Провадження № 1-кп/750/462/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2015 року Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
потерпілої - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, неодруженого, з повною загальною середньою освітою, зареєстрованого фізичною особою - підприємцем, раніше не судимого, мешканця АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, -
З дня проголошення рішення суду у 2013 році, фізичною особою підприємцем ОСОБА_6 на платіжну картку ОСОБА_5 , яка відкрита у ПАТ КБ «ПриватБанк», перераховано кошти на загальну суму 300 грн. Таким чином встановлено, що в період часу з березня 2013 по вересень 2015 років майнова шкода заборгована ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 становить загальну суму 18 336, 48 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням за ч.1 ст. 382 КК України визнав частково, позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди взагалі не визнав та показав, що протягом тривалого часу не виконував рішення апеляційного суду Чернігівської області від 06.02.2013 року, оскільки вважає таке рішення неправосудним. Підтвердив, що протягом 2013 -2014 років перебував в господарських відносинах з іншими юридичними особами і отримував доходи, а також зазначив, що повністю виконав вказане рішення суду лише після того, як йому було повідомлено про підозру у вчиненні злочину.
Також вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:
- рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 06.02.2013 року, згідно якого стягнуто з фізичної особи підприємця ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди 17 416 грн; зобов`язано демонтувати надгробний пам`ятник, а саме: стелу 115*70*8 см, тумбу 115*25*20 см, тумбу 80*15*15 см, два квітники 110*10*8 см, дві надгробні плити 110*50*5 см, який розташований в АДРЕСА_2 ;
- ухвалою ВССУ від 09.04.2013 року, якою рішення апеляційного суду Чернігівської області від 06.02.2013 року залишене без змін;
- квитанціями ПАТ «ПриватБанк», згідно яких ОСОБА_6 перераховані ОСОБА_5 кошти в сумі 18 336, 48 грн лише 19.11.2015 року, тобто в день, коли обвинуваченому було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України;
- листом заступника начальника управління Держземагенства у Чернігівському районі Чернігівської області ОСОБА_7 від 25.11.2014 р. № 5155 підтверджується, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 260830 від 11.12.2009 року обвинувачений ОСОБА_6 станом на 2013 - 2015 роки мав і має у власності земельну ділянку в садовому товаристві «40 років Перемоги» № 234, площею 0, 0446 га, тобто мав фактично можливість відшкодувати заборгованість за судовим рішенням;
- протоколом огляду місця події від 14.11.2015 року, яким підтверджується, що станом на вказану дату рішення апеляційного суду Чернігівської області від 06.02.2013 року в частині зобов`язання ФОП ОСОБА_6 демонтувати надгробний пам`ятник не виконано;
- довідкою ДПІ у Києво Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області № 181/10-13-22-02-12/32498160 від 05.06.2015 року, згідно якої в період часу з 01.01.2012 року по 31.12. 2013 року ТОВ «ТД Мегамікс» та ФОП ОСОБА_6 перебували у господарських відносинах;
- довідкою ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві № 3188/26-52-22-05-17/37208653 від 25.05.2015 року, згідно якої встановлено, що в період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року обвинувачений ОСОБА_6 як ФОП перебував у господарських відносинах з ТОВ «ТД Санмакс» і отримав дохід в сумі 144 000 грн., тобто обвинувачений мав фактичну і майнову можливість виконати судове рішення від 06.02.2013 року в частині виплати, завданої потерпілій матеріальної шкоди, але умисно ухилився від цього;
- матеріалами виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа 2/2506/40/2012 від 19.02.2013 року на виконання рішення апеляційного суду Чернігівської області від 06.02.2013 року, якими підтверджується, що за весь час виконавчого провадження ОСОБА_6 сплачено ОСОБА_5 лише 300 грн.
Оцінюючи зібрані у кримінальному провадженні та перевірені докази, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_6 діяння повністю доведене і вірно кваліфіковане органом досудового розслідування за ч.1 ст.382 КК України, як умисні дії, що виразилися в умисному невиконанні рішення суду, що набрало законної сили.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, формально позитивно характеризується за місцем проживання, його вік, сімейний стан: має на утриманні сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стан його здоров`я, за відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, у зв`язку з чим, вважає за можливе призначити покарання у виді штрафу в розмірі, що наближений до мінімального розміру, встановленого санкцією ч.1 ст. 382 КК України, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Потерпілою ОСОБА_5 заявлений позов до ФОП ОСОБА_6 про стягнення 4104 грн. різниці у вартості деталей пам`ятника з природного каменю та 10 000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні потерпіла уточнила позовні вимоги і просила стягнути вказані суми саме з ОСОБА_6 .
Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_5 , суд виходить з законодавчих положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України, враховує, що тривале умисне невиконання судового рішення збоку обвинуваченого ОСОБА_6 призвело до моральних та фізичних страждань потерпілої, погіршення стану здоров`я, що підтверджується відповідними медичними документами, а тому, виходячи із засад розумності та справедливості, вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 5000 грн.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податку НОМЕР_1 ) визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 550 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 9 350 (дев`ять тисяч триста п`ятдесят) грн.
Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення майнової та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 4 104 (чотири тисячі сто чотири) грн. на відшкодування майнової шкоди та 5000 (п`ять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. Врешті позову відмовити.
Речові докази: постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 45239752 від 28.10.2014 року, постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 45239742 від 28.10.2014 року, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження прокурора повернути Деснянському відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції; Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №260830, виданий Чернігівським районним відділом земельних ресурсів 11.12.2009 року ОСОБА_6 , який зберігається в матеріалах кримінального провадження прокурора повернути управлінню Держземагенства у Чернігівському районі Чернігівської області.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1