Справа № 645/799/13-к
Провадження № 1-кп/645/34/13
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2013 р. Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурорів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, холостого, з середньою освітою, тимчасово непрацюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 2 ст. 186 ч. 2, ст.. 186 ч. 2 КК України, -
03 січня 2013 року ОСОБА_5 , приблизно о 13 год. 00 хвилин, маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи чинити саме таким чином, перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечне для життя і здоров`я потерпілої ОСОБА_6 , штовхнув її в область тулуба. Після чого ОСОБА_5 вихопив з сумки ОСОБА_6 гаманець, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №20 від 25.01.2013 р., 10 гривен, з грошовими коштами в сумі 150 гривен та рукавичками, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи, 30 гривен, тим самим відкрито викрав майно, що належить ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_5 втік з місця злочину, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 190 гривен.
Крім того, ОСОБА_5 3 січня 2013 року, приблизно о 13 год. 45 хв., маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи чинити саме таким чином, перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_3 , діючи повторно, застосовуючи насильство, яке не є небезпечне для життя і здоров`я потерпілої ОСОБА_7 , утримував останню рукою в області шиї. Після чого ОСОБА_5 , подолавши супротив ОСОБА_7 , заволодів грошовими коштами в сумі 20 гривень, тим самим відкрито викрав майно, що належить ОСОБА_7 . Однак ОСОБА_5 але розпорядитися вказаним майном не зміг, тобто довести свій злочинний намір до кінця, так як був затриманий співробітниками міліції.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 15 ч. 2 ст. 186 ч. 2, ст. 186 ч. 2 КК України, а також повністю визнав цивільні позови потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Від потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до суду надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, цивільні позови підтримують.
На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , суд по епізоду відкритого викрадення майна ОСОБА_6 кваліфікує за ст. 186 ч. 2 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , суд по епізоду відкритого викрадення майна ОСОБА_7 суд кваліфікує за ст. 15 ч. 2 ст. 186 ч. 2 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, скоєний повторно.
Вину обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 15 ч. 2 ст. 186 ч. 2 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає повне визнання вини та щире каяття, та добровільне часткове відшкодування завданого збитку.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України судом не встановлені.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого встановлено, що він відповідно до вимог ст. 89 КК України раніш не судимий, за місцем останньої роботи характеризується позитивно, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває.
При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_5 в межах санкції статті кримінального закону, що передбачає відповідальність за скоєне, суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочинів, конкретні обставини вчинення ним злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, щиросердно розкаявся, у добровільному порядку частково здійснив дії щодо часткового відшкодування завданої шкоди, має постійне місце слідства, протягом досудового слідства сприяв встановленню істини по справі, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без реального відбування покарання у вигляді позбавлення волі, при застосуванні до призначеного покарання ст. 75 КК України - звільнення від відбування покарання з випробