Справа № 1-103/11
Постанова

Іменем України

31 березня 2011 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

з участю прокурора Рябих С.В.

захисника ОСОБА_1

потерпілої ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Комсомольську матеріали кримінальної справи відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, Росія, росіяеки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючої, не одруженої, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимої:

про вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.119 КК України,

встановив:

ОСОБА_3 вчинила суспільно небезпечне діяння, повязане з посяганням на життя іншої особи за таких обставин:

18 вересня 2010 року близько 12-00 год., ОСОБА_3, знаходячись в квартирі АДРЕСА_1, де проживала останні два роки разом із рідною бабусею ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, перебуваючи у стані галюцинаторно-маячної симптоматики, викликаної хронічним психічним захворюванням, умисно, із застосуванням сили штовхнула ОСОБА_4 у спину, від чого остання упала на підлогу, ударившись під час падіння лобною частиною голови об дверну коробку, що викликало перелом 1- 2 шийних хребтів, крововиливи під тверду мозкову оболонку спинного мозку та забій спинного мозку на цьому рівні.

22 вересня 2010 року ОСОБА_4 померла в реанімаційному відділенні Комсомольської ЦМЛ.

За висновком судово-медичної експертизи смерть потерпілої настала внаслідок тупої закритої травми шиї з переломами 1 - 2 шийних хребтів, крововиливу під тверду мозкову оболонку спинного мозку та забою спинного мозку на цьому рівні, що ускладнилось набряком спинного та головного мозку (а.с. 97-101).

Будучи допитаною під час досудового слідства ОСОБА_5 не заперечила, тієї обставини, що штовхнула бабусю у спину, діючи під впливом особистої образи на потерпілу (а.с. 59,79), аналогічні пояснення були надані нею під час відтворення обстановки та обставин події злочину (а.с. 66-70). За висновком судово-медичної експертизи (а.с. 105), проведеної за наслідками відтворення події злочину, показання підозрюваної ОСОБА_3 по відношенню до механізму заподіяння тілесних ушкоджень гр.. ОСОБА_4 не суперечать обєктивним судово-медичним даним.

Факт причетності ОСОБА_3 до заподіяння смертельної травми потерпілій непрямо був підтверджений в судовому засіданні також показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які зі слів ОСОБА_4, за її життя, дізнались про виниклий між нею та онукою конфлікт, та дії останньої, вчинені по відношенню до потерпілої.

Отже, провівши аналіз представлених по справі доказів, суд вважає, що в діях ОСОБА_3 , які виразились у вчиненні вбивства через необережність, вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України.

За висновком амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи (а.с. 117-125) ОСОБА_3 виявляє ознаки хронічного психічного розладу у вигляді шизофренії параноїчної, галюцинаторно- параноїчний синдром, підпадає під дію ч.2 ст.19 КК України, не може постати перед слідством та судом. Потребує госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, оскільки за своїм психічним станом і характером вчиненого діяння становить особливу небезпеку для суспільства.

Постановою слідчого від 22.11.2010 року, погодженою з прокурором в установленому законом порядку, матеріали кримінальної справи були направлені до суду для вирішення питання про застосування по відношенню до ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру через її неосудність.

Відповідно до положень п. 1 ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру застосовуються судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

За висновком ЛКК ОСОБА_3 є обмежено працездатною в силу наявного хронічного захворювання, примусового лікування від наркоманії та алкоголізму не потребує. За місцем проживання характеризується як особа з неадекватною поведінкою. Інші характеризуючи дані на особу ОСОБА_3 в матеріалах кримінальної справи не представлені.

Вирішуючи питання про вид примусового заходу медичного характеру, який має бути застосований до ОСОБА_3, суд, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею суспільно-небезпечного діяння, психічний стан неосудної, який за висновком судової експертизи становить особливу небезпеку для суспільства, вважає за необхідне застосувати по відношенню до неї примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 420,421 КПК України, п.5 ч.1 ст. 94 КК України, суд,

п о т а н о в и в:

Застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 скасувати з часу доставки неосудної до психіатричного закладу.

Постанову суду направити для виконання до Комсомольського МВ УМВС.

На постанову суду протягом 15 днів з часу її проголошення, ОСОБА_3 в той же строк з часу отримання копії постанови може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя підпис ОСОБА_8

Копія вірна: Суддя Т.В. Окунь