Справа № 750/5556/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/876/2015
Категорія - ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, які зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0006146 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок колегії суддів Деснянського районного суду міста Чернігова від 20 серпня 2015 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новоборисівка, Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого майстром 3-ої дільниці КП ЖКС Фонтанське , неодруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

З участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

потерпілого - ОСОБА_10 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком колегії суддів Деснянського районного суду міста Чернігова від 20 серпня 2015 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України з призначенням покарання у виді дев`яти років позбавлення волі.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави 3 706 гривень 42 копійки процесуальних витрат на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування для проведення судових експертиз.

Питання речових доказів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Захисник ОСОБА_6 не погодився з вироком суду та в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить вирок суду скасувати за недоведеністю обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України та закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при повторному розгляді даної кримінальної справи були допущені порушення норм КПК України, в результаті чого був постановлений незаконний обвинувальний вирок. Вказує на те, що з`ясовуючи обставини справи, органи досудового розслідування вдалися до прямої фальсифікації матеріалів провадження. Зокрема, обвинуваченого ОСОБА_7 під час затримання 10.12.2013 року було примушено написати явку з повинною, в той час як у присутності захисника обвинувачений відразу ж заявив, що до вбивства ОСОБА_11 він не має ніякого відношення. При цьому, вказує, що і у присутності захисника в кабінеті слідчого оперативні працівники дозволяли собі виказувати погрози щодо настання негативних наслідків в результаті відмови від зізнання у вчиненні даного злочину.

Звертає увагу на те, що досудове розслідування було однобічним, що полягало у тому, що працівники міліції не перевіряли можливість причетності інших осіб, які мали неприязні стосунки з потерпілою та проживали з нею в одній квартирі, а також її родича, який після її смерті успадкував квартиру ОСОБА_11 .

Наголошує на тому, що свідок ОСОБА_12 та його співмешканка ОСОБА_13 повідомили, що мали запасний ключ від квартири вбитої та 11 грудня передали його слідчому, при цьому фіктивний документ про добровільну видачу ключа складений лише 14 квітня 2014 року. Також 18 грудня 2013 року слідчий ОСОБА_14 біля сміттєвого баку виявляє ключ, який нібито викинув ОСОБА_7 , але не з`ясовано яким чином він міг там зберігатися 13 днів, тобто з моменту як обвинувачений його нібито викинув і до моменту вилучення, з урахуванням інформації комунального підприємства про те, що сміттєві баки та місце навколо них регулярно прибирається. Стверджує про те, що слідчий знаючи про наявність запасного ключа від кімнати ОСОБА_11 та отримавши його від ОСОБА_13 11 грудня 2013 року, мав можливість підробити його і підкинути до сміттєвої урни, а в подальшому виявити його там 18 грудня 2013 року. Вказує на те, що версія слідчого про те, що ОСОБА_7 вбив потерпілу, зняв у неї з шиї ключ, зачинив двері її кімнати, а ключ потім викинув, суперечить матеріалам справи, оскільки серцевина замка була пошкоджена, а слідством так і не було встановлено ким пошкоджена та в який період часу. На думку захисника, слідча дія проведення огляду та виявлення ключа є явно сфальсифікованою, а тому не може прийматись судом як належний та допустимий доказ.

Зазначає про те, що характер нанесених потерпілій тілесних ушкоджень вказує на те, що у нападника на одязі повинні були залишитись плями крові, проте, на одязі обвинуваченого не було виявлено ніяких слідів, які б походили від ОСОБА_11 , що беззаперечно підтверджується експертним висновком № 038(б) від 27.02.2014 року. Крім того, як сам обвинувачений, так і його сусідка по комунальній квартирі та колишня співмешканка вказували на те, що іншого одягу, окрім того, що на ньому був, ОСОБА_7 не мав. ОСОБА_15 в подальшому змінила свої показання і зазначила, що обвинувачений мав інший одяг, який зберігався у сусідки ОСОБА_16 , однак цей одяг працівниками міліції не вилучався, а сама ОСОБА_17 у судовому засіданні вказувала, що дійсно ОСОБА_7 зберігав свою сумку з речами, однак забрав їх значно раніше ніж було вчинено вбивство. Більш того, в цей час ОСОБА_18 проживав не з ОСОБА_19 , а з іншою жінкою в районі Шерстянки з кінця літа по листопад 2013 року, але ця інформація органами досудового розслідування так і не перевірялась. Звертає увагу на те, що після затримання ОСОБА_7 та вилучення у нього одягу, оперативні працівники за місцем мешкання обвинуваченого в районі ОСОБА_20 одягу зі слідами злочину не виявили. Вказує на те, що суд взяв до уваги показання свідка ОСОБА_15 , які є суперечливими і не можуть бути покладені в основу вироку.

