Справа №345/1021/15-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.03.2015 року м.Калуш
Старший слідчий СВ Калуського МВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, що на праві власності належать підозрюваному ОСОБА_4 , а саме на одну купюру номіналом у 20 гривень (СД 6564180), три купюри номіналом у 5 гривень (ТБ 2077095, НБ 4797457, ПЄ 0823751), п`ять купюр номіналом у 2 гривні (ЗБ 5576707, ПГ 0732965, ПБ 2508535, ПГ 5995538, ПГ 5995546), три купюри номіналом по 1 гривні (НГ 9309119, НА 9415308, РБ 2602549).
Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307 і ч. 2 ст. 307 КК України.
Санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
Зазначені грошові кошти було виявлено та вилучено під час огляду місця події 28.01.2015 р. у ОСОБА_4 . Накладення на них арешту забезпечить виконання можливої конфіскації майна підозрюваного.
В судовому засіданні слідча клопотання підтримала та просить суд його задоволити. Наголосила, що досудовим слідством зібрано достань доказів на підтвердження вини ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України. Щодо строку звернення з даним клопотанням то пояснила, що, оскільки, під час проведення оперативної закупки купюри були помічені люмінісцентною фарбою, то була необхідність провести відповідні експертизи спеціальних хімічних речовин. Тільки після проведення таких експертиз і з`ясування, які кошти використовувались для проведення оперативної закупки, а які є особистою власністю ОСОБА_4 з`явилась можливість звернення до суду з клопотання про накладення арешту на власні кошти підозрюваного.
Підозрюваний визнав, що купюри, які були вилучені в нього під час огляду місця події і які не помічені люмінесцентною фарбою, є його власними грошовими коштами.
Захисник не заперечив щодо накладення арешту на зазначені грошові кошти його підзахисного.
Дослідивши клопотання і додані до нього матеріали, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, вважаю за необхідне вказати наступне.
ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України. Санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
Слідчий довів, що існує достатньо доказів, які вказують на вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Зокрема, це вбачається з протоколу огляду місця події від 28.01.2015 р., та висновків експерта від 02.03.2015 № 09/12-0234, від 03.03.2015 № 09/12-0236.
Разом з тим, з матеріалів клопотання вбачається, що грошові кошти в сумі 48 гривень, на які слідчий та прокурор просять накласти арешт, були вилучені в ОСОБА_4 28.01.2015 року під час огляду місця події.
Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Відповідно до ч.7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Процедура вирішення питання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно визначена ст. 171 КПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна підлягає внесенню до суду не пізніше наступного робочого дня після вилучення, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Стаття 170 КПК України передбачає дві окремі підстави накладення арешту на майно: 1) якщо є достатні підстави вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу (ч. 2 ст. 170 КПК України); 2) з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову (ч. 3 ст. 170 КПК України).
Таким чином, відповідно до ст. 171 КПК України, слідчий повинен був звернутися до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вказані грошові кошти з відповідних правових підстав не пізніше наступного дня після їх вилучення, а саме: 29 січня 2014 року. Разом з тим, слідчий не дотримався вимог закону, а звернувся з клопотанням лише 18 березня 2015 року, тобто з пропуском строку, який згідно закону є присічним та відновленню не підлягає.
Враховуючи, що клопотання слідчим подано поза межами встановленого законом строку на звернення до суду, то в задоволенні клопотання слідчого про арешт грошових коштів підозрюваного ОСОБА_4 в сумі 48,00 грн., вилучених під час огляду місця події, слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167-173, 236, 309, 395 КПК України, -
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення. Порядок оскарження ухвали визначено ст.ст. 392, 395 КПК України.

Слідчий суддя: