Ухвала

іменем україни

10 листопада 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_16
суддів: при секретаріОСОБА_17, ОСОБА_18., ОСОБА_19.,
за участю прокурора захисника ОСОБА_20, ОСОБА_6
розглянувши касаційні скарги засудженого ОСОБА_7 та захисника засудженого ОСОБА_8 - ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Харківської області від 16 квітня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000334 щодо

ОСОБА_8,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, такого, що не має судимості,

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та мешканця АДРЕСА_2, такого, що не має судимості,

засуджених за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК,

в с т а н о в и в:

Вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19 січня 2015 року ОСОБА_8 та ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років кожного. На підставі ст. 75 КК обох засуджених звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладено на них виконання обов'язків, передбачених пунктами 2 - 4 ст. 76 цього Кодексу. Постановлено стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 по 20000 грн з кожного моральної шкоди, а також солідарно на користь держави - 2645,11 грн.

Апеляційним судом Харківської області вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасовано та постановлено свій, яким засуджено за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі: ОСОБА_8 - на строк 7 років, ОСОБА_7 - на строк 7 років. Виключено з вироку міськрайонного суду вказівку про наявність пом'якшуючих покарання обставин. Збільшено розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, та призначено стягнути на його користь по 75000 грн з кожного із засуджених.

За обставин, детально викладених у вироку, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 визнано винуватими у тому, що вони 09 лютого 2013 року приблизно о 03.00 год. біля кафе «Голівуд» на пл. Радянській, 10б, у м. Ізюмі Харківської області під час конфлікту з ОСОБА_9 завдали по декілька ударів в обличчя останнього. Після того як потерпілий повідомив, що заявить про вчинене правоохоронним органам, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 продовжили побиття ОСОБА_9 за будівлею універмагу по вул. Кравцова. Потім ОСОБА_8 у під'їзді будинку по вул. Котовського, 8, завдав потерпілому кілька ударів кулаками по обличчю. Продовжуючи злочинні дії, засуджені привели потерпілого до сміттєвих баків біля будинку № 6 по вул. Паромній, де ОСОБА_7 коліном завдав ОСОБА_9 два удари у голову. Спільними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_11 потерпілому було заподіяно множинних тілесних ушкоджень, у тому числі й черепно-мозкову травму, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати вирок апеляційного суду та призначити новий розгляд кримінального провадження через істотне порушення кримінального процесуального закону. Вважає, що було порушено його право на захист, оскільки суд усупереч вимогам ст. 54 КПК прийняв його відмову від адвоката за відсутності останнього у судовому засіданні.

Захисник засудженого ОСОБА_8 - ОСОБА_21. у своїй касаційній скарзі порушує питання про скасування судових рішень і призначення нового розгляду в суді першої інстанції у зв'язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону. Вважає, що обвинувачення ОСОБА_8 є неконкретним та ґрунтується на недопустимих доказах, зокрема показаннях свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та протоколах окремих слідчих дій. Стверджує, що в діях його підзахисного відсутній склад інкримінованого йому злочину, оскільки тяжкі тілесні ушкодження потерпілому було заподіяно самостійно ОСОБА_7, що слід розцінювати, як ексцес виконавця.

Потерпілий подав письмові заперечення на касаційні скарги, вважаючи рішення суду апеляційної інстанції законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив проти скарг, пояснення захисника на підтримання скарг сторони захисту, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню на таких підставах.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У силу цих приписів та ст. 20 КПК підозрюваний, обвинувачений, засуджений має право на захист, яке полягає у тому числі й у наданні йому можливості користуватися ефективною правовою допомогою захисника. У свою чергу суд зобов'язаний роз'яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 54 КПК відмова від захисника або його заміна повинна відбуватись виключно в присутності захисника після надання можливості для конфіденційного спілкування. Зазначена норма встановлює гарантію забезпечення добровільності відмови від захисника і усвідомлення підсудним правових наслідків свого рішення.

Проте апеляційний суд, прийнявши у судовому засіданні відмову ОСОБА_15 від захисника за відсутності останнього та без надання можливості для конфіденційного спілкування, належним чином не роз'яснивши засудженому його право на безоплатну правову допомогу, зазначених вимог закону не дотримався, що, на думку колегії суддів, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування судового рішення.

Крім того, обмежившись переглядом вироку суду першої інстанції в межах апеляційних скарг прокурора і потерпілого апеляційний суд не використав свого права вийти за межі апеляційних вимог і перевірити правильність кримінально-правової оцінки діянь кожного із засуджених, з огляду на те, що в суді першої інстанції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вину в спричиненні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень не визнали, а докази у справі мають певні суперечності.

Оскільки вирок апеляційного суду постановлено з порушеннями кримінального процесуального закону, що в силу ст. 412 КПК є істотними, його не можна визнати законним, обґрунтованим та вмотивованим. А відтак, зазначене судове рішення щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч.1 ст. 438 КПК із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду апеляційному суду необхідно врахувати викладене, ретельно з використанням усіх процесуальних можливостей перевірити всі доводи, наведені в апеляційних скаргах, а також перевірити інші доводи, зазначені в касаційній скарзі захисника засудженого ОСОБА_8 - ОСОБА_6 дати на все вичерпну відповідь та ухвалити справедливе рішення, яке відповідає положенням ст. 370 КПК.

Керуючись статтями 433-436 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_7 та захисника засудженого ОСОБА_8 - ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Апеляційного суду Харківської області від 16 квітня 2015 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18