Просить також звернути увагу на показання слідчого ОСОБА_21 , яка показала, що без явки з повинною обвинуваченого, дошку, якою були нанесені тілесні ушкодження потерпілій, неможливо було б виявити, які суперечать протоколу огляду місця події від 10.12.2013 року, з якого вбачається, що дерев`яну роздільну дошку було виявлено біля холодильника, що знаходиться в двох метрах від входу до кімнати ОСОБА_11 .. Отже, відкривши двері до кімнати загиблої, неможливо було б не помітити знаряддя вбивства. При цьому, слідчий повідомила, що дошку було знайдено після телефонного дзвінка оперативного співробітника, що працював з ОСОБА_7 , що суперечить даним у справі, відповідно до яких огляд було проведено з 15-30 год. до 17-15 год., в той час, як обвинувачений повідомив, що явку з повинною його примусили написати близько 19 години 10 грудня 2013 року. На думку захисника, з врахуванням того, що обвинувачений був понятим під час огляду місця події 09 грудня 2013 року, а також того, що органам досудового слідства було відомо багато фактичних даних, ними було розроблено версію щодо причетності ОСОБА_7 до вбивства та примушено його до написання явки з повинною.

Наголошує на тому, що неправомірність рішення суду підтверджується і даними експертиз № 17, 039 (б) від 27.01.2014 року, щодо відсутності ідентифікаційних біологічних слідів обвинуваченого на знарядді вбивства.

Вказує на те, що всі дані кримінального провадження, які на думку слідства підтверджують вину обвинуваченого, навпаки є суперечливими, свідчать про нелогічність дій ОСОБА_7 та доводять факт його невинуватості. Так, нелогічною є версія про те, що обвинувачений зняв ключ з шиї потерпілої та викинув його у смітник біля готелю «Україна», оскільки серцевина замка була пошкоджена, йому не було сенсу знімати цей ключ, а якщо він хотів знищити сліди злочину, то чому ж не викинув і дошку, якою були спричинені тілесні ушкодження. Вважає, що судом першої інстанції при повторному розгляді справи грубо порушені вимоги закону, щодо оцінки експертних висновків і їх допуску як доказів винуватості особи, що притягається до кримінальної відповідальності. Стверджує, що при повторному розгляді даної кримінальної справи суд першої інстанції прийняв як незаперечні і в повному обсязі виконав незаконні вказівки суду апеляційної інстанції. При таких обставинах, на думку захисника, вирок суду від 20 серпня 2015 року слід вважати таким, що протирічить вимогам ст. 370 КПК України та підлягає беззаперечному скасуванню.

Як встановив суд, 06 грудня 2013 року приблизно о 13-й год. ОСОБА_7 , перебуваючи у комунальній квартирі АДРЕСА_3 , з метою умисного вбивства, наніс один удар рукою в область обличчя та не менше чотирьох ударів дерев`яною кухонною дошкою в область голови ОСОБА_11 , спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньо-черепної травми - забійних ран лівої лобної та тім`яної ділянок, синця обличчя зліва, крововиливів у м`які тканини лівої лобної, тім`яної, скроневої ділянок, багатоуламкового перелому лівої тім`яної кістки з переходом ліній перелому на ліву скроневу та потиличну кістки черепа, крововиливів по внутрішній поверхні твердої мозкової оболонки в лівій тім`яній та лобній долі, забою головного мозку, від яких ОСОБА_11 померла на місці події.

Заслухавши доповідача, думку захисника ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, просив її задовольнити та скасувати вирок районного суду, а провадження у справі закрити в зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_7 за ч.1 ст. 115 КК України, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу захисника, просив її задовольнити, скасувавши вирок районного суду та закривши кримінальне провадження щодо нього, оскільки він не вчиняв інкримінованого йому кримінального правопорушення, потерпілого ОСОБА_10 , що погодився з рішенням місцевого суду та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважав вирок колегії суддів районного суду законним та обгрунтваним і просив залишити його без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів підстав для її задоволення не знаходить.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, за який його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ретельно досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку.

Так, згідно показань обвинуваченого ОСОБА_7 , останній свою провину в інкримінованому йому діянні не визнав та пояснив, що вони разом із співмешканкою ОСОБА_22 з 2012 року орендували одну з чотирьох кімнат у комунальній квартирі по АДРЕСА_4 . З ОСОБА_11 він був знайомий, підтримував з нею нормальні стосунки, як і з іншими мешканцями квартири.

