Провадження № - 1кп/201/605/2015
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0004260 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зугдіді Грузія, громадянина Грузії, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 09 жовтня 2015 року приблизно о 09-00 годин, перебуваючи в салоні маршрутного таксі № 157 на перехресті вул. Куйбишева і пр. К. Маркса у м. Дніпропетровську побачив раніше невідому йому ОСОБА_6 , яка тримала на плечі жіночу сумку чорно - коричневого кольору в якій знаходився гаманець зеленого кольору з грошима в сумі 559 гривень та трьома флеш - накопичувачами марки «Emtec», «Sanbish», «Verbatim». Вказане майно, окрім грошей в сумі 559 гривень, матеріальної цінності для потерпілої не представляють.
Далі у ОСОБА_3 виник раптовий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось у вказаній сумці. ОСОБА_3 визначивши майно, яке знаходилось у сумці потерпілої ОСОБА_7 як об`єкт свого злочинного посягання, знаходячись у вказаному місці у вказаний час, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони таємними для оточуючих, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, засунув свою праву руку у відкритий відділ сумки і таємно, шляхом вільного доступу викрав з неї вказаний гаманець зеленого кольору з грошима в сумі 559 гривень і трьома флеш накопичувачами марки «Emtec», «Sanbish», «Verbatim» та поклав даний гаманець у білий поліетиленовий пакет, який мав при собі. Після вчинення крадіжки, ОСОБА_3 залишився у салоні маршрутного таксі № 157 та чекав зручної нагоди для того, щоб залишити маршрутне таксі із викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд, Однак ОСОБА_3 не зміг довести злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки його злочинні дії були помічені пасажиром маршрутного таксі ОСОБА_8 , який і затримав ОСОБА_3 на місці злочину.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, у скоєному розкаявся та надав показання, які повністю підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна та його дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно по ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, позитивно характеризується.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого, встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують його покарання, а призначення більш м`якого покарання не зможе сприяти подальшому виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробовуванням.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк один рік.

На підставі п. 2, 3 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1