печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2015 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтерсах ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст.303 КПК України в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, посилаючись на те, що 24.08.2015 р. старшим слідчим першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури м. Києва ОСОБА_5 відмовлено у визнані ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні за №0001110 від 12.09.2014 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст.189 КК України, вважаючи таку постанову незаконною і необгрунтованою, просить її скасувати, зобов`язати слідчого ОСОБА_5 або іншу відповідальну особу органу досудового розслідування визнати ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу, прикладені документи, вивчивши заяву адвоката від 22.09.2015 р., дійшов наступного висновку.

Встановлено, що слідіим відділом прокуратури м. Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001110 від 12.09.2014 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст.189 КК України, за заявами ОСОБА_4 щодо вчинення службового підроблення слубовими особами СУ ГУ МВС України в м. Києві, а також щодо вимагання грошових коштів службовими особами ГВ БКОЗ УСБ України у м. Києві та Київській області з використанням свого службового становища.

Встановлено, що 18.08.2015 р. адвокат ОСОБА_3 звернувся до старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури м. Києва ОСОБА_5 із заявою про залучення до провадження як потерпілого ОСОБА_4 ; постановою старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від 24.08.2015 р. відмовлено у визнані ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні за №0001110 від 12.09.2014 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст.189 КК України, й постанова слідчого обґрунтована тим, що в ході досудового розслідування не встановлено об`єктивних даних, які вказують на завдання кримінальним правопорушення моральної, фізичної або майнової шкоди ОСОБА_4 ; також ОСОБА_4 не надано жодних доказів на підтвердження того, що останньому завдано кримінальним правопорушенням моральної, фізичної або майнової шкоди.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано Главою 26 КПК України, зокрема, згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Згідно ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді, й зазначена норма КПК України чітко встановлює вимоги до постанови про відмову у визнанні потерпілим: для прийняття такого рішення саме слідчий зобов`язаний встановити наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заявнику не завдано шкоди, в свою чергу, КПК України не надає заявнику відповідних прав для встановлення обставин, які мають значення для кримінального провадження, тому, що принцип змагальності сторін, який згідно зі ст.22 КПК України передбачає обов`язок сторони доказувати обставини, на які вона посилається, поширюється виключно на сторін, а заявник не є стороною. Крім того, згідно ч.1 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, заявник не входить до зазначеного кола осіб. Отже заявник не зобов`язаний доводити факт заподіяння йому шкоди, а тому твердження слідчого про ненадання ОСОБА_4 доказів на пітдверження завдання йому шкоди є необґрунтованим і такими, що суперечить вимогам закону. Твердження слідчого про відсутність об`єктивних даних, які вказують на завдання кримінальним правопорушенням моральної, фізичної або майнової шкоди ОСОБА_4 , суперечать вимогам КПК України, оскільки саме слідчий повинен встановити, що заявнику не завдано шкоди (ч.5 ст.55 КПК України), до тих пір, поки вказаний факт не встановлено, завник вважається потерпілим.

Так, із скарги адвоката ОСОБА_3 вбачається, що слідчим в порушення вимог ч.2 ст.9 КПК України не було проведено повного і всебічного розслідування, яке б дало можливості стверджувати про відсутність заподіяння заявнику шкоди; в рамках даного кримінального провадження слідчим ОСОБА_5 було прийнято рішення про закриття останнього, однак слідчий суддя ухвалою від 3.08.2015 р. його скасував; слідчий в частині розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, провів лише три слідчі дії: допити свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; у частині розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, три слідчі дії: допити свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; слідчий ОСОБА_5 не провів жодної слідчої дії, яка б давала можливість стверджувати про відсутність заподіяння заявнику шкоди, натомість на підтвердження спричинення ОСОБА_4 моральної та майнової шкоди слідчому була надана відповідь на адвокатський запит з Головного управління в м. Києві ізолятора тимчасового тримання від 11.11.2013 р.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень. Кримінальний процесуальний закон передбачає два способи залучення потерпілого до участі у кримінальному провадженні: за його заявою або у разі, якщо щодо потерпілого було вчинене кримінальне правопорушення, у даному випадку наявні і заява про вчинення кримінальних правопорушень, в якій конкретно вказується ОСОБА_4 потерпілою від таких правопорушень особою, і заява його захисника про залучення до провадження як потерпілого, тому, враховуючи, що оскаржувана постанова не є вмотивованою, оскільки не містить аргументацію тверджень про те, що ОСОБА_4 не завдано моральної, фізичної та матеріальної шкоди, вона підлягає скасуванню. Крім того, якщо дослідити об`єктивний склад злочину, саме ОСОБА_4 може бути єдиним потерпілим від правопорушення, яке передбачене ст.189 КК України, оскільки вимагання, вчинене службовою особою з використанням свого службового становища може нанести шкоду лише такій особі, тобто в диспозиції статті 189 КК України вже вказується потерпілий від такого правопорушення. Невизнання ОСОБА_4 потерпілим порушує його права, не надає змоги захистити такі порушені права, відмова у визнанні потерпілим ставить під сумнів повноту та об`єктивність досудового розслідування.

Керуючись ст.ст.220,303,306,307,309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтерсах ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від 25.08.2015 р. про відмову у визнанні потерпілим.

Зобов`язати старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури м. Києва ОСОБА_5 або іншу відповідальну особу органу досудового розслідування залучити ОСОБА_4 до кримінального провадження №0001110 від 12.09.2014 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст.189 КК України, як потерпілого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1