Деякий час він тимчасово проживав у іншої жінки, а коли повернувся, то ОСОБА_23 не впустила його до кімнати і він змушений був проживати на кухні. Іноді співмешканка впускала його до кімнати та годувала, а коли вона була на роботі, він потайки відкривав її кімнату своїм ключем і перебував там цілий день. Зазначив, що ОСОБА_11 проживала одна у кімнаті навпроти, тому він часто спілкувався з нею, допомагав, іноді вони разом вживали спиртне. Зокрема, 05 грудня 2013 року в обідній час вони удвох пили горілку на кухні, де їх разом бачила ОСОБА_13 , яка з чоловіком доглядала ОСОБА_11 та прийшла того дня провідати останню. 06 грудня 2013 року весь день він знаходився у кімнаті № 3, де проживала ОСОБА_23 , та користувався Інтернетом, лише близько 16-ї год. сходив на пошту за переказом. Вказав, що у обідній час до ОСОБА_11 приходила соціальний працівник, якій він відкрив вхідні двері, поспілкувався з нею біля дверей ОСОБА_11 та дав їй ключ від загальних вхідних дверей, щоб вона зробила собі дублікат. Востаннє бачив ОСОБА_11 , коли вона відчиняла двері цій жінці, і знову пішов до своєї кімнати. Більше того дня ОСОБА_11 він не бачив і не спілкувався з нею, ніяких сторонніх звуків чи криків не чув. У кімнаті ОСОБА_11 він жодного разу не був. Близько 17-ї год. 06 грудня 2013 року сусід ОСОБА_24 та його дружина ОСОБА_25 запросили до себе в гості, де було ще троє їх друзів, та на кухні разом вони пили спиртне до 00 год.

Стверджує, що до вчинення злочину він не має ніякого відношення. Зауважив, що 10 грудня 2013 року прибули працівники міліції та почали погрожувати, вимагаючи у нього зізнання у скоєнні вбивства. Під тиском працівників міліції він спочатку змушений був зізнатися та давав свідчення під диктовку, але з прибуттям адвоката відмовився від свідчень.

Спростовуючи доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про його непричетність до вчинення вбивства ОСОБА_11 , суд послався на докази у кримінальному провадженні в їх сукупності, які є допустимими і підстав сумніватися у їх достовірності під час апеляційного перегляду не встановлено.

З показань потерпілого ОСОБА_10 вбачається, що ОСОБА_11 є його не рідною тіткою, іноді він її відвідував. ОСОБА_11 дозволяла собі вживати спиртне, у кімнату стягувала мотлох з вулиці, двері до своєї кімнати стороннім не відчиняла і нікого не впускала до себе. Востаннє він у неї був місяців за чотири до події, тому про обставини її смерті йому нічого не відомо. Зауважив, що у кімнаті ОСОБА_11 серед мотлоху він бачив дерев`яну кухонну дошку.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні в суді першої інстанції показав, що на прохання родички доглядав за ОСОБА_11 , яка була дещо дивною жінкою, так як тримала в своїй кімнаті всілякий непотріб, постійно жалілась, що в неї пропадають речі та гроші. Вказав, що ОСОБА_11 була конфліктною людиною, у неї в квартирі стояв неприємний запах, вона любила випити. При цьому стосунки у них з ОСОБА_11 склалися дружніми. ОСОБА_11 говорила, що в неї є сусід на ім`я ОСОБА_26 , що проживає навпроти, який кілька разів обрізав їй дріт радіо, але не говорила навіщо. Чи пили вони разом з ОСОБА_7 , особисто він не бачив, але про це стверджувала його дружина. При цьому, зазначив, що вони з дружиною встановили металеві двері в кімнаті ОСОБА_11 та дали їй один ключ, а два залишили у себе. Пізніше вона сказала, що ключ загубила, тому він дав їй інший.

Щодо обставин загибелі потерпілої повідомив, що соціальний працівник, яка обслуговувала потерпілу ОСОБА_11 , зателефонувала їм та повідомила, що 2-3 дні не може потрапити до кімнати ОСОБА_11 і її ніхто з сусідів за цей час не бачив. Прибувши з дружиною до квартири, вони не змогли своїм ключем відчинити двері кімнати, так як серцевина замка була пошкоджена. Викликали працівників міліції, після чого у кімнаті виявили труп потерпілої ОСОБА_11 . Коли чекали міліцію, він попросив у ОСОБА_7 включити світло у своїй кімнаті, так як коридор був неосвітлений, але ОСОБА_7 повідомив, що у нього немає ключів. Підтвердив, що дійсно 14 квітня 2014 року добровільно писав заяву про надання слідчому ключа від кімнати дверей потерпілої та передавав такий ключ.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні в суді першої інстанції показала, що вона з ОСОБА_7 разом проживали по АДРЕСА_4 у комунальній квартирі АДРЕСА_5 , але в кінці літа 2012 року ОСОБА_7 пішов до іншої жінки. За час спільного проживання ОСОБА_7 часто з нею конфліктував, ображав, погрожував та застосовував фізичну силу, мав агресивний характер. У листопаді 2013 року ОСОБА_7 повернувся, але вона не впустила його до кімнати і він мешкав на комунальній кухні. За рахунок чого жив ОСОБА_7 вона не знає, їй відомо лише про один переказ від мами незадовго до вбивства ОСОБА_11 .

