Справа№1-126/10
Провадження №1-126
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2010 року м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі

головуючого судді: Шипов І. М.

при секретарі Крохмальна Л.В.,

з участю прокурора Михайлової О.О., Басалик В.О.

потерпілого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові справу про обвинувачення ОСОБА_2, 24.12.1977р.народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, гр-на України, не одруженого, має на утриманні сина ОСОБА_3 2007р.народження, ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, інваліда 3-ї групи, раніше не судимого, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 та області - за ст.185 ч.2 КК України, -

Встановив:

На початку вересня 2009 року, в денний час ОСОБА_2, перебуваючи на території автостоянки ТОВ «Автоера», що по вул. Попова 19-й путь м. Чернігова, без відома та згоди потерпілого ОСОБА_1, всупереч установленому законом порядку, здійснив продаж невідомим особам, належний ОСОБА_1, на праві власності автомобіль марки «Пежо 605» днз. СВ6808АВ, вартістю 25066 грн. 08 коп. заподіявши інтересам потерпілого значної шкоди.

Допитаний в суді, в якості підсудного ОСОБА_2, вину в предявленому обвинуваченні визнав частково, та по предявленому обвинуваченні пояснив, що він розуміє, що неправомірно здійснив продаж розбитого автомобіля ОСОБА_1, однак він це зробив тільки тому, що ОСОБА_1 винен був йому гроші, які позичив у нього. Він неодноразово звертався до ОСОБА_1 з проханням повернути борг, однак той останнім часом став його уникати, а оскільки йому потрібні були гроші, то він вирішив продати розбитий автомобіль, що він і здійснив. Він забрав на свою користь грошові кошти в сумі 1200 грн., а решту грошей витратив на оплату послуг стоянки. Просить суворо його не карати, він визнає протиправність своїх дій, однак наголошує, що так вчинити його спонукав сам потерпілий. Він не визнає матеріальної та моральної шкоди.

Таку поведінку підсудного суд оцінює критично, як природну захисну реакцію на предявлене обвинувачення з метою уникнути покарання за вчинений злочин, заплутати суд та перешкодити встановленню істини у справі. Крім того покази підсудного не відповідають дійсності, обставинам справи, характеру скоєного злочину, повністю спростовуються показами, свідків, та матеріалами справи, а саме:

Допитаний як обвинувачений ОСОБА_2 показав, що він позичив своєму куму ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1200 грн., які той у визначений час не повернув. Він неодноразово звертався до нього за поверненням боргу, однак ОСОБА_1 перестав відповідати на дзвінки. Тоді він згадав, про автомобіль «Пежо», який вони удвох ставили на автостоянку, оскільки він був розбитий. Він вирішив його продати, а грошові кошти-борг, забрати собі. Він домовився про реалізацію автомобіля та приїхав до автостоянки. Там дізнався про борг ОСОБА_1 за охорону автомобіля, тоді він домовився про вартість автомобіля, з розрахунку можливого погашення боргу за автостоянку, та продав його невідомим. Вину у скоєному він визнав повністю (а.с.78)

Дані покази повністю підтверджуються поясненнями ОСОБА_2 (а.с.8-9).

Допитаний як потерпілий ОСОБА_1 показав, що він дійсно взяв в борг у ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 1200 грн.. Однак між ними була домовленість про їх повернення. Він виїхав з м. Чернігова на заробітки, а коли повернувся, то виявив відсутність свого автомобіля на автостоянці. Тоді він звернувся до ОСОБА_2, який повідомив, що продав його автомобіль. Він особисто не давав дозволу на продаж автомобіля, вважає, що діями ОСОБА_2 йому заподіяно матеріальної шкоди в сумі 25066 грн. 08 коп. та моральної шкоди в сумі 5000 грн..

Дані покази потерпілого в частині продажу автомобіля саме ОСОБА_2 повністю підтверджуються показами свідка ОСОБА_4, який повідомив, що на автостоянку, де він працює ОСОБА_1 та ОСОБА_2 привезли на евакуаторі розбитий автомобіль «Пежо». Він довго стояв і сам ОСОБА_1 заборгував за його охорону біля 600 грн., точної дати він не памятає, однак на автостоянку прийшов ОСОБА_2, та повідомивши, що він забирає автомобіль, завантажив його на евакуатор, вивіз його з автостоянки. При цьому він оплатив борг за ОСОБА_1.

Відповідно до протоколу огляду, виявлення та вилучення у ОСОБА_2В, було вилучено два автомобільні номерні знаки СВ 6808 АВ, які належать автомобілю «Пежо 605», який належить потерпілому ОСОБА_1 (а.с.11).

Вина підсудного також повністю підтверджується речовим доказом по справі номерним знаком від автомобіля, вилученими у ОСОБА_2 (а.с.68)

Разом з тим суд вважає, що органом досудового слідства не вірно кваліфіковані дії ОСОБА_2 за ст.185 ч.1 КК України, та підлягають перекваліфікації на ст.356 КК України, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 позичив грошові кошти ОСОБА_1, і тільки тому, що той не повертав борг, він здійснив продаж, тобто фактично розпорядився майном, яке належить ОСОБА_1, автомобілем. Продав його нижче від його ринкової вартості з цілю повернути грошові кошти, які він передав в борг в сумі 1200 грн.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи викладені докази суд приходить до висновку, що дії підсудного, які виразились у самовільному, всупереч установленому законом порядку, продажу належного ОСОБА_1 майна, чим було заподіяно значної шкоди інтересам потерпілого ОСОБА_1, підлягають кваліфікації за ст.356 КК України.

Суд вважає, що з підсудного підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 в повній мірі заподіяна матеріальна шкода в сумі 25066 грн. 08 коп. як визначено в висновку експертизи (а.с.49-52). Разом з тим суд приходить до висновку, що вимоги потерпілого про відшкодування заподіяної моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 100 грн., оскільки потерпілим не надано суду жодного доказу, та обґрунтування, про заподіяння більшої шкоди, а сама моральна шкода не може слугувати для збагачення.

Обставиною, що помякшує відповідальність підсудного, суд розцінює його поведінку на слідстві і в суді, яка сприяла розкриттю злочину, знаходження на утриманні неповнолітньої дитини, та інвалідність підсудного.

Обставин, що обтяжують відповідальність підсудного судом не виявлено.

Призначаючи міру покарання підсудному, суд враховує ступінь суспільної небезпеки скоєного, обставину, що помякшує відповідальність, враховується особа підсудного, його характеристика яка є позитивною, те, що він злочин скоїв вперше, раніше ні до кримінальної ні до адміністративної відповідальності не притягувався, враховуючи його молодий вік, його інвалідність, сімейний та матеріальний стан, знаходження на утримання малолітньої дитини, наслідки від його дій та відношення до скоєного, і виходячи з зазначеного, суд приходить до висновку, що покарання за скоєне підсудному може бути призначене у вигляді мінімального штрафу.

Керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд -

Засудив:

Засудив:

ОСОБА_2 визнати винним по ст.356 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу в сумі 510 грн., який стягнути на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 25066 грн. 08 коп. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, 100 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, та 450 грн. 72 коп. судових витрат на користь держави.

Речові докази, автомобільні номери залишити у власності потерпілого ОСОБА_1

Запобіжний захід засудженому до вступу вироку в законну силу залишити без змін підписка про невиїзд з постійного місця мешкання.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 днів з наступного дня після його проголошення.

Суддя І.М. Шипов