Комінтернівський районний суд м.Харкова
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2015 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000304 від 12.08.2015 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, не працюючої, із вищою освітою, розлученої, має на утриманні сина ОСОБА_6 , 2009 року народження, раніше не засудженої, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.110, ч.2 ст. 260 КК України
В С Т А Н О В И В
ОСОБА_5 , в період часу з березня по вересень 2014 року (більш точна дата слідством не встановлена) перебуваючи за місцем своєї реєстрації та фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно і добровільно, з ідеологічних міркувань, маючи умисел на вчинення умисних дій з метою зміни меж території України через соціальні мережі Інтернет налагодила контакти з представниками терористичної організації «ДНР», у тому числі з командиром розвідувального взводу спеціального призначення майором МДБ ДНР ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивний « ОСОБА_8 », та ініціативно дізналася про місце розташування вказаного підрозділу, особливості його функціонування та незаконної діяльності і про умови вступу до даного підрозділу.
Далі, перебуваючи з особистих справ у м. Москві РФ, в період часу жовтень-листопад 2014 року, ОСОБА_5 , діючи з метою досягнення своєї злочинної мети, продовжила спілкування з ОСОБА_7 на постійній основі в цілях отримання від нього інформації про діяльність незаконного збройного формування ДНР. Під час спілкування з вказаним представником незаконних збройних формувань ДНР ОСОБА_5 домовилась про зустріч з ОСОБА_7 на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, та про подальший вступ на військову службу до розвідувального взводу спецпризначення МДБ ДНР.
В подальшому ОСОБА_5 06.12.2014 на виконання отриманих від ОСОБА_7 вказівок, реалізуючи свій злочинний намір, маршрутом «Москва-Ростов», «Ростов-Новоазовськ» прибула в Донецьку область, на тимчасово окуповану територію н.в.ф. ДНР, де зустрілася з ОСОБА_7 і, ознайомившись з правилами поведінки та обов`язками члена незаконного збройного формування ДНР, за власним бажанням стала виконувати функції фельдшера на військовій службі в розвідувальному взводі спеціального призначення МДБ ДНР, місце дислокації якого знаходилось в АДРЕСА_2 .
У зв`язку з перебуванням у штаті н.в.ф. ДНР ОСОБА_5 була поставлена на продуктове та речове постачання та їй була надана особиста вогнепальна автоматична зброя АК-74 з боєкомплектом. Під час своєї протиправної діяльності у складі незаконного збройного формування ДНР ОСОБА_5 отримала особистий позивний « ОСОБА_9 », виконувала обов`язки фельдшера в санітарній частині та шпиталі, займалася організацією приготування їжі для представників даного н.в.ф. ДНР, виконувала інші покладені на неї керівництвом н.в.ф. ДНР обов`язки. При цьому за виконання своїх обов`язків вона щомісяця отримувала заробітну плату.
Крім того, ОСОБА_5 , в період часу з березня по вересень 2014 року (більш точна дата слідством не встановлена) перебуваючи за місцем своєї реєстрації та фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно і добровільно, з ідеологічних міркувань, через соціальні мережі Інтернет налагодила контакт на постійній основі з командиром розвідувального взводу спеціального призначення майором МДБ ДНР ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивний « ОСОБА_8 », та ініціативно дізналася про місце розташування вказаного підрозділу, особливості його функціонування та незаконної діяльності, та про умови вступу до нього.
Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на участь у діяльності не передбачених законом збройних формувань, ОСОБА_5 , перебуваючи з особистих справ у м. Москві, РФ, в період часу жовтень-листопад 2014 року продовжила спілкування через соціальні мережі Інтернет з ОСОБА_7 з метою отримання інформації про діяльність незаконного збройного формування ДНР та домовилась з ним про зустріч на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, та про подальший вступ на військову службу до розвідувального взводу спецпризначення МДБ ДНР.
В подальшому 06.12.2014 ОСОБА_5 на виконання отриманих від ОСОБА_7 вказівок, продовжуючи свої злочинні дії, з метою вступу та участі в діяльності не передбачених законом збройних формувань, маршрутом «Москва-Ростов», «Ростов-Новоазовськ» прибула в сел. Заіченко Волноваського району Донецької області, на тимчасово окуповану територію н.в.ф. ДНР, де зустрілась з ОСОБА_7 . Далі, ОСОБА_5 , ознайомившись з правилами поведінки та обов`язками члена незаконного збройного формування ДНР, за власним бажанням вступила на військову службу до розвідувального взводу спеціального призначення МДБ ДНР, місце дислокації якого знаходилось в сел. Заіченко Волноваського району Донецької області та була зарахована на посаду фельдшера. У зв`язку з перебуванням у штаті н.в.ф. ДНР ОСОБА_5 була поставлена на продуктове та речове постачання, їй була надана особиста вогнепальна автоматична зброя АК-74 з боєкомплектом.