Щодо відносин обвинуваченого з потерпілою повідомила, що ОСОБА_7 спілкувався з ОСОБА_11 , спільно вони вживали спиртне. Усі сусіди висловлювали невдоволення з приводу смороду з кімнати ОСОБА_11 . На кухонному столі ОСОБА_11 було багато навалених речей і вона бачила там якісь кухонні дошки. Зазначила, що востаннє ОСОБА_11 бачила 05 грудня 2013 року, коли вона виходила та заходила до своєї кімнати. Того дня вона пила спиртне з ОСОБА_7 , так як на кухні залишились пусті пляшки, стакани та посуд. Наступного ранку, 06 грудня 2013 року, близько 08 год. ОСОБА_7 постукав до неї у кімнату та попросив грошей на горілку чи цигарки, але вона відмовила. З роботи вона повернулась близько 18 год. і ОСОБА_7 сказав, що був у неї в кімнаті. Ключа він не має, але якимось чином вмів відчиняти двері. Того дня ОСОБА_7 був вдягнутий у спортивний костюм чорного кольору. Наполягала на тому, що у обвинуваченого мався й інший одяг, який він зберігав не в її кімнаті.

08 грудня 2013 року, повернувшись з роботи, вона почула сильний сморід з кімнати ОСОБА_11 та стала стукати до сусідів. ОСОБА_7 в цей час перебував на кухні, але почувши стук, одразу побіг до вхідних дверей та, на її думку, був переляканим. Сусіди не відчинили, тому вона поїхала ночувати до своєї подружки. Наступного дня, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 зателефонував їй та повідомив, що ОСОБА_11 померла. Коли виносили труп потерпілої, вона звернула увагу, що у ОСОБА_7 тремтять руки, чого вона раніше не помічала. Крім того, коли ввечері він попросився переночувати у неї в кімнаті, його поведінка разюче змінилася, він вів себе тихо і одразу ж ліг спати.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні в суді першої інстанції повідомила, що разом зі своїм чоловіком ОСОБА_27 проживають в одній з кімнат комунальної квартири АДРЕСА_6 , їх сусідами були потерпіла ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_7 , які проживали в інших кімнатах. З ОСОБА_11 у неї особисто не було ніяких стосунків, вона проживала одна, була конфліктною, іноді нецензурно лаялась, коли мешканці скаржились на сморід з її кімнати, який поширювався на всю квартиру. Вказала, що з цього ж приводу конфлікти виникали і між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 . Зазначила, що в неї особисто з ОСОБА_7 конфліктів не виникало, однак, до своєї співмешканки ОСОБА_22 у стані алкогольного сп`яніння він міг застосувати фізичну силу. ОСОБА_7 певний час не проживав з ОСОБА_23 , але коли повернувся, жив на спільній кухні. Зі слів ОСОБА_23 їй відомо, що ОСОБА_7 має ключі від її кімнати і за її відсутності має до неї доступ. Свої речі він залишав у них, однак після повернення через певний час забрав їх. За 2-3 дні до смерті потерпілої ОСОБА_7 говорив, що має намір поїхати жити до своєї мами в Одеську область і чекає від неї грошей на квиток.

Вказала на те, що у ОСОБА_11 на кухні був свій стіл, на якому було нагромаджено всіляких речей, в тому числі були і кухонні дошки, але до нього було гидко підійти. Вона не бачила, щоб ОСОБА_7 брав у потерпілої якісь речі. 06 грудня 2013 року близько 18-ї год. до них прийшли гості і вони запросили до себе ОСОБА_7 , який в той час перебував на кухні. При цьому, зауважила, що ОСОБА_7 виглядав не таким, як був завжди, а був пригніченим, не активним.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні в суді першої інстанції показала, що працює старшим слідчим ЧМВ УМВС України в Чернігівській області та з її участю проводився огляд місця події, де мешкала потерпіла ОСОБА_11 , а саме коридору, кухні та кімнати. Під час проведення огляду зателефонував оперативний співробітник міліції, який безпосередньо працював з ОСОБА_7 , що на той час був затриманий, та повідомив, що є письмове пояснення ОСОБА_7 про те, що знаряддям злочину є дерев`яна кухонна дошка, у зв`язку з чим їх дії були спрямовані на пошук саме цього доказу. Дошка зі слідами крові, згустками крові та волоссям була виявлена підпертою до стіни за кілька метрів від вхідних дверей. Пояснила, що при первинному огляді вона не була виявлена, тому що вся кімната була завалена речовим мотлохом.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні в суді першої інстанції показав, що працює слідчим ЧМВ УМВС України в Чернігівській області. 10 грудня 2013 року підозрюваний ОСОБА_7 у своїй явці з повинною зазначив, де подів ключ від квартири потерпілої ОСОБА_11 після вчинення злочину, і саме за його інформацією цей ключ у подальшому був виявлений та вилучений з вказаного ним місця. Інший ключ від квартири для огляду та проведення трасологічної експертизи на його прохання добровільно надав ОСОБА_12 , про що 14 квітня 2014 року написав заяву.

Свідок ОСОБА_28 у судовому засіданні в суді першої інстанції зазначив, що у грудні 2013 року близько 22-ї год. він був присутнім в якості понятого, коли слідчі між урною для сміття, що стояла біля виходу з підземного переходу на розі проспектів Миру Перемоги та стінкою підземного переходу, знайшли ключ від замка.

Колегія суддів вважає, що суд дав вірну юридичну оцінку показанням потерпілого та вказаних свідків, з урахуванням того, що вони попереджались про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань.

Не заслуговують на увагу твердження апеляційної скарги про те, що показання свідка ОСОБА_15 є суперечливими та повинні були викликати сумнів під час постановлення вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, показання свідка ОСОБА_15 із самого початку досудового розслідування є незмінними, послідовними та логічними. При цьому, вказівка захисника на те, що з показань свідка ОСОБА_17 вбачається, що іншого одягу у ОСОБА_7 не було, не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та суперечить показанням самого свідка, які вона надавала під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Зокрема, свідок ОСОБА_17 вказувала на те, що обвинувачений певний час зберігав у них свої речі, але через деякий час він їх забрав. Те, що обвинувачений певний проміжок часу проживав за іншою адресою, жодним чином не вказує на те, що змінний одяг у нього був відсутній, це лише свідчить про те, що свої речі він міг зберігати за кількома адресами. Отже, з викладених захисником фактів суд не міг прийти до висновку про відсутність іншого одягу у обвинуваченого, тим більше не міг піддавати сумніву показання свідка ОСОБА_15 .

В той же час, проаналізувавши зміст апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що її доводи є суперечливими. В той час, як захисник наполягає на тому, що показаннями свідків підтверджується факт відсутності іншого одягу у ОСОБА_7 , доводами викладеними нижче він зазначає про те, що оперативними працівниками під час виїзду за місцем проживання обвинуваченого в район Шерстянки, останньому привезли інший одяг з метою, щоб він мав можливість перевдягтися, при цьому, зазначає, що одягу зі слідами крові там знайдено не було. Таким чином, з апеляційної скарги захисника вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 мав змінний одяг.

Разом з тим, у попередніх судових засіданням сам обвинувачений вказував на те, що після повернення до ОСОБА_15 , він частину своїх речей зберігав у неї, а іншу частину в районі Шерстянки, де тимчасово мешкав, що не суперечить і показанням свідків у кримінальному провадженні. Водночас, колегія суддів звертає увагу і на те, що свідок ОСОБА_15 вказувала, що 6 грудня 2013 року ОСОБА_7 був вдягнутий у спортивний костюм чорного кольору, а вже 09 грудня він був у іншому одязі.

Отже, сам факт відсутності слідів крові потерпілої ОСОБА_11 на одязі обвинуваченого не може беззаперечно свідчити про те, що він не причетний до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, як на цьому наполягає захисник.

На переконання колегії суддів, під час провадження судового розгляду кримінального провадження, колегія суддів першої інстанції, відповідно до вимог ч. 6 ст. 22 КПК України, дотрималась засад об`єктивності та неупередженості, створила необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

При цьому, відповідно до вимог ст. 94 КК України, колегія суддів за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінила показання кожного зі свідків, потерпілого та обвинуваченого з точки зору належності, допустимості і достовірності.

В зв`язку з цим твердження обвинуваченого та його захисника про те, що ОСОБА_7 не причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, є не переконливими, не заслуговують на увагу та спростовуються, як показаннями свідків, так і зібраними матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця події від 09 грудня 2013 року; протоколом додаткового огляду місця події від 10 грудня 2013 року; висновком судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_11 № 1056 від 29 січня 2014 року; висновком комісійної судово-медичної експертизи № 30 від 28 лютого 2014 року; протоколом огляду місця події від 18 грудня 2013 року; висновком комплексної судово-дактилоскопічної та імунологічної експертизи №17,039(б) від 27 січня 2014 року; висновком судово-медичної експертизи № 26 від 25 лютого 2014 року; висновком судово-медичної експертизи №8 від 06 лютого 2014 року; висновком судово-медичної експертизи № 11 від 28 січня 2014 року; висновку судово-трасологічної експертизи №195 від 25.04.2014 року, яким суд першої інстанції дослідивши належним чином дав вірну правову оцінку.

При цьому належить відмітити , що при повторному розгляді матеріалів кримінального провадження , суд дослідив і інші докази які прокурором на обгрутування обвинувачення при попередньому судовому розгляді не надавались і оцінив зазначені докази у їх сукупності.

