Дата документу Справа № 336/5863/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/387/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.185 ч.2 КК УкраїниСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2016 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17 грудня 2015 року про повернення прокурору обвинувального акту,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17 грудня 2015 року повернуто прокурору обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 через невідповідність даного акту вимогам ч.2 ст.291 КПК.

Прокурор в апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення, вважає, що обвинувальний акт складений згідно всіх передбачених КПК вимог. Тому апелянт просить ухвалу суду скасувати, призначивши новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, вважаючи її такою, що підлягає задоволенню; колегія суддів, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Районний суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору виходив з того, що обвинувачений в судові засідання 13.11., 2.12. та 17.12.2015 року не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за адресою, вказаною в обвинувальному акті, які повернулись на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

02.12.2015 р. ухвалою суду був застосований примусовий привід до обвинуваченого, однак на час проведення підготовчого засідання привід не виконаний з невідомих суду причин.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченому запобіжний захід не обирався. Судом за клопотанням прокурора кілька разів відкладалось підготовче судове засідання для забезпечення явки обвинуваченого, обов`язок виконання чого взяв на себе прокурор, однак, явка обвинуваченого в судове засідання прокурором не була забезпечена, дані про поважність причини неявки ОСОБА_7 у суду відсутні.

В зв`язку з чим, районний суд зробив висновок, що органом досудового слідства встановлено дійсне місце проживання обвинуваченого, оскільки за вказаною в обвинувальному акті адресою ОСОБА_8 не мешкає, про що свідчать повернута суду поштова рекомендована кореспонденція. Таким чином, обвинувальний акт, не містячи у собі адреси дійсного місця проживання обвинуваченого, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Судова колегія погоджується з висновком районного суду, що обвинувальний акт не повинен лише формально містити будь-яку адресу, за якою може проживати обвинувачений. Обвинувальний акт має містити адресу, за якою обвинувачений дійсно мешкає. На стадії підготовчого судового засідання суд вправі застосувати примусовий привід обвинуваченого. Лише матеріали зібрані під час виконання такого заходу примусу можуть свідчити про те, чи дійсно проживає за вказаною адресою обвинувачений чи ні. Саме по собі невиконання уповноваженою особою примусового примусу без будь-яких обґрунтувань не може беззаперечно вказувати про те, що обвинувачений не проживає за вказаною в обвинувальному акті адресою. Повернення поштового повідомлення без вручення з позначкою «за закінченням терміну зберігання» також не може свідчити про недійсність такої адреси.

Тому висновок суду про невідповідність обвинувального акту з цих підстав вимогам ст.291 КПК не відповідає обставинам справи і вимогам процесуального закону, є безпідставним і передчасним.

Інші наведені в ухвалі суду заперечення щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК також не можна прийняти до уваги.

Так, суд вказав, що обвинувальному акті не зазначені дані про відбування покарання обвинуваченим за останніми судимостями. Реєстр матеріалів досудового розслідування не містить номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування. В обвинувальному акті не в повному обсязі зазначено відомості про проведення процесуальних дій, не в кожній процесуальній дії зазначено час її проведення.

Проте суд не врахував, що суд вправі повернути обвинувальний акт прокурору, лише у випадку, коли саме обвинувальний акт, а не реєстр матеріалів досудового розслідування, не відповідає вимогам ст.291 КПК. Так, процесуальним законом не передбачено, щоб обвинувальний акт обов`язково містив у собі дані про відбування покарання обвинуваченим за останніми судимостями. Решта заперечень стосуються недоліків реєстру матеріалів досудового розслідування, а не вимогам обвинувального акту.

До заперечення суду про те, що формулювання викладу фактичних обставин кримінального правопорушення не узгоджуються з викладеною правовою кваліфікацією за ч.2 ст.185 КК через незазначення в чому полягає повторність вчиненого кримінального правопорушення, судова колегія ставиться критично, оскільки дане питання може бути уточнене і з`ясоване під час судового розгляду. Зокрема прокурор вправі змінити, уточнити чи то доповнити обвинувачення й під час судового розгляду.

За таких обставин оскаржувану ухвалу суду не можна визнати законною і обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Оскільки передбачені ст.76 КПК обставини недопустимості повторної участі судді в кримінальному провадженні відсутні, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що повторний розгляд провадження має відбуватись в тому ж складі суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17 грудня 2015 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_7 для усунення недоліків акту скасувати і призначити нове судове провадження у першій інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в тому ж складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4