Справа № 191/1109/15-к
Провадження № 1-кп/191/201/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Синельникове обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000158 відносно:

ОСОБА_3 , який народився у 1988 році у березні місяці 22 числа, у с. Бєджан Ленінського району Хабаровського краю Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, освіта середня, не працюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:

- 15.04.2004 року Синельниківським міськрайсудом Дніпропетровської області визнано винним за ч.3 ст.185 КК України , ст..76,104 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст..75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

- 18.03.2009 року Синельниківським міськрайсудом Дніпропетровської області від визнано винним за ч.3 ст.185 КК України , до позбавлення волі строком на 3 роки, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

- 23.02.2010 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 КК України на підставі ст..71 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений умовно- достроково , відповідно до ст..81 КК України, на підставі ухвали Жовтоводського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.10.2011 року з невідбутою частиною покарання 1 рік 29 днів

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 раніше судимий, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, на шлях виправлення не став, повторно вчинив кримінальне правопорушення із корисних мотивів.

Повторно, 27 грудня 2014 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов на територію заводу ТОВ «Нових технологій», який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Ватутіна, 29, де шляхом вільного доступу, через пробоїну у перекритті даху, проник до приміщення вищевказаного складу.

Знаходячись в приміщенні складу, ОСОБА_3 , побачив на підлозі під стіною, металеві банки з фарбою в середині, марки «НиА Колор», масою по 3 кілограми кожна. Маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 , таємно, на власну користь, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, помістив вищезазначені металеві банки з фарбою в кількості 30 штук до трьох поліетиленових мішків, які він приніс з собою.

Після цього, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 за допомогою драбини, яка знаходилась в середині приміщення складу, через вищевказану пробоїну в перекритті даху, по черзі виніс вищевказані три поліетиленові мішки з банками фарби із приміщення складу на вулицю та по черзі, переніс їх до території свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Викраденим майном ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_3 , спричинив ТОВ «Нових технологій» матеріальні збитки на суму 6000 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі, та пояснив суду фактичні обставини справи, щодо вчиненого ним протиправного діяння, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, в якій просив провести судове засідання без його участі.

З урахуванням заяви представника потерпілого судом було ухвалено про проведення судового засідання за його відсутності.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, відтак, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд приходить до висновку, що своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення яке кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням до приміщення, його вина знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду та підтверджується достатніми та допустимими доказами.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України - щире каяття, сприяння органам досудового розслідування і суду .

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України не встановлені.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, особу ОСОБА_3 , який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога чи психіатра не перебуває, повністю визнав свою провину, розкаявся у скоєному.

Суд враховує положення ст.ст.50,65 КК України, нормами яких встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням обставин справи та обставин, що характеризують обвинуваченого, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч.3 статті 185 КК України.

Під час судового розгляду, детально проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність у обвинуваченого будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, позицію державного обвинувачення, щодо покарання, яке необхідно призначити обвинуваченому - суд дійшов висновку, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливо без його ізолювання від суспільства, а покарання йому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

Цивільний позов не заявлявся .

Відповідно до положень ч.ч.3,5, п.7) ч.9 ст.100 КПК України - документи, які надані суду з матеріалами кримінального провадження зберігаються в суді.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 ,визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 ( трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі п. 2,3 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Міра запобіжного заходу засудженомуОСОБА_3 не обиралась .

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1