Справа № 333/1401/15-к
Провадження № 1-кп/333/198/15
В И Р О К
Іменем України
02 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кушугум, Запорізького району Запорізької області, українця, громадянина України, освіта середньо технічна, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України;
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта вища, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого;

за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України
В С Т А Н О В И В:
24 жовтня 2014 року, приблизно о 23 годині, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , через металеві ворота, що не обладнані замикаючими пристроями, на автомобілі ВАЗ 21093, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , незаконно проникли на територію охоронюваного майнового комплексу, огородженого бетонним парканом, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 .

Перебуваючи на території вищевказаного майнового комплексу ОСОБА_6 і ОСОБА_7 приблизно на відстані 50-100 метрів від в`їзду побачили на землі металеві вироби деталі трансформатору силового типу ТС 630 KVA 6/0,4 кВт, а саме високовольтні обмотки на бакелітових циліндрах в кількості три штуки, алюмінієву обмотку низької сторони, стяжні планки, металеві кожухи та планки від магнітопроводу.

Вказане майно було складено ОСОБА_6 і ОСОБА_7 до салону автомобіля та бортового причепу, реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого останні на автомобілі з причепом покинули територію майнового комплексу.

Проте при виїзді на вул. Чубанова у м. Запоріжжі, автомобіль був зупинений ОСОБА_10 , котрий запобіг доведенню кримінального правопорушення до кінця.

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були виконані всі дії, які вони вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі.

Згідно довідок, наданих ТОВ «Іріда» та ЗАТ «Запоріжжявторресурси», на момент вчинення кримінального правопорушення середня вартість брухту алюмінію по Запорізькій області становить 9 гривень за 1 кг та брухту чорного металу 2 гривні 10 копійок за 1 кг.

В ході проведення огляду місця події були вилучені алюмінієва високовольтна обмотка, загальною вагою 48 кг, загальною вартістю 432 грн., алюмінієва обмотка низької сторони, загальною вагою 63 кг, загальною вартістю 567 грн., металеві стяжні планки в кількості восьми штук, загальною вагою 57 кг, загальною вартістю 119 грн. 70 коп., металеві кожухи в кількості двох штук, загальною вагою 35 кг, загальною вартістю 73 грн. 50 коп., металеві планки від магнітопроводу, загальною вагою 78 кг., загальною вартістю 163 грн. 80 коп.

