АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/3432/2015 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 вересня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в ОВС 2 відділення 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , погодженого прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням ОСОБА_10 , за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України, та накладено арешт на транспортний засіб марки «Фольцваген», модель «СС», д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_8 , з забороною його використання.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що клопотання слідчого містить достатньо даних, які дають підстави для накладення арешту на вказане в ньому майно.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що рішення слідчого судді є незаконним, з наступних підстав. Зокрема, на думку апелянта, слідчим було порушено строки на звернення з клопотання, оскільки автомобіль відноситься до тимчасово вилученого майна, яке відбулося 01 вересня 2015 року, а тому відповідно до ст. 171 КПК України слідчий мав звернутися з клопотанням про накладення арешту не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна. Крім того, апелянт вважає, накладений арешт безпідставним, так як ОСОБА_8 перебуває під вартою, а тому відсутні підстави вважати, що воно може бути знищене чи приховане.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання про арешт майна відбувався без виклику в судове засідання власника цього майна, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга подана в межах встановленого строку.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Також, частиною другою даної норми закону передбачено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 167 КПК України, а саме має ознаки речей, які підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані, як знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалося (використовувалося) для схилення особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Так, у провадженні Головного слідчого управління СБ України перебуває кримінальне провадження № 0001561 в ході якого 02 вересня 2015 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль, слідчий суддя вказав, що він відповідає критеріям ст. 167 КПК України.

Враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення і конкретні обставини справи, а також те, що ч. 2 ст. 199 КПК України, передбачає конфіскацію майна, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси особи, оскільки матеріали кримінального провадження свідчать про те, що майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям ст. 167 КПК України, що дає підстави для застосування обмежувальних заходів.

З урахуванням вказаних обставин та з метою запобігання негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України, наклав на нього арешт.

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам кримінального провадження. Також, не погоджується колегія суддів і з доводами апелянта, що автомобіль «Фольцваген», модель «СС», д.н.з. НОМЕР_1 , відноситься до тимчасово вилученого майна, яке відбулося, на думку апелянта, ще 01 вересня 2015 року, оскільки в цей день, відповідно до наданих матеріалів, відбувся огляд вказаного автомобіля в ході якого були вилучені виявлені в ньому предмети, які зазначені в протоколі від 01 вересня 2015 року.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу представника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 вересня 2015 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС 2 відділення 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , погодженого прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням ОСОБА_10 , за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України, та накладено арешт на транспортний засіб марки «Фольцваген», модель «СС», д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_8 , з забороною його використання, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4