Справа №11-215/10 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 травня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Лугового М.Г.

судців: Забари І.К., Матуса В.В.

з участю прокурора - Ворфоломеєвої Н.П.

адвоката ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу за апеляцією захисника ОСОБА_2 на вирок Зарічного районного суду м Суми від 17 лютого 2010 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, раніше не судимий

засуджений:

за ч.2 ст.289 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з конфіскацією майна; за ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, з конфіскацією майна.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з конфіскацією майна.

Цивільний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 10845 грн. 32 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3 за проведення експертиз на користь держави судові витрати в розмірі 3757 грн.66 коп.

Долю речових доказів по справі вирішено в порядку, передбаченому ст. 81 КПК України,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду ОСОБА_3 визнаний винним та засуджений за вчинення злочинів за наступних обставин.

31.05.2009 року близько 04.00 год., ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, шляхом опущення правого бокового скла дверей, проникли до салону автомобілю НОМЕР_1, вартістю 23716,03 грн., що знаходився біля першого під'їзду буд. № 44 по вул. Черепіна в м. Суми та фактично належить потерпілому ОСОБА_4, та, пошкодивши кожух рульового колеса та передньої панелі салону автомобіля, зруйнувавши електропроводку біля замку запалення, завели двигун та поїхали з місця скоєння злочину по під'їзній дорозі біля буд. №44 та №42 по вул. Черепіна в м. Суми, тобто незаконно заволоділи транспортним засобом. Після цього, не впоравшись з керуванням автомобілем, здійснили наїзд в балкон буд. №42 по вул. Черепіна, чим пошкодили автомобіль. В результаті вказаних злочинних дій потерпілому було завдано матеріальну шкоду в розмірі 14845 грн. 32 коп.

Крім того, 31.05.2009 року, близько 05.00 год., ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, за попередньої змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, повторно, шляхом віджиму правих передніх пасажирських дверей проникли до салону автомобіля НОМЕР_2, вартістю 18492,48 грн., що знаходився навпроти першого під'їзду буд. № 36 Б по вул. Черепіна в м. Суми, належний ОСОБА_5, пошкодивши кожух рульового колеса та зруйнувавши електропроводку біля замку запалення, намагалися запустити двигун автомобіля, тобто виконали всі дії які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, однак не змогли довести злочин до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки в автомобілі був відсутній акумулятор. Після чого вони були затримані на місці скоєння злочину працівниками ДАІ. В результаті злочинних дій потерпілому ОСОБА_5 було завдано матеріальну шкоду в розмірі 1685 грн.

В поданій апеляції захисник ОСОБА_2, не оспорюючи кваліфікації дій ОСОБА_3 та доведеності його вини у скоєнні злочинів, просить вирок Зарічного районного суду м. Суми від 17.02.2010 року змінити, пом'якшити призначене ОСОБА_3 покарання, призначивши нове покарання не пов'язане з позбавленням волі. При цьому свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції, призначаючи покарання, неповно та однобічно оцінив докази по справі, оскільки показання ОСОБА_3, ОСОБА_6, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_4 не дають підстав робити висновок про активну участь ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, тому суд призначив суворе покарання, не врахувавши форму вини, мотив і мету, спосіб вчинення злочинів, роль кожного із співучасників, характер і ступінь тяжкості наслідків, а також те, що ОСОБА_3 частково добровільно відшкодував завдані злочинами збитки, позитивно характеризується за місцем проживання та колишньої роботи, раніше не судимий.

Вислухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_2 на підтримку поданої апеляції, думку прокурора про залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи поданої апеляції, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 289 КК України за обставин, викладених у вироку, відповідають матеріалам кримінальної справи, ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах і в апеляції захисника засудженого не оспорюються.

Кваліфікація дій засудженого є вірною і сумніву у колегії суддів не викликає.

Покарання ОСОБА_3 призначено з дотриманням вимог ст. 65 КК України. При цьому враховано тяжкість вчинених злочинів, дані про особу винного та обставини, що обтяжують та пом'якшують покарання, а саме - скоєння злочинів в стані алкогольного сп'яніння, а також часткове відшкодування заподіяної шкоди. Суд першої інстанції аргументовано навівши відповідні мотиви відносно засудженого, дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання фактично в мінімальних межах санкції ч.2 ст. 289 КК України.

Що стосується доводів апеляції адвоката ОСОБА_2 про безпідставне призначення ОСОБА_3 додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, то вони є безпідставними, оскільки санкція частини статті, за якою засуджений ОСОБА_3 передбачає застосування такого покарання і суд, першої інстанції, обґрунтував належним чином свої висновки з цього приводу, навівши відповідні мотиви у вироку.

Твердження апеляції адвоката про повне визнання своєї вини ОСОБА_3 також є надуманим і спростовується матеріалами кримінальної справи, з якої видно, що в ході судового слідства засуджений фактично тільки підтверджував факт свого знаходження у салонах автомобілів, але заперечував свою безпосередню причетність до заволодіння та намагання заволодіння автотранспортними засобами, зазначаючи, що вказані дії без його відома були виконані ОСОБА_6 Суд першої інстанції, навівши у вироку відповідні мотиви, спростував таку позицію засудженого, безперечно довівши, що злочини ОСОБА_3 скоїв за попередньою змовою групи осіб і приймав в них безпосередню, активну участь.

При таких обставинах колегія суддів судової палати з кримінальних справ вважає, що призначене ОСОБА_3 покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тому воно є обґрунтованим і справедливим і підстав для його пом'якшення і задоволення апеляції адвоката не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 362, 366, 377 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 17 лютого 2010 року відносно ОСОБА_3 залишити без зміни, а апеляцію адвоката ОСОБА_2 - без задоволення.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_1 ОСОБА_11