Таким чином, в результаті злочинних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ГУМВС України в Запорізькій області було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 1356 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним частково у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, пояснивши, що в середині жовтня 2014 року він проходив повз території по вулиці Луначарського, де побачив занедбану територію, на якій знаходився, як він тоді вважав, металевий брухт. Він подзвонив ОСОБА_11 , оскільки знав, що у його дідуся є автомобіль і він допоможе перевезти цей метал. Однак, того дня ОСОБА_11 не зміг з ним зустрітися і вони домовилися зустрітися у кінці тижня. Вечері п`ятниці, 24 жовтня 2014 року, він зайшов до ОСОБА_11 і вони поїхали на ОСОБА_12 . По дорозі зламався автомобіль, який вони ремонтували майже 2 години, тому прихали на місце близька 23 години. Він разом з ОСОБА_11 під`їхали до воріт, які були перев`язані металевою проволокою. Він її розв`язав і вони заїхали на місцевість. Погрузили метал до автомобілю та виїхали з вказаної території. Він зачинив ворота, як вони і були зачинені. При виїзді їх зупинив раніше незнайомий ОСОБА_10 на білій «Тойоті», який представився робітником міліції. Через деякий час під`їхала ППС, з якими вони попрямували до райвідділу. Також пояснив, що не мав умислу щось викрасти, оскільки вважав, що цей металобрухт нікому не належить і ніякої матеріальної цінності не становить, крім того, вважає, що вказана ділянка не підпадає під поняття «сховище».
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 не визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, пояснивши, що в кінці жовтня 2014 року до нього звернувся ОСОБА_13 з проханням допомогти перевезти вантаж, однак не пояснив який, куди та звідки. Він погодився та пообіцяв допомоги в кінці тижня. Того дня, ввечері, 24 жовтня 2014 року, ОСОБА_13 приїхав до нього додому і вони поїхали на автомобілі дідуся. Біля дитячої залізної дороги у них зламався автомобіль, який вони ремонтували приблизно 2 години. Після цього поїхали на зазначену ОСОБА_14 адресу. Приїхавши на місце, ОСОБА_15 вийшов з машини, відчинив ворота, повернувся через 5-10 хвилин і показав куди їхати далі. На його питання що це за будівля, ОСОБА_15 відповів, що вона занедбана, наявний лише брухт та немає нічого цінного. Проїхали на вказану територію близька 50 метрів, де знайшли металеві вироби, поклали їх в автомобіль та попрямували к виїзду. Біля перехрестя їх зупинив раніше незнайомий їм ОСОБА_10 на автомобілі «Тойта», після чого під`їхали ППС і вони попрямували у райвідділ.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 своєї вини суд вважає, що вина останніх у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
Поясненнями представника ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_10 , з яких вбачається, що він працює заступником начальника управління матеріального забезпечення УВД області та по функціональним обов`язкам відповідає за схоронність майна. Інститут має об`єкт, який знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Луначарського, 13 і перебуває на балансі МВД. Це колишня будівля та територія радіозв`язку. Для охорони вказаного майна залучаються, згідно графіку, два співробітника ППС, які цілодобово знаходяться на місці. Раз на тиждень його співробітники приїжджають на перевірку вказаного об`єкту. На території знаходиться підстанція, на якій був укомплектований трансформатор, вартість якого близька 40000 грн. у робочому стані. Вказаний трансформатор знаходився у приміщенні з двома дверима, кожна з яких має замок. У зв`язку з тим, що два чоловіка не можуть цілодобово здійснювати охорону, поруч знаходиться організація, яка має сторжів. Він залишив їм свій номер телефону та попросив йому подзвонити у разі, якщо щось трапиться. Того дня, точної дати він не пам`ятає, близька 23 години, йому на телефон подзвонив сторож та повідомив про те, що на територію заїхав автомобіль з причепом. Сівши в автомобіль, він попрямував на Луначарського 13. Стоячи на ОСОБА_16 , він побачив, як виїжджає автомобіль, якому він перекрив проїзд своїм автомобілем. Він підійшов до вказаного автомобіля, дев`ятки, в якому знаходилися два чоловіка, представився та показав їм своє посвідчення, попросив надати свої документи. Саболдашний знаходився за кермом, а ОСОБА_11 поряд. У причепі він побачив деталі трансформатора, на його питання де хлопці їх взяли, останні відповіли, що купили. Свій заїзд на територію пояснили тим, що їх автомобіль поламався і вони його ремонтували. Він викликав наряд, після приїзду якого всі попрямували у райвідділ. Пізніше з`ясувалося, що на вхідній двері навісний замку був зірваний, внутрішній замок також зірваний, двері відчинені. На цей час відновити трансформатор неможливо.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що працює інспектором ППС, того дня, восени 2014 року, точної дати він не пам`ятає, вони отримали виклик від чергового. Приїхавши разом з напарником на вул. Луначарського, вони побачили будинок, прибудову, які були огороджені бетонним парканом. Біля паркану стояв автомобіль з причепом, в якому знаходилися котушки з якоюсь обмоткою, металеві дроти. В автомобілі знаходилися раніше незнайомі йому ОСОБА_15 та ОСОБА_11 , у яких вони перевірили документи. Також на місці знаходився ще один чоловік. На їх питання звідкіля цей метал, обвинувачені пояснили, що купили його на якійсь фірмі, яка знаходиться на «Волні», не вказавши при цьому точну адресу та назву фірми. Після чого приїхала слідчо оперативна група, зафіксувала події і всі, разом з обвинуваченими, поїхали у райвідділ.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що того дня, точної дати він не пам`ятає, восени 2014 року, вони разом з ОСОБА_19 отримали виклик про те, що «з книжки» вивозять металобрухт. Приїхавши на вулицю Луначарського приблизно через 10 хвилин після виклику, вони побачили будівлю, яка була огороджена бетонним парканом з воротами. Біля паркану знаходилися сторож, чоловік з УВД та раніше незнайомі йому ОСОБА_15 та ОСОБА_11 . Обвинувачені знаходилися в автомобілі, з причепом, в якому були металеві вироби та котушки. Вони попросили обвинувачених вийти з машини, перевірили їх документи. На їх питання, обвинувачені не змогли пояснити звідки у них метал, зазначивши лише, що купили його. Вони викликали СОГ.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що в кінці жовтня 2014 року він знаходився у наряді, ніс службу разом з ОСОБА_21 . Близько 23 години вони побачили як на територію охоронюваної ними будівлі по вулиці Луначарського, під`їжджає автомобіль, вони вирішили, що це перевірка та попрямували у бік автомобіля. Підійшовши ближче, на вулиці Чубанова, вони побачили, як було затримано автомобіль дев`ятку чорного кольору, в якому знаходився його рідний брат ОСОБА_15 та раніше невідомий йому ОСОБА_11 . Автомобіль був з причепом, в якому знаходився метал. Приблизно через 5 хвилин під`їхала оперативна група і всі поїхали у райвідділ.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 надав суду пояснення аналогічні поясненням свідка ОСОБА_20 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що працює сторожем, охороняє територію та склад заводу Комунар по вулиці Луначарського, 15-а, паркан якого стикається з парканом колишнього юридичного інституту, Луначарського, 13, у зв`язку з чим їх попросили охороняти і цю ділянку з будівлею. Територія колишнього юридичного інституту огороджена залізно бетонним парканом та залізними воротами. Їм дали номер телефону, на якій необхідно дзвонити у разі, якщо щось станеться. Того дня, восени 2014 року, точної дати він не пам`ятає, близько 23 години, він почув як відчиняються ворота і на територію колишнього юридичного інституту заїхав автомобіль з причепом. Він подзвонив на той номер, який їм було залишено. Через деякий час приїхали патруль. Що відбувалося далі він не знає.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_24 суду пояснив, що його запросила слідчий ОСОБА_25 як спеціаліста по електротехніці. На штраф майданчику, біля райвідділу, стояв автомобіль з причепом, в якому знаходилися запчастини від трансформатора 3630. Вказаний трансформатор був цільною конструкцією і стояв на об`єкті за адресою: АДРЕСА_5 , який належить МВД. Разом зі слідчим вони їздили на об`єкт, де знайшли частину трансформатора, яка залишилися, детаі від нього були зрізані та відкручені. Після цього, у райвідділі, він розповідав з чого складається трансформатор, як називаються матеріали, що було зафіксовано у протоколі, у якому він поставив свій підпис. Після огляду та зваження вказаних деталей була встановлена вартість викрадених матеріальних цінностей.

Із дослідженої у судовому засіданні заяви про вчинення кримінального правопорушення № 14/1041 від 27.10.2014 року судом встановлено, що начальник Головного Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Запорізькій області генерал майор міліції ОСОБА_26 просить внести відомості про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування.

Із дослідженої у судовому засіданні довідки начальника управління головного бухгалтера УФЗБО ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_27 , судом встановлено, що станом на 01.10.2014 року на балансі ГУМВС України в Запорізькій області за інв.№ 10418017 обліковується трансформаторна підстанція за адресою: АДРЕСА_5 первісною вартістю 40214 грн.

В судовому засіданні був досліджений інвентаризаційний опис основних засобів від 23.10.2014 року та акт огляду трансформаторної підстанції за адресою: вул.. Лкначарського, 13, згідного якого в результаті візуального огляду комплектної трансформаторної підстанції КТПМ 630 (6/0,4кВ) встановлено, що відсутні вступній високовольтний вимикач навантаження, збірні шини 0,4кВт, опорні ізолятори, все комутаційне обладнання низької сторони, обмотки високого і низького боку силового трансформатора ТС-630.

Із дослідженого у судовому засіданні Наказу Міністерства Внутрішніх Справ України № 1797 від 25.10.2011 року «Про передачу майна Запорізького юридичного інституту ДДУВС» судом встановлено, що з передано з балансу Запорізького юридичного інституту Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ на баланс ГУМВС України в Запорізькій області окреме індивідуально визначене майно на загальну суму 1631387,68 грн. згідно з переліком; затверджено склад комісії з приймання передачі майна на баланс ГУМВС України в Запорізькій області; передано з балансу Запорізького юридичного інституту Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ на баланс Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ окреме індивідуально визначене майно на загальну суму 6763663,27 грн. згідно з переліком; затверджено склад комісії з приймання передачі майна на баланс Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ; передано з балансу Запорізького юридичного інституту Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ на баланс військової частини НОМЕР_3 внутрішніх військ окреме індивідуально визначене майно на загальну суму 47324,08 грн. згідно з переліком; затверджено склад комісії з приймання передачі майна на баланс військової частини НОМЕР_3 внутрішніх військ; передано з балансу ІНФОРМАЦІЯ_3 на баланс військової частини НОМЕР_4 внутрішніх військ окреме індивідуально визначене майно на загальну суму 1753,60 грн. згідно з переліком; затверджено склад комісії з приймання передачі майна на баланс військової частини НОМЕР_4 внутрішніх військ; головам комісій з приймання передачі майна вжити передбачених законодавством заходів з приймання матеріальних цінностей та до 26.10.2011 року подати до МВС на затвердження акти приймання передачі майна.

Із дослідженого у судовому засіданні акту приймання передачі майна ліквідованого Запорізького юридичного інституту ДДУВС з балансу ЗЮІ на баланс ГУМВС України в Запорізькій області судом встановлено, що трансформаторна підстанція передана та належить ГУМВС України в Запорізькій області.

