В И Р О К

іменем України

Справа №1-60/11

Провадження №1/1023/5339/11

15 вересня 2011 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючого Малишенко Т.О.

при секретарі Прокопенко О.П.

за участі прокурора Котяша А.І., захисника ОСОБА_1, підсудного ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за звинуваченням: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, працюючого КП УЖКГ, електромонтером, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, б. 3 кв.110, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

- у вчиненні злочину, передбаченого ст. 307 ч.2 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2, незаконно придбав, зберігав особливо небезпечний наркотичний засіб з метою збуту.

Злочин скоєно при таких обставинах: 22.04.2011 року, близько 12 години, ОСОБА_2 знаходячись біля магазину «Вена» м. Славутича Київської області, зустрів невстановленого чоловіка, у якого, маючи умисел на незаконне придбання наркотичного засобу з метою збуту, придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс сухою вагою 5,6089 г. Вказаний наркотичний засіб, який був в чотирьох прозорих поліетиленових пакетиках, ОСОБА_2 поклав до своєї сумки, де зберігав з метою його подальшого збуту. О 12 годині 15 хвилин, тієї ж доби, біля будівлі магазину «Калина», який розташований в Печерському кварталі м. Славутича, ОСОБА_2 був затриманий працівниками міліції і особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс сухою вагою 5,6089 г., який останній придбав і зберігав з метою збуту, у нього був виявлений та вилучений.

Допитаний в якості підсудного ОСОБА_2, у судовому засіданні провину визнав повністю суду пояснив, що 22.04.2011 року близько 12 години він знаходився біля магазину «Вена», розташованого на привокзальній площі м. Славутич Київської області. В цей час до нього підійшов раніше невідомий йому чоловік. Він запитав у нього чи хоче той заробити грошей. Останній відповів, що від лишніх грошей не відмовиться та погодився. Той чоловік простягнув йому чотири поліетиленові пакетики з марихуаною та сказав, що йому необхідно піти до будинку № 1 Печерського кварталу м. Славутич, та продати вказану вище коноплю хлопцеві на імя Євген за 160 гривень, які він в подальшому мав повернути тому чоловікові. За дану послугу він отримав би 20 гривень. Розуміючи, що його дії є неправомірними та незаконними, а також те, що за зберігання та збут наркотичних засобів наступає кримінальна відповідальність, він взявши марихуану в чотирьох пакетиках, поклав їх до одного з відділень своєї сумочки, яка висіла у нього на плечі та направився в бік будинку № 1 Печерського кварталу м. Славутич. Підійшовши до будинку № 1 Печерського кварталу, він став на тротуарі поряд з одним з підїздів вказаного будинку. Озирнувшись по бокам, він не помітив жодного молодого чоловіка, який би на когось чекав. Коли він стояв на тротуарі, до нього підійшли працівники міліції та відрекомендувавшись, запитали в останнього, де він був та що робив напередодні вночі. Потім один з них пояснив, що в магазині «Калина», розташованому поряд з будинком № 1 Печерського кварталу сталась крадіжка. Він попросив його пройти з ним до вказаного магазину, можливо хотів подивитись на його реакцію та впевнитись чи має він будь-яке відношення до тієї крадіжки. В середині магазину знаходилась продавець та він з працівником міліції. Там, останній ще раз запитав у нього де він був і що робив напередодні в ночі, однак той нічого не відповів. Згадавши, що в нього в сумочці знаходиться чотири пакетики коноплі, ті самі, які він ніс для продажу, він почав дуже нервувати. Після цього працівник міліції запитав у нього, що з ним трапилось, та через що він так розхвилювався. Він відповів йому, що в нього термінові справи, і що він дуже поспішає на важливу зустріч. Не контролюючи себе, він почав притримувати сумку, яка висіла у нього на плечі та в якій знаходилась марихуана, руками. Така поведінка, здалась працівнику міліції дивною, та він запитав у нього чи має він при собі будь-які речі, які б мені не належали. Він відповів, що таких при собі не має. Потім він запитав у нього чи має він при собі заборонені законом у вільному обігу предмети або речовини. На це запитання він також відповів що не має. При цьому, він не випускав сумки зі своїх рук. Для того, щоб працівник міліції йому повірив, він відкрив одне з відділень сумки та показав йому, що в середині пусто. Після цього працівник міліції запитав у нього, чому він не показав, що у другому відділенні його сумочки. Розуміючи, що діватись йому вже нікуди, розраховуючи на те, що відповідальність за вчинене зменшиться, він зізнався, що там у нього пакетики з марихуаною. Після такої заяви, працівник міліції зателефонував по мобільному телефону, і через деякий час до них підїхала слідчо-оперативна група. В присутності понятих, виявлену у нього коноплю було вилучено та після складення необхідних паперів направлено до ОСОБА_3 Свою вину у скоєному визнає повністю, щиро кається, просить його сурово не карати.

