлених потерпілим позовних вимог. Крім того, ОСОБА_6 своє покази надані на досудовому слідстві підтримав про що свідчить відповідна письмова заява, ОСОБА_7 на момент розгляду справи перебував в лікарні на стаціонарному лікуванні, а свідок ОСОБА_8 не розшуканий. До того ж після оголошення показів вказаних свідків в судовому засіданні у учасників процесу додаткових запитань, що б свідчило про обовязковість участі ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, до вказаних осіб не було. Тому суд вважав за можливе обмежитись оголошенням показів таких свідків в судовому засіданні.

Під час судового розгляду ОСОБА_5 надав покази, згідно яких 13.11.2009 року він, в вечірній час зайшов до бару "Радомишль", що розташований в с. Щасливе Бориспільського району, де випив трохи горілки, а в подальшому пішов на дискотеку, що відбувалась в будинку культури с. Щасливе, де він проводив свій вільний час з друзями. Через деякий час до приміщення будинку культури зайшов невідомий чоловік, як в подальшому йому стало відомо, що це був ОСОБА_1 На нього він звернув увагу оскільки потерпілий почав словесно чіплятись до дівчат, які були неподалік від нього. Після чого він зробив йому зауваження, але ОСОБА_1 на нього відреагував негативно і почав висловлюватись в його адресу нецензурною лайкою після чого між ними відбувся конфлікт. В ході даного конфлікту він п'ять разів ударив кулаками рук по його обличчю і ще близько трьох ударів наніс кулаками рук по його грудній клітині. Від отриманих ударів чоловік впав на землю і більше він його не чіпав, а пішов звідти додому разом зі знайомою ОСОБА_3, яка під час конфлікту намагалась його заспокоїти. Пізніше через кілька днів він від мешканців с. Щасливе дізнався, що потерпілого якого він побив відвезли в лікарню.

Свою вину у скоєному визнав повністю, у скоєному розкаявся та виявив бажання відшкодувати заподіяні ним збитки, однак з урахуванням свого матеріального становища, оскільки отримує невеликий заробіток.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав свої покази, надані на досудовому слідстві, зазначив, що дійсно його побив ОСОБА_5, внаслідок чого він опинився в лікарні, де лікувався та витрачав свої гроші. Однак Причини конфлікту вказав інші, які виразились в негативному ставленні ОСОБА_5 до його особистості з хуліганських мотивів. Також зазначив, що після побиття не зміг знайти свого мобільного телефону, а тому вважає, що йому з цього приводу ОСОБА_5 заподіяно додаткові матеріальні збитки, грошовий вираз яких він просив стягнути з підсудного. Вказав, що під час бійки з ОСОБА_5 він перебував один, а його знайомі, які прийшли з ним кудись розійшлись. Визнав факт свого перебування в стані алкогольного сп'яніння при виникненні конфлікту з ОСОБА_5

Суд вважає, що причини конфлікту органами досудового слідства встановлені правильно, оскільки вони збігаються з показами підсудного, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, які кожен окремо зазначили, що ОСОБА_5 застосував до ОСОБА_1 фізичну силу у зв'язку з тим, що останній чіплявся до знайомих дівчат із сусіднього села, й при цьому перебував в пяному стані. При цьому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також були свідком нанесення ОСОБА_1 ОСОБА_5 не менше двох ударів рукою в область голови, а ОСОБА_2 свідком виниклого конфлікту між підсудним та потерпілим. Крім того, зазначені свідки не бачили, щоб у ОСОБА_1 був мобільний телефон, а також не чули про те, щоб хтось його находив. Також, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, як працівники будинку культури, підтвердили ту обставину, що ОСОБА_1 до закладу з приводу втрати мобільного телефону не звертався.

Згідно оголошених показів ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 45-50), останні не були очевидцями обставин побиття ОСОБА_1, і їм стало відомо про обставини побиття ОСОБА_1 лише зі слів останнього та мешканців села Щасливе. При цьому, в наданих на досудовому слідстві показах відсутні будь-які вказівки на скарги потерпілого щодо втрати ним мобільного телефону.

Крім оголошених показів та показів, наданих в судовому засіданні, вина ОСОБА_5 додатково підтверджується матеріалами кримінальної справи, а саме: протоколом очної ставки між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в ході якої ОСОБА_5 підтвердив, що він дійсно 14.11.2009 року заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_1М (а.с. 54); протоколом відтворення обстановки та обставин події з фотоілюстрацією від 31.05.2010 року в ході якого ОСОБА_5 розповів про обставини заподіяння ним тілесних ушкоджень ОСОБА_1 та кількість нанесених ударів (а.с.58-59); висновком судово-медичної експертизи від 08.06.2010 року №93д, згідно якого потерпілому ОСОБА_1 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із забоями м'яких тканин обличчя, струсом головного мозку, переломом правої тім'яної кістки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя в момент спричинення, а також заподіяно тілесні ушкодження у вигляді забою грудного відділу хребта, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я (а.с. 62-63), тощо.