ОСОБА_5 , здійснюючи у зазначений час протиправну діяльність у складі незаконного збройного формування ДНР, отримала особистий позивний « ОСОБА_9 », виконуючи при цьому обов`язки фельдшера в санітарній частині та шпиталі, займалася організацією приготування їжі для представників даного н.в.ф. ДНР, виконувала інші покладені на неї керівництвом н.в.ф. ДНР обов`язки. При цьому за виконання своїх обов`язків вона щомісяця отримувала заробітну плату.
Таким чином, в період часу з грудня 2014 року до початку червня 2015 року (більш точний період часу слідством не встановлено) ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, дотримуючись встановлених правил поведінки, та, виконуючи обов`язки члена вказаного формування, діючи умисно, здійснювала допомогу у функціонуванні незаконного збройного формування ДНР шляхом власної активної участі у його протиправній діяльності.
До обвинувального акту додано угоду про визнання винуватості між обвинуваченою ОСОБА_5 та прокурором відділу прокуратури області ОСОБА_3 .
ОСОБА_5 визнала обвинувачення в обсязі підозри на час підписання даної угоди в повному обсязі. Угода містить відомості, щодо наслідків укладання та невиконання угоди про визнання винуватості.
Сторонами, між якими укладено угоду про визнання винуватості, узгоджено покарання за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 110 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 1 ( одного) року позбавлення волі без конфіскації майна, за ч.2 ст. 260 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 1 ( одного) року 6 ( шести) місяців позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України призначити остаточне покарання у вигляді 1 ( одного) року 6 ( шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України та КК України.
Згідно до ст.. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно до ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Скоєний ОСОБА_5 злочин за ч.1 ст. 110 КК України, відповідно до ст.. 12 КК України відноситься до злочину середньою тяжкості, злочин за ч.2 ст. 260 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.5 ст. 474 КПК України.
Відповідно до ст.. 474 КПК України, судом встановлена добровільність сторін при укладанні угоди, тобто їх дії не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.
Відповідно до ч. 7 ст.. 474 КПК України судом не встановлено обставин, за яких суд відмовляє в затверджені угоди.
Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України, а саме, що вона має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов,язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчинення якого її обвинувачують, а вона має такі права:
-мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;
-мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;
-допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;
-наслідки укладання т затвердження угоди, передбачені ст.. 473 КПК України, характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Судом з,ясовано у прокурора та підозрюваної ОСОБА_5 , що вони цілком розуміють наслідки затвердження угоди.
Судом встановлено, що узгоджена між сторонами угода про визнання винуватості ,вид покарання ОСОБА_5 передбаченого ч.1 ст. 110 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 1 ( одного) року позбавлення волі без конфіскації майна, за ч.2 ст. 260 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 1 ( одного) року 6 ( шести) місяців позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України призначити остаточне покарання у вигляді 1 ( одного) року 6 ( шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна відповідає нормам КПК України та КК України, не суперечить інтересам суспільства, визначено з урахуванням обставин, які пом,якшують покарання: щире каяття, сприяння розслідуванню кримінального провадження, наявність у ОСОБА_5 малолітньої дитини, на обліках в КЗОЗ « Обласний наркологічний диспансер» та КЗОЗ « Харківський міський психоневрологічний диспансер № 3» не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно.
Обвинувачена ОСОБА_5 погодилася на призначення узгодженого покарання та в судовому провадженні визнала обвинувачення, викладене в обвинувальному акті.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав про затвердження угоди про визнання винуватості.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст..ст. 468 476 КПК України
У Х В А Л И В
Угоду про визнання винуватості від 10.09.2015 року по кримінальному провадженню № 0000304, укладену між підозрюваною ОСОБА_5 ,ячеславівною, ІНФОРМАЦІЯ_3 та прокурором відділу прокуратури області ОСОБА_3 затвердити.
Визнати ОСОБА_5 винною в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 110, ч.2 ст. 260 КК України та призначити покарання за ч.1 ст. 110 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 1 ( одного) року позбавлення волі без конфіскації майна, за ч.2 ст. 260 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 1 ( одного) року 6 ( шести) місяців позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити остаточне покарання у вигляді 1 ( одного) року 6 ( шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк покарання рахувати з 22 вересня 2015 року.
Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі № 27 до набрання вироком законної чинності - залищшити без змін.
Речові докази: електронні носії інформації - зберігати в матеріалах справи.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити ОСОБА_5 та прокурору.

Суддя - ОСОБА_1