В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.11.2015 Справа №607/16985/15-к

Тернопільський міськрайонний суд

в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000117 від 12 серпня 2015 року, щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Новий Розділ Миколаївського району Львівської області, проживає у АДРЕСА_1 , громадянина України, із неповною загальною середньою освітою, неодруженого, електрозварник-вулканізатор відділення слюсарно-механічних робіт і поточного ремонту ремонтної роти військової частини пп НОМЕР_1 , солдата військової служби за контрактом, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

встановив:

ОСОБА_3 , уклавши 07 квітня 2015 контракт строком на три роки, в особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій згідно Указу Президента України № 15/2015 від 14 січня 2015 року,в цей же день був зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та призначений на посаду електрозварника-вулканізатора відділення слюсарно-механічних робіт і поточного ремонту ремонтної роти військової частини пп НОМЕР_1 у військовому званні «солдат».

В порушення вимог ст.ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, солдат ОСОБА_3 20 липня 2015 року о 08 год. до розташування військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) після звільнення не прибув та до 30 липня 2015 року свої службові обов`язки не виконував, проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , не вживаючи заходів для повернення до військової частини і не заявляючи про своє місцезнаходження до правоохоронних органів чи органів державного управління за наявності можливості для цього.

20 серпня 2015 року о 14 год. обвинувачений, діючи з єдиним злочинним наміром - тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині пп В НОМЕР_2 ,усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, в порушення зазначених вище норм, за відсутності дозволу відповідного командування військової частини самовільно залишив розташування військової частини пп НОМЕР_1 , що у АДРЕСА_2 , та до 25 вересня 2015 року свої службові обов`язки не виконував, проводив час на власний розсуд за вказаним місцем свого проживання, не вживаючи заходів для повернення до військової частини і не заявляючи про своє місцезнаходження до правоохоронних органів чи органів державного управління, маючи реальну змогу це зробити.

В подальшому солдат ОСОБА_3 повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з єдиним злочинним наміром - тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині пп В НОМЕР_2 , в порушення вищевказаних норм, умисно, за відсутності поважних причин та дозволу відповідного командування військової частини, 28 вересня 2015 року о 08 год. 30 хв. не з`явився до розташування військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та до 15 жовтня 2015 року свої службові обов`язки не виконував, проводив час на власний розсуд за вказаним місцем свого проживання, не вживаючи заходів для повернення до військової частини і не заявляючи про своє місцезнаходження до правоохоронних органів чи органів державного управління за наявності можливості для цього.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненому визнав в повному обсязі, пояснивши, що дійсно з 07 квітня 2015 року є військовослужбовцем за контрактом. 17 липня 2015 року поїхав додому та 20 липня 2015 року не з`явився на ранкове шикування, бо не хотів. Через десять днів повернувся на службу. Весь вказаний час проводив вдома. Також, без дозволу командування військової частини самовільно залишив її 20 серпня 2015 року, поїхавши додому, де проводив час до 25 вересня 2015 року, коли його викликали у військову прокуратуру для дачі показань. Був зобов`язаний з`явитися 28 вересня 2015 року у військову частину на ранкове шикування, однак не зробив цього. У вчиненому щиро розкаявся. Запевнив, що більше вчиняти правопорушень не буде.
Обвинувачений, визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.
Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, фактичні обставини кримінального провадження, обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину особою повторно,та вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення.
Однак, беручи до уваги дані про його особу, зокрема: його молодий вік, те, що вперше притягується до кримінальної відповідальності; проживає з мамою, яка не працює, та сестрами, одна з яких школярка, інша перебуває у відпустці по догляду за дитиною, батько помер у 2009 році; згідно службової характеристики відповідає займаній посаді; обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.
Також, для забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 під час іспитового строку, на нього слід покласти обов`язки, передбачені п. п. 2-4 ст. 76 КК України.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-
засудив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 /чотири/ роки.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 /два/ роки.
Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. п. 2-4ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Захід забезпечення кримінального провадження запобіжний захід у виді домашнього арешту, обраний ОСОБА_3 слідчим суддею 16 жовтня 2015 року, змінити на особисте зобов`язання, поклавши на нього обов`язки протягом двох місяців /до 15 січня 2016 року включно/: прибувати за першою вимогою до суду чи прокурора та повідомляти суд або прокурора про зміну місця проживання.
Документи: матеріали службового розслідування за фактом самовільного залишення в/ч солдатом ОСОБА_3 , іменний список особового складу ремонтної роти для вечірньої перевірки за вересень 2015 року, іменний список особового складу ремонтної роти для вечірньої перевірки за серпень 2015 року,матеріали службового розслідування за фактом залишення в/ч ОСОБА_3 20 серпня 2015 року, іменний список особового складу ремонтної роти для вечірньої перевірки за липень 2015 року, які передані на зберігання у військову частину пп НОМЕР_1 залишити там же.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Тернопільський міськрайонний суд.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуюча суддя ОСОБА_1