Зазначені покази та висновки експертизи є доказами заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому саме ОСОБА_5, та виключають можливість їхнього заподіяння іншою особою, про що вказував ОСОБА_1 при повідомленні про злочин.

Враховуючи покази підсудного, потерпілого та свідків, та дослідивши всі матеріали кримінальної справи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 в інкримінованому органами досудового слідства злочині доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 121 КК України кваліфіковані правильно, оскільки останній вчинив умисні дії, які виразились у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_1, небезпечних для життя в момент заподіяння їх.

Призначаючи покарання за вчинений ОСОБА_5 злочин, враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення, дані про особу підсудного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання, у звязку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання ОСОБА_5 кримінального покарання в межах санкції ч.1 ст. 121 КК України.

Санкцією ч.1 ст. 121 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років.

Визнання вини підсудним, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину суд визнає обставинами, які помякшують його відповідальність.

Обтяжуючою відповідальність ОСОБА_5 обставиною суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного спяніння, оскільки зазначене знайшло своє підтвердження під час судового слідства у справі.

Інших обставин, що обтяжують відповідальність підсудного судом не встановлено, про них не зазначив і прокурор по справі.

Судом при призначенні покарання також враховано, що ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується як особа, яка спиртними напоями не зловживає та позитивно характеризується (а.с. 87). Підсудний раніше не судимий (а.с. 85), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 89-90).

Однак вказані обставини суд вважає недостатніми для застосування положень ст. 69 КК України та призначення покарання менше від мінімального покарання, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, проте вважає їх достатніми для призначення покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, який слід визначити, зважаючи на характеристику підсудного, відношення останнього до скоєного ним, строком на 2 роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення підсудного та попередження скоєння ним нових злочинів.

При вирішення цивільного позову ОСОБА_1 суд враховує вимоги ст.ст. 28 та 328 КПК України та ст.ст. 1167, 1187 ЦК України та положення постанов Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику про відшкодування морально (немайнової) шкоди».

З урахуванням вказаних норм та вимог, суд вважає доведеними вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди на суму 3000 грн., оскільки це підтверджується матеріалами кримінальної справи, а також тим, що ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що потребували додаткового лікування для відновлення свого здоров'я. Самі тілесні ушкодження носились в присутності інших осіб, що свідчить про приниження честі та гідності потерпілого. Суд вважає, що такими діями ОСОБА_5 наніс ОСОБА_1 психологічну травму. В іншій частині вимоги потерпілого є необґрунтованими та належним чином не вмотивованими, а тому суд вважає за можливе обмежитись зазначеним розміром відшкодування моральної шкоди, як такого що відповідає ступеню тяжкості заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_1

Підлягає також частковому задоволенню вимога ОСОБА_1 щодо стягнення з підсудного розміру матеріальних збитків, які повязані з проходженням лікування на суму 716 грн. 71 коп., що підтверджується касовими квитанціями (556 грн. 71 коп.) та договором добровільного медичного страхування (160 грн. страховий платіж), (а.с. 116-118).

Крім того, під час розгляду справи в суді не знайшло свого підтвердження і те, що ОСОБА_1 заподіяно матеріального збитку у вигляді вартості зниклого мобільного телефону, оскільки на досудовому слідстві відповідних заяв з боку потерпілого не було, а під час судового слідства такі покази ОСОБА_1 також не знайшли свого підтвердження, а тому суд їх розцінює критично.

Щодо заявлених вимог про стягнення заподіяних матеріальних збитків в іншій частині, - суду відповідних допустимих та належних доказів їх здійснення ОСОБА_1 не надано, а тому в цій частині йому слід відмовити за їх недоведеністю.

При вирішенні питання про речові докази, суд враховує, що останніх у справі не виявлено.

Судових витрат по справі не встановлено, про них не зазначив і прокурор.

Згідно постанови слідчого від 08.06.2010 року на майно ОСОБА_5 накладено арешт (а.с. 81), який підлягає залишенню з метою забезпечення позову ОСОБА_1

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу, то суд вважає за можливе залишити підсудному його у виді підписки про невиїзд до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 28, 322, 323, 324, 328 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (пять) років.

Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 2 (два) роки, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України, наступних обовязків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично зявлятися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Контроль за поведінкою ОСОБА_5 покласти на органи виконання покарань за місцем проживання засудженого.

Іспитовий строк ОСОБА_5 рахувати з моменту проголошення вироку.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_5 залишити без зміни підписку про невиїзд з постійного місця проживання, а після набрання вироком суду законної сили, - запобіжний захід скасувати.

Цивільний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6, - 716 грн. 71 коп. заподіяних матеріальних збитків та 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 3716 (три тисячі сімсот шістнадцять) грн. 71 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1, - відмовити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області на протязі 15 діб через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляції.

Суддя С.М.Вознюк