Так відповідно до висновків судової молекулярно генетичної експертизи від 31.03.2014 року за № 207 мб НДЕКЦ ГУ МВС України в м. Києві, слідує що на запитання органу досудового розслідування „ Чи можливо встановити ДНК- профіль виявлених в ході проведення судово- цитологічної експертизи слідів поту , 7 клітин поверхневого шару епітелію , слідів сперми , крові та 8 епітеліальних клітин ? - дана відповідь що в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені ознаки (ДНК профіль) зразка крові підозрюваного ОСОБА_7 (а.п.215-218 т.2)

Перевіривши зібрані у кримінальному провадженні докази та доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в частині незгоди з пред`явленою підозрою, в тому числі і доводи з приводу того, що суд першої інстанції виконав незаконні вказівки апеляційного суду та незаконно прийняв до уваги висновки судових експертиз, а також не перевірив версії причетності до вбивства ОСОБА_11 інших осіб, колегія суддів вважає, що вони суперечать зібраним у кримінальному провадженні доказам, показанням потерпілого та свідків та не знайшли свого підтвердження, як під час судового розгляду так і під час апеляційного перегляду.

Такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження, колегія суддів вважає твердження захисника про те, що показання свідка ОСОБА_21 в частині того, що дошку, якою було вбито потерпілу, було виявлено лише завдяки показанням ОСОБА_7 , є недостовірними, оскільки дошку можливо було виявити і самостійно, так як вона знаходилась у двох метрах від вхідних дверей кімнати.

Зокрема, колегія суддів, детально вивчивши протокол огляду місця події від 09 грудня 2013 року та протокол додаткового огляду місця події від 10 грудня 2013 року прийшла до висновку про те, що показання свідка ОСОБА_21 є достовірними та можуть бути прийняті до уваги, а твердження захисника є необґрунтованими.

Так, з протоколу огляду місця події від 09 грудня 2013 року та фототаблиці до нього вбачається, що під час відкриття дверей кімнати, де проживала вбита ОСОБА_11 , навіть труп потерпілої видно не одразу, оскільки кімната завалена різними речами, не видно навіть вікна. Отже, свідчення слідчого про те, що без показань ОСОБА_7 не можливо відразу було виявити знаряддя злочину, заслуговують на увагу. Колегія суддів погоджується з тим, що знаряддя злочину, а саме дерев`яна кухонна дошка була виявлена та вилучена лише після того, як слідчому стало відомо, що саме вони шукають, що підтверджується і фототаблицею до додаткового протоколу огляду від 10 грудня 2013 року.

Наразі, колегія суддів не погоджується і з твердженнями захисника про те, що ОСОБА_7 написав явку з повинною під примусом працівників міліції, оскільки ні у судовому засіданні в суді першої інстанції, ні під час розгляду в апеляційному суді, захисником не було надано даних на підтвердження своїх слів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що з приводу застосування працівниками міліції фізичного та психологічного тиску щодо ОСОБА_7 прокуратурою було проведено перевірку та прийнято процесуальне рішення. 26 грудня 2013 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження за відсутністю в діях співробітників ЧМВ УМВС України в Чернігівській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Більш того, відповідно до вимог частини 4 статті 95 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Органи досудового розслідування обізнані з даною нормою кримінального процесуального Закону, а тому примушення до написання явки з повинною, як на цьому наполягає захисник, позбавлене сенсу. Одночасно, колегія суддів звертає увагу на той факт, що ні захисником, ні обвинуваченням рішення про закриття кримінального провадження в установленому порядку оскаржено не було.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком колегії суддів суду першої інстанції про те, що до написання явки з повинною, слідчі органи не були настільки обізнані про деталі вчинення даного кримінального правопорушення, як про це вказує захисник, оскільки під час первинного огляду місця події було виявлено лише труп ОСОБА_11 , висновки експертизи щодо механізму заподіяння тілесних ушкоджень, знаряддя злочину були відсутні, отже конкретні та детальні обставини могли бути відомі лише тій особі, яка вчинила дане кримінальне правопорушення.

Питання захисника про те, що заважало ОСОБА_7 позбутися дерев`яної дошки, так само як ключа від кімнати потерпілої, якщо він мав на меті приховати сліди злочину, на думку колегії суддів не є такими суттєвим в частині доведення вини обвинуваченого та само по собі, як не спростовує вину обвинуваченого, так і не доводить його винуватість. Пояснення поведінки обвинуваченого після вчинення такого тяжкого кримінального правопорушення, як вбивство людини, не входить до компетенції суду, а є прерогативою судових експертів-психологів. В даному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_7 було проведено судову-психіатричну експертизу і захисник не був позбавлений можливості поставити перед експертами всі питання, які його цікавили в частині поведінки його підзахисного.

Крім того, колегія суддів погоджується з думкою колегії суддів суду першої інстанції в частині того що версія обвинуваченого про те, що 06 грудня 2013 року він весь день був у кімнаті ОСОБА_15 та лише один раз о 16 годині виходив на пошту, спростовується здобутими у кримінальному провадженні доказами. Зокрема, відповідно до інформації УОТЗ УМВС України в Чернігівській області щодо інтенсивності дзвінків абонента телефонного номеру, власником якого є ОСОБА_7 , обвинувачений неодноразово пересувався по місту, що ставить під сумнів правдивість його показань.

Твердження захисника про те, під час першого розгляду матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції зовсім по іншому оцінив висновки наявних у матеріалах кримінального провадження експертиз, ніж колегія суддів, що ухвалила оскаржуваний вирок, також не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, як такі, що суперечать вимогам кримінального процесуального закону.

Суд першої інстанції, отримавши матеріали кримінального провадження та розпочавши їх розгляд зі стадії підготовчого судового засідання є незалежним у своїх висновках, не пов`язаний думкою попереднього складу суду та повинен оцінювати надані органом досудового розслідування докази в сукупності з показаннями свідків, потерпілого та обвинуваченого, які ними надавались безпосередньо у судовому засіданні. Даних вимог Закону колегія суддів суду першої інстанції беззаперечно дотрималась.

Наряду з цим, висновки експертиз не мають для суду наперед установленої переваги над іншими доказами у кримінальному провадженні. Суд оцінює висновки експертів за своїм внутрішнім переконанням та у сукупності з іншими доказами, зазначаючи, що саме доводить той чи інший висновок експерта, в разі визнання його допустимим доказом у кримінальному провадженні.

Вказівка апеляційної скарги захисника на те, що виявлений, згідно протоколу огляду, біля сміттєвої урни ключ від кімнати ОСОБА_11 не міг там пролежати 13 днів, з урахуванням даних про те, що працівниками комунального підприємства здійснюються регулярні прибирання, є безпідставною та не може бути прийнята до уваги колегією суддів.

Матеріали кримінального провадження вказують на той факт, що місце знаходження ключа від кімнати потерпілої ОСОБА_7 назвав після його затримання, так само як він назвав знаряддя кримінального правопорушення та місце його знаходження. Дані, надані захисником про регулярність прибирань сміттєвих урн та території навкруги них, не вказують на те, що такі прибирання дійсно здійснюються, а також на те, як ретельно вони проводяться. Зокрема, ОСОБА_7 вказував на те, що ключ викинув у сміттєву урну, а з протоколу огляду вбачається, що ключ було знайдено недалеко від урни, біля стіни пішохідного переходу, що підтверджується фототаблицею та свідчить про те, що під час прибирання працівники комунального підприємства могли і не звернути на нього уваги, з урахуванням того, що це невеликий плаский предмет не виразного кольору.

Не надано захисником і жодного доказу своїм твердженням про те, що органом досудового розслідування було зроблено дублікат ключа, який надав свідок ОСОБА_12 , з метою фальсифікації матеріалів кримінального провадження. При цьому, заявляючи про вчинення кримінального правопорушення з боку працівників правоохоронних органів, захисник повинен не просто голослівно про це заявляти, а надавати вагомі докази та звертатись із відповідною заявою до прокуратури Чернігівської області.

Стверджуючи про те, що колегія суддів суду першої інстанції, здійснюючи судовий розгляд, не дотримувалась вимог законодавства, виконувала незаконні вказівки апеляційного суду та мала обвинувальний ухил, захисник не навів доказів того, які ж саме вимоги діючого законодавства були порушені колегією суддів суду першої інстанції під час провадження судового розгляду, в чому полягали незаконні вказівки апеляційного суду, а також з яких дій колегії суддів вбачалось, що вони носили обвинувальний ухил.

На думку колегії суддів, під час розгляду матеріалів кримінального провадження судом першої інстанції не було допущено жодних порушень вимог кримінального процесуального законодавства України, які б поставили під сумнів законність ухваленого рішення. Крім того, жодними своїми діями суд не дав підстав вважати, що ставився упереджено до будь-кого з учасників судового розгляду, в тому числі і до обвинуваченого.

Разом з тим, наполягаючи на тому, що суд першої інстанції виконував незаконні вказівки апеляційного суду, захисник залишив поза увагою вимоги діючого законодавства, яких повинен дотримуватись, як суд першої інстанції, так і кожен з учасників судового розгляду.

Так, відповідно до вимог частини третьої статті 415 КПК України висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді. Отже, колегія суддів, при новому розгляді справи у повному обсязі дотрималась вимог кримінального процесуального законодавства і всі твердження апеляційної скарги захисника в цій частині не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів апеляційного суду, як не обґрунтовані.

Як судом першої інстанції так і судом апеляційної інстанції неодноразово вживались заходи для виклику в судове засідання свідка ОСОБА_27 , вжитими заходами забезпечити його явку не виявилось можливим. Як слідує з журналу судового засідання , ні обвинувачений ні його захисник не заперечували проти закінчення розгляду кримінального правопорушення судом першої інстанції без допиту вказаного свідка. За наявними в матеріалах кримінального провадження адресами свідка ОСОБА_27 та його співмешканки ОСОБА_16 , вручити судові повістки свідку ОСОБА_27 апеляційному суду не вдалось, про що маються як повідомлення пошти так і акти судових розпорядників, інших засобів для вручення повідомлення суду не має. А тому доводи обвинуваченого та його захисника в судовому засіданні про те що суд апеляційної інстанції не вжив заходів для його виклику та допиту під час апеляційного перегляду не заслуговують на увагу та є безпідставними.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне взяти до уваги і показання свідків, що були допитані в судді першої інстанції відповідно до вимог КПК України, однак яким суд першої інстанції не надав належного аналізу в ухваленому рішенні, що не протирічить вимогам ст. 404 КПК України.

Свідок ОСОБА_29 у судовому засіданні в суді першої інстанції показала, що, як працівник соціальної служби, вона двічі на тиждень відвідувала загиблу ОСОБА_11 .. Останнього разу ОСОБА_11 вона бачила живою 06 грудня 2013 року, коли приносила їй продукти. Двері до комунальної квартири їй відчинив ОСОБА_7 . З потерпілою вона розмовляли на кухні, оскільки її кімната була завалена різним мотлохом. На кухонному столі ОСОБА_11 були залишки їжі та посуд, на її питання, що тут відбувалось, ОСОБА_7 сказав, що то вони вчора з потерпілою випивали. Зазначила, що ОСОБА_11 їй скаржилась на те, що в неї зникають гроші, тому вони з нею домовились, що гроші на продукти та оплату комунальних послуг вона їй буде давати завчасно. Коли вона залишала квартиру, то ОСОБА_7 був на кухні. Повідомила, що потерпіла загалом всі свої речі зберігала у своїй кімнат, бо була переконана, що сусіди можуть все в неї покрасти. Запевнила, що дерев`яну дошку бачила в неї на столі у кімнаті, крім того, вказала, що на кухні ОСОБА_11 намагалась речей не зберігати. Зі слів ОСОБА_11 їй також було відомо про те, що в неї виникали конфлікти з ОСОБА_7 з різних приводів. Щодо ключа від кімнати потерпілої, то зазначила, що вона носила його на чорній мотузці на шиї.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні в суді першої інстанції повідомила про те, що ОСОБА_11 являється племінницею дружини її рідного брата і на прохання тітки вона до неї інколи ходила. Зазначила, що у потерпілої вона була 5 грудня 2013 року, двері до тамбуру квартири були відчинені і коли вона зайшла, то ОСОБА_30 з ОСОБА_7 були на кухні та випивали, при цьому, потерпіла мала не пристойний вигляд, стояла у сорочці, яка була розірвана, а ОСОБА_18 сидів на підвіконні, був вдягнутий у чорну вітровку. Інших сусідів вона того дня не бачила. Категорично заперечила той факт, що ОСОБА_11 могла комусь із сусідів щось дати для використання, так як була дуже скупою людиною і постійно скаржилась на те, що в неї зникають гроші і речі. Вказала, що на кухонному столі ОСОБА_11 вона дошки не бачила, а чи була вона в її кімнаті сказати не змогла, оскільки вся кімната була завалена різними речами, стояв не дуже приємний запах.

Щодо обставин смерті ОСОБА_11 повідомила про те, що у понеділок їй соціальний працівник дала ключ, щоб вона зробила дублікат, а потім подзвонила їй і сказала, щоб вона приїхала до квартири потерпілої, оскільки три дні її сусіди не бачили. Коли вони з чоловіком приїхали, то не змогли відчинити двері до її квартири своїм ключем. Потім викликали спеціальну службу та працівників міліції, ОСОБА_7 весь цей час знаходився у квартирі. У ОСОБА_7 вона попросила стілець для свого чоловіка, але той сказав, що у нього не має ключів від кімнати, а потім їй стало відомо, що він проживає на кухні. Запасні ключі, що знаходились у неї та її чоловіка. Вони передали працівникам міліції наступного дня чи через день після того, як було виявлено труп ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_31 у судовому засіданні в суді першої інстанції вказала на те, що ОСОБА_11 знає з дитинства, оскільки проживає поверхом вище. Повідомила про те, що вона була доброю жінкою, однак коли випивала, то відрізнялась дивною поведінкою, могла напівгола вийти на вулицю.

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, на переконання колегії суддів, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за частиною першою статті 115 КК України, оскільки він вчинив умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині вбивство.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України вірно врахував ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, особу обвинуваченого, що за місцем реєстрації характеризується вкрай негативно, як особа, що схильна до зловживання спиртними напоями та наркотичними речовинами, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра. Прийняв до уваги відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, відповідає скоєному та особі обвинуваченого.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового слідства та розгляді матеріалів кримінального провадження в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 418, 419, 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок колегії суддів Деснянського районного суду міста Чернігова від 20 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_32 ОСОБА_33 ОСОБА_34