Із дослідженої у судовому засіданні заяви встановлено, що ОСОБА_10 дозволяє співробітникам міліції провести слідчі дії за адресою: АДРЕСА_6 .

Із дослідженого у судовому засіданні протоколу огляду місця події від 25.10.2014 року суд встановив, що слідчий СВ Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області в присутності двох понятих, за участю спеціаліста СТЮР, за участю власника (користувача) приміщення, здійснив огляд цегельної одноповерхової будівлі, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Луначарського, 13. В ході якого вилучено фрагмент циліндрового механізму замка, який вилучено з підлоги на відстані 20 см та упаковано до спец.пакету№ 0491819. До протоколу додані фотознімки з місця події.

Із дослідженого у судовому засіданні протоколу огляду місця події від 25.10.2014 року суд встановив, що старший слідчий СВ Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, у присутності двох понятих, за участю спеціаліста, здійснив огляд автомобіля ВАЗ 21093, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, до якого прикріплений причеп бортовий синього кольору НОМЕР_2 . В ході якого вилучено чотири мотка, 2 металеві каркаси, три металеві конструкції циліндричної форми, ключі від автомобіля, документи на автомобіль та причеп, свідоцтво НОМЕР_5 від 23.01.2007, свідоцтво НОМЕР_6 від 03.07.2010 року. До протоколу додані фотознімки з місця події.

Із дослідженого у судовому засіданні протоколу огляду від 31.10.2014 року судом встановлено, що слідчий СВ Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області у присутності двох понятих, за участю спеціаліста, провів огляд службового приміщення УМЗ ГУМВС України в Запорізькій області за адресою: м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29. В ході якого вилучено обмотки низької сторони (0,4КВт), скручені у шини у кількості 8 штук, високовольтну обмотку на бакелітових циліндрах в кількості 3 штук, стяжні планки у кількості 8 штук та 2 металевих, планки.
Із досліджених довідок, наданих ТОВ «Іріда» та ЗАТ «Запоріжжявторресурси», судом встановлено, що середня вартість брухту алюмінію по Запорізькій області становить 9 гривень за 1 кг та брухту чорного металу 2 гривні 10 копійок за 1 кг відповідно.

Із дослідженого у судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту від 21.08.2015 року, який було проведено на підставі ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.08.2015 року, судом встановлено, що старший слідчий СВ Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області за участю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , їх захисника адвоката ОСОБА_5 , прокурора, у присутності двох понятих, провів слідчий експеримент в ході якого обвинувачені заявили, що три високовольтні обмотки на бакелітових циліндрах, 8 металевих стяжних планок, планки від магнітопроводу, мотки низької сторони (0,4кВт), які знаходилися на місце проведення слідчого експерименту це саме те майно, яке було вилучено у них з автомобіля і яке вони сприймають як металобрухт. На пропозицію слідчого підняти найбільш важку деталь високовольтну обмотку на балеклітовому циліндрі, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підняли її на висоту приблизно 20 см., як на максимально можливу. Крім того, на пропозицію слідчого, підняти вказану деталь, два статистки, присутні на експерименті, також підняли деталі на відстань 20 см та заявили, що це максимально можливе. До протоколу додано фотознімки з місця події та відеозапис проведеного слідчого експерименту, який було оглянуто у судовому засіданні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Під час судового розгляду захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про визнання недопустимими доказами в кримінальному провадженні. Так, сторона захисту просила визнати недопустимим доказом акт прийняття передачі майна ЗЮІ ДДУВС на баланс ГУМВС України в Запорізькій області та результати його складання, інвентаризаційний опис основних засобів, складений 23.10.2014 року ГУМВС України в Запорізькій області та результати інвентаризації, а також довідки про середню вартість брухту алюмінію і брухту чорного металу, які надали ТОВ «Іріда» та ЗАТ «Запоріжжявторресурси».
Згідно зі ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийняття процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Частина перша статті 89 КПК України визначає, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Доводи захисника про недопустимість доказів судом, отриманих по даному кримінальному провадженню, відхиляються, оскільки у відповідності із вимогами ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд не вбачає істотних порушень прав люди і основоположних свобод, передбачених ч. 2 ст. 87 КПК України, а тому відсутні підстави піддавати сумніву акт прийняття передачі майна ЗЮІ ДДУВС на баланс ГУМВС України в Запорізькій області та результати його складання, інвентаризаційний опис основних засобів, складений 23.10.2014 року ГУМВС України в Запорізькій області та результати інвентаризації, а також довідки про середню вартість брухту алюмінію і брухту чорного металу, які надали ТОВ «Іріда» та ЗАТ «Запоріжжявторресурси»,оскільки вказані докази отриманий слідчим в порядку, передбаченому КПК України.

Таким чином, судом не встановлено даних, які б свідчили, що зібрані докази по даному кримінальному провадженню отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод обвинувачених через допущені порушення кримінального процесуального закону в ході досудового розслідування і оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про обґрунтованість пред`явленого обвинувачення.

Стосовно твердження ОСОБА_6 відносно того, що останній проник не у сховище, оскільки територія по АДРЕСА_5 не підпадає під ознаки поняття «сховище», суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Логіко-граматичне тлумачення формулювання (словосполучення) «крадіжка, поєднана з проникненням у сховище» дає підстави вважати, що під проникненням до будь-якого приміщення слід розуміти: а) фізичне входження, потрапляння до нього з метою заволодіння майном, що знаходиться у ньому; б) доступ до майна, що знаходиться у сховищі, будь-яким способом (без фізичного входження до нього), який дає змогу заволодіти таким майном, вилучити його із приміщення.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо. Не може визнаватися сховищем неогороджена і така, що не охороняється, площа або територія, на яку вхід сторонніх осіб є вільним, а також та, що була відведена та використовується для вирощування продукції чи випасу тварин (сад, огород, ставок, поле тощо).
Таким чином, територія по АДРЕСА_5 , де зберігалися товарно матеріальні цінності цілком підпадає під поняття «сховище», оскільки є огородженою та охоронюваною територією

При цьому, суд критично відноситься до часткового визнання вини ОСОБА_6 та невизнання вини ОСОБА_7 та розцінює їх позицію як природну захисну реакцію та намагання уникнути відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.

Таким чином, аналізуючи зібрані та досліджені докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 є повністю доведеною та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майн (крадіжка), поєднане з проникнення у сховище.

На думку суду, вина ОСОБА_7 повністю доведена та його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним, (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).

Частиною 2 статті 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з п.п. 2, 3, 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику застосування судами кримінального покарання» більш сурове покарання особам, скоївшим злочин на ґрунті пияцтва та наркоманії, за наявності рецидиву, у складі злочинних груп та менш сурове покарання може призначатися особам, які щиросердно розкаялись у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, при цьому враховується стадія здійснення злочину, кількість епізодів, роль кожного із співучасників, характер та ступінь тяжкості наслідків, які настали.

Так, при призначенні ОСОБА_6 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, обставини справи, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місце проживання характеризується позитивно, на диспансерному обліку в Запорізькому наркологічному диспансері та Запорізькій психіатричній лікарні не перебуває. Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання, згідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.

При цьому, враховуючи позицію прокурора, який просив призначити покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, суд вважає, що забезпечити виправлення обвинуваченого можливо без реального відбування ним покарання, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків органами кримінально-виконавчої інспекції протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства.
При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, обставини справи, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місце проживання характеризується позитивно, на диспансерному обліку в Запорізькому наркологічному диспансері та Запорізькій психіатричній лікарні не перебуває. Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання, згідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.

При цьому, враховуючи позицію прокурора, який просив призначити покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, суд вважає, що забезпечити виправлення обвинуваченого можливо без реального відбування ним покарання, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків органами кримінально-виконавчої інспекції протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Цивільний позов та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Доля речових доказів і документів по даному провадженню підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 366-371, 373-376, 395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_8 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він в період всього іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну свого місця проживання та місця роботи, періодично з`являтися в органи кримінально-виконавчої системи на реєстрацію, не виїжджати без їх дозволу за територію України.

ОСОБА_9 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він в період всього іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну свого місця проживання та місця роботи, періодично з`являтися в органи кримінально-виконавчої системи на реєстрацію, не виїжджати без їх дозволу за територію України.

Речові докази:
-фрагмент циліндрового механізму замку, мотки низької сторони (0,4КВт), скручені у шинку, два металевих кожуха, три високовольтні обмотки на бакелітових циліндрах, вісім металевих стяжних планок, дві великі та шість малих, планки від магнітопроводу вагою 78 кг, передані ГУМВС України в Запорізькій області на відповідальне зберігання залишити ГУМВС України в Запорізькій області за належністю;
-автомобіль ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_7 , причеп бортовий тентовий ПП, реєстраційний № НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_8 , передані на відповідальне зберігання ОСОБА_28 залишити ОСОБА_28 за належністю;
-фрагмент циліндрового механізму замку, упакований до спец.пакету експертної служби № 0491819, переданий в камеру зберігання речових доказів Комунарського РВ ЗМУ повернути ГУМВС України в Запорізькій області.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1