Справа № 11-325/11 Головуючий у 1 інстанції: Гуменна Н.М.
Доповідач: Данко В. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2011 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Данка В.В.,

суддів Партики І.В., Перетятька В.О.,

потерпілого ОСОБА_1,

представника потерпілого ОСОБА_2,

виправданого ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.2 ст.125 КК України за апеляцією потерпілого ОСОБА_1 на вирок Сколівського районного суду Львівської області від 30 грудня 2010 року,

встановила:

Вироком Сколівського районного суду Львівської області від 30 грудня 2010 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, українець, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, працюючий головою громадської організації "ОСОБА_4 Кредити", раніше не судимий, військовозобовязаний, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4

виправданий за ч.2 ст.125 КК України за відсутністю в його діях складу злочину.

Питання про запобіжний захід виправданому ОСОБА_3 підписка про невиїзд не вирішене.

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

Згідно з постановою Сколівського районного суду Львівської області від 28 січня 2010 року ОСОБА_3 обвинувачувався в тому, що він разом з особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, обвинувачувався в тому, що 24 січня 2009 року, близько 02 год. 00 хв., у нічному клубі "Зоряний", який розташований в ресторані "Карпати" за адресою: смт. Славське, вул. Шевченка,6 Сколівського району Львівської області, безпричинно на грунті особистих неприязних відносин умисно наніс ОСОБА_1 декілька ударів по різних ділянках тіла, чим заподіяв потерпілому легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров'я.

Потерпілий ОСОБА_1 з вироком суду не погодився і подав апеляцію, в якій просить цей вирок відносно ОСОБА_3 скасувати, та постановити новий вирок, яким визнати винним та засудити ОСОБА_3 за ч.2 ст.125 КК України, та стягнути завдані йому матеріальні збитки в розмірі п'ятсот дев'яносто сім грн., та моральну шкоду в розмірі десять тисяч гривень. Свої вимоги він мотивує тим, що при проведенні судового слідства всі обставини, які стали підставою для обвинувачення ОСОБА_3 у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, підтвердились. Нанесення йому побоїв стверджується показами свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 У мотивувальній частині вироку відсутні покази обвинуваченого ОСОБА_7, який був присутній в судовому засіданні та давав покази. ОСОБА_3, як керівник та роботодавець ОСОБА_8 та ОСОБА_7, наказав їм його побити, а отже є співучасником злочину.

Заслухавши доповідь судді, потерпілого ОСОБА_1 його представника, які підтримали апеляцію та уточнили апеляційні вимоги і просять вирок скасувати, а справу скерувати на новий судовий розгляд, виправданого ОСОБА_3 про законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція потерпілого ОСОБА_1 за уточненими вимогами підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.334 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред'явлене підсудному і визнане судом не доведеним, а також підстави для виправдання підсудного з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. Виходячи зі змісту вказаної норми закону, у мотивувальній частині виправдувального вироку має бути викладений аналіз і оцінка доказів, як тих, що були зібрані на досудовому слідстві, так і поданих у судовому засіданні, та висновок суду про те, чому суд відкинув докази обвинувачення.

Однак, зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_3 дотримані не були.

Так, постановою судді від 28 січня 2010 року було порушено кримінальну справу відносно трьох осіб ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 за ч.2 ст.125 КК України при цьому в обвинуваченні було сформульовано, що вказані особи "безпричинно на грунті особистих неприязних відносин, з неприязних мотивів умисно нанесли" потерпілому декілька ударів по різних частинах тіла. І цю суперечність: якщо умисно безпричинно нанесли удари, то це одна кваліфікація дій обвинувачених /ст.296 КК України/, за якою суддя не вправі порушувати справу; а якщо на грунті особистих неприязних відносин, то це інша кваліфікація дій обвинувачених, суд, постановляючи виправдувальний вирок, не усунув.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції без допиту підсудних ОСОБА_7 і ОСОБА_8 по суті предявленого їм обвинувачення не вправі був постановляти виправдувальний вирок відносно ОСОБА_3

Так само на думку колегії суддів, суд першої інстанції, не допитавши ОСОБА_7 та ОСОБА_8, не вправі був виділяти відносно них матеріали в окреме провадження і скеровувати їх на досудове слідство. Тим більше, що підсудний ОСОБА_7 був допитаний по суті обвинувачення 09 листопада 2011 року /а.с.66, 66 зворот/. А ті слідчі дії, на проведення яких вказав суд у постанові від 15 грудня 2010 року, він може провести сам або шляхом, передбаченим ст.315-1 КПК України.

Вирішуючи питання про виділення матеріалів відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в окреме провадження та скерування їх на досудове слідство, суд не ставив це питання на обговорення учасників судового розгляду, що вбачається з протоколу судового засідання від 15 грудня 2010 року /а.с.81/, як не відображено у цьому протоколі чи виходив суд до нарадчої кімнати для вирішення вказаного питання і чи постанова з указаного питання оголошувалася в суді.

Крім цього суд, постановляючи оправдальний вирок, послався на неналежний доказ, а саме на висновок судово-медичного дослідження від 02 лютого 2009 року № 25 /а.с.40-41 ЖРЗПЗ № 29/, яке було проведене в межах перевірки органом дізнання заяви потерпілого ОСОБА_1 до порушення кримінальної справи, а сам суд судово-медичної експертизи для визначення тяжкості тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілому, не призначав.

Як убачається із протоколу судового засідання від 09 листопада 2010 року /а.с.65-67/ у судовому засідання були присутні підсудні ОСОБА_3 та ОСОБА_7, які були допитані по суті обвинувачення. Однак у подальшому в протоколі фігурує замість підсудного ОСОБА_7 підсудний ОСОБА_9

За таких обставин виправдувальний вирок щодо ОСОБА_3 підлягає скасуванню, а справа скеруванню на новий судовий розгляд.

Під час нового судового розгляду справи суду слід призначити судово-медичну експертизу для встановлення тяжкості тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілому ОСОБА_1, вжити всі передбачені законодавством заходи щодо доставки підсудних у судове засідання, повно і обєктивно провести судове слідство, дослідити всі докази у справі та прийняти обєктивне рішення.

Керуючись ст.ст.365, 366, 367, 374 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляцію потерпілого ОСОБА_1 задовольнити.

Вирок Сколівського районного суду Львівської області від 30 грудня 2010 року про виправдання ОСОБА_3 за ч.2 ст.125 КК України скасувати, а справу скерувати на новий судовий розгляд у той же ж суд новим складом суду.

Головуючий:

Судді:

Оригінал ухвали.