Захисником було заявлено клопотання оскільки підсудний провину визнав повністю, то обмежитись дослідженням фактичних обставин справи, інші учасники судового засідання не заперечували проти даного клопотання. Відповідно ч.3 ст.299 КПК України суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і вирішив обмежитись дослідженням фактичних обставин справи. При цьому суд зясував, чи правильно розуміє підсудний та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також розяснює, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Оцінивши досліджені по справі докази, суд вважає, що провина підсудного в інкримінованому діянні підтверджується матеріалами кримінальної справи.

Органи досудового слідства дії підсудного кваліфікували за ст.307 ч.2 КК України, як незаконне придбання, зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту.

Проаналізувавши покази підсудного, вивчивши представлені матеріали справи, суд дійшов висновку, що органи досудового слідства дії підсудного правильно кваліфікували за ст. 307 ч.2 КК України, оскільки у судовому засіданні знайшла підтвердження дана кваліфікація. Суд прийшов до висновку, що вина підсудного у вчиненні злочину, передбаченого ст. 307 ч.2 КК України, цілком доведена і підтверджується зібраними в справі доказами.

При призначенні міри покарання підсудному суд бере до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, відомості про особу, обставини, які обтяжують і помякшують відповідальність.

Обставин, які обтяжують відповідальність підсудного, судом не встановлено.

Обставиною, яка помякшує відповідальність підсудного, суд вважає, те що він своїми поясненнями сприяв розкриттю злочину, те що тяжких наслідків від його дій не настало, у скоєному щиро розкаюється, має молодий вік. Підсудний за місцем проживання ні в чому поганому не був замічений. За місцем роботи характеризується позитивно.

Санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі від п,яти до десяти років позбавлення волі с конфіскацією майна. Призначаючи підсудному основне покарання суд вважає, що покарання у виді п,яти років позбавлення волі є достатнім, але враховуючи скоєне підсудним, характеристики особи підсудного суд прийшов до висновку, що для його виправлення і перевиховання не доцільно застосовувати покарання у вигляді реального відбуття покарання - позбавлення волі. З урахуванням обставин справи, які пом'якшують покарання підсудного, з урахуванням характеристик особи, його щирого каяття, те що хоч він і вчинив тяжкий злочин, підсудний щиро розкаявся у скоєному, має молодий вік, як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні активно сприяв розкриттю злочину, тому суд приходить до висновку, що його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, і до нього можливо застосувати ст.75 КК України, тобто звільнити його від відбування покарання із застосуванням іспитового строку. В той же час відповідно до вимог ч.2 ст.69 КК України на підставах, передбачених у частині першій статті 69 КК України, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті Особливої частини цього Кодексу як обов,язкове. Санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає один вид додаткового покарання конфіскацію майна. Суд вважає, що за наявності кількох обставин, що пом,якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, до підсудного можливо не призначати додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, оскільки як вбачається з матеріалів власного майна підсудний не має, є тільки частка житлового приміщення співвласниками якого є батьки.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 321,323,324 КПК України, суд

п р и с у д и в :

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 307 ч.2 КК України і призначити покарання із застосуванням ч.2 ст.69 КК України до додаткової міри покарання, у вигляді п,яти років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.75,76 КК України ОСОБА_2, звільнити від покарання якщо він протягом іспитового строку трьох років не скоїть нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки: не виїде за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; буде повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, періодично буде з'являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу до ОСОБА_2, до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Речові докази: полімерний пакет з наркотичним засобом канабіс сухою вагою 5,6089 грами, який знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів ОСОБА_3 знищити.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь НДЕКЦ МВС України судові витрати по справі у сумі 1743,94 гривні на розрахунковий рахунок 0700, УДК в Київській області, МФО 821018, код 25574713, одержувач НДЕКЦ МВС України.

На вирок може бути подана апеляція в апеляційний суд Київської області через Славутицький міський суд протягом 15 діб.

Суддя Т. О. Малишенко