Справа № 466/3073/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/73/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисників адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляції засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 01 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, ніде не зареєстрованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, а саме: вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 21 липня 2009 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений від відбування покарання постановою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 19 серпня 2011 року на підставі п. «а» ст. 3 Закону України «Про амністію в 2011 році»,

визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, ніде не зареєстрованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, а саме:

1) вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 20 листопада 2002 року за ч. 1ст. 121, ч. 1 ст. 186, ч.1 ст. 309, 70 КК України до 5 років позбавлення волі;

2) вироком Сихівського районного суду м. Львова від 31 липня 2006 року за ч. 2 ст. 186, 69 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком терміном на 1 рік;

3) вироком Сихівського районного суду м. Львова від 31 березня 2011 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком терміном на 1 рік,

визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 31.11.2011 року та призначено остаточне покарання у виді 4-х років 1-го місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженим до вступу вироку в законну силу залишено попередньо обраний взяття під вартою.

Строк відбування покарання рахується з часу фактичного затримання - ОСОБА_8 з 23 жовтня 2011 року, ОСОБА_6 з 24 жовтня 2011 року.

Вироком суду визнано винними та засуджено ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, за те, що вони 22 жовтня 2011 року близько 22 год. 00 хв., перебуваючи на вул. Миколайчука-Городничій в м. Львові, за попередньою змовою між собою, вчинили відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, що не було небезпечним для потерпілого.

Вказані дії були ними вчинені за наступних обставин. Так, вони, випадково зустрівши на вулиці потерпілого ОСОБА_9 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, силою затягнули його за ріг магазину, де намагалися викрасти гаманець останнього, однак свого злочинного плану до кінця не довели, оскільки свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 припинили їх наміри, забравши потерпілого.

Однак, вподальшому, не полишаючи злочинного наміру, підсудні наздогнали потерпілого ОСОБА_9 на вул. Городничій в м. Львові, повалили останнього на землю, нанісши при цьому декілька ударів по тілу, та викрали гаманець вартістю 50 грн., в якому знаходилися гроші в сумі 1800 грн. та документи, після чого з місця вчинення злочину втекли.

Не погодившись з даним вироком суду, засуджені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 подали апеляції та доповнення до них.

В своїх апеляціях як засуджений ОСОБА_8 , так і засуджений ОСОБА_6 вважають, що вирок суду є незаконним та необгрунтованим. Вказують, що при прийнятті вироку мали місце невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначають, що даного злочину вони не скоювали, а тому просять скасувати даний вирок суду та їх виправдати.

Заслухавши доповідь судді, виступ засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подані засудженими апеляції, думку прокурора, яка зазначила про необхідність скасування даного вироку районного суду у зв`язку з істотними порушеннями кримінально-процесуального закону та направлення справи в той же суд на новий судовий розгляд, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до висновку, що згадані апеляції підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Так, як вбачається із матеріалів кримінальної справи вказану справу розглядала та постановляла по справі обвинувальний вирок суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 .

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 п. 2-1 ст. 54 КПК України (1960 року) суддя не може брати участі в розгляді кримінальної справи якщо він (вона) під час досудового розслідування справи вирішував (ла) питання щодо продовження строків тримання під вартою.

А вивченням справи встановлено, що суддя ОСОБА_1 19 грудня 2011 року під час досудового розслідування по даній кримінальній справі приймала рішення, тобто вирішувала питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 (постанова суду т.с. 1, а.с. 276).

У зв`язку з цим колегія суддів вважає, що ця підстава являлася обставиною, що виключала участь судді ОСОБА_1 в розгляді даної кримінальної справи.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що розгляд цієї справи суддею ОСОБА_1 є істотним порушенням кримінально-процесуального закону, оскільки вирок суду винесено незаконним складом суду, а тому даний вирок суду підлягає скасуванню з направленням кримінальної справи в той же суд на новий судовий розгляд.

При цьому, оскільки згаданий вирок суду скасовується у зв`язку з істотними порушеннями кримінально-процесуального закону, то інші питання, викладені в апеляціях засуджених, колегією суддів не розглядалися та не аналізувалися.

Дані питання, викладені в апеляціях засуджених, слід прийняти до уваги при новому розгляді даної кримінальної справи судом першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 362, 366 та 367 КПК України (1960 року), колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 01 грудня 2014 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_6 скасувати, а кримінальну справу направити в той же суд на новий судовий розгляд.

Головуючий :
Судді :