Справа № 464/5211/15-к Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/710/15 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у дистанційному судовому провадженні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Виннички Пустомитівського району Львівської області,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 14 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23 грудня 2011 року ОСОБА_6 засуджений за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України на чотири роки один місяць позбавлення волі.

Початок строку відбуття ОСОБА_6 покарання 03 листопада 2011 року; кінець строку відбуття покарання 03 грудня 2015 року.

В порядку ч.1 ст. 539 КПК України засуджений ОСОБА_6 звернувся до Сихівського районного суду м. Львова з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 14 липня 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання про застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

На ухвалу суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення скасувати та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання. Вважає, що довів своє виправлення, оскільки відбув необхідну частину покарання; на виробництві установи працювати не мав змоги за станом здоров`я та похилим віком; вдома його чекає старенька матір, яка потребує догляду.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 , який брав участь у судовому провадженні дистанційно (в режимі відеоконференції з Львівської виправної колонії УДПтС України у Львівській області № 48) апеляційну скаргу підтримав та пояснив, що він є інвалідом 3-ої групи, має ряд захворювань, в зв`язку з атрофією зорових нервів у нього 40% зору, в темноті він не бачить і не орієнтується, до праці адміністрацією установи він не залучався, за час відбуття покарання здобув спеціальності слюсаря-ремонтника і токаря, стягнень не мав, бесід виховного характеру з ним не проводили, характеристику, яку йому дала адміністрація установи, він не читав, оскільки має дуже поганий зір, впевнений, що в подальшому вчиняти злочини не буде, у нього є престаріла мати, яка потребує догляду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

При розгляді справи суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а висновки суду, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, що відповідно до п.2, п.4 ч.1 ст. 409 КПК України тягне за собою скасування судового рішення.

Відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_6 шість разів притягався до кримінальної відповідальності, по даній справі засуджений за тяжкий умисний злочин, вчинений під час іспитового строку за попереднім вироком, за час відбування покарання засуджений вимог режиму утримання не порушував, за сумлінну поведінку і ставлення до праці жодного разу не заохочувався та не довів своє виправлення.

Однак такі висновки суду не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, може бути застосоване до засудженого після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, якщо він своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

На даний час ОСОБА_6 відбув більше двох третин строку покарання, призначеного вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23 грудня 2011 року.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_6 вимоги встановленого порядку виконання покарання не порушував, стягнення на нього не накладались, засуджений на даний час не працевлаштований в зв`язку із скороченням обсягів виробництва, залучається до суспільно-корисної праці по благоустрою установи в порядку черговості, регулярно відвідує заходи виховного характеру, з рідними та близькими підтримує зв`язок шляхом листування та побачень, отримує посилки, передачі.

Згідно з випискою з медичної картки ОСОБА_6 перебуває на диспансерному обліку лікарів медичної частини Львівської виправної колонії №48 та має ряд захворювань, в тому числі атрофію зорових нервів обох очей, розлад адаптації (а.с.6).

Як пояснив в суді першої інстанції представник виправної установи, ОСОБА_6 до праці не залучався в зв`язку з тим, що у відділенні № 5 (до якого належить ОСОБА_6 ) переважна більшість інвалідів, які до роботи не залучаються.

З врахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що поведінка ОСОБА_6 , яка за весь час відбування покарання є сумлінною, а також його участь у суспільно-корисній праці по благоустрою установи доводять виправлення засудженого.

Те, що ОСОБА_6 адміністрацією виправної установи не був працевлаштований й до нього не застосовувались заходи заохочення, не може ставитися в вину засудженому й розцінюватись як недоведеність його виправлення.

Не є обставиною, яка виключає можливість умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання, те, що ОСОБА_6 раніше притягався до кримінальної відповідальності і знову вчинив тяжкий злочин.

З матеріалів провадження вбачається, що протягом 1984-2000 років ОСОБА_6 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, однак відповідно до ст. 55 КК України 1960 року судимості за ці роки погашені й не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків.

Тяжкість вчиненого злочину, рецидив злочину (на які покликався суд першої інстанції) уже враховані законодавцем при визначенні мінімально необхідної частини строку, після відбуття якої можливе застосування умовно-дострокового звільнення, в даному випадку це фактичне відбуття засудженим не менше двох третин строку призначеного покарання (п.2 ч.3 ст. 81 КК України).

Відмова комісії установи 21 листопада 2013 року, 07 серпня 2014 року в застосуванні щодо ОСОБА_6 положень ст.ст. 81, 82 КК України не виключає того, що засуджений за спливом часу сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Колегія суддів враховує також особу засудженого, його вік, незадовільний стан здоров`я, сімейний стан, обставини вчиненого ним злочину (таємного викрадення чужого майна загальною вартістю 750 грн. за попередньою змовою групою осіб, з проникненням на територію підприємства); міцність соціальних зв`язків, які засуджений підтримує з родиною; незначний строк, який залишився до закінчення відбуття засудженим покарання.

З огляду на викладене колегія суддів вважає апеляційну скаргу обґрунтованою й приходить до висновку про наявність законних підстав для застосування положень ст. 81 КК України та умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, як такому, що відбув не менше двох третин строку призначеного судом покарання та своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Оскільки суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність й не застосував положення ст. 81 КК України, які підлягали застосуванню, а висновки суду, викладені в ухвалі суду, не відповідають фактичним обставинам справи, судове рішення слід скасувати, клопотання ОСОБА_6 задоволити та звільнити засудженого умовно-достроково від відбування невідбутої частини покарання, що станом на 27 серпня 2015 року становить три місяці шість днів.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задоволити.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 14 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання задоволити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23 грудня 2011 року, умовно-достроково від відбування невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі строком три місяці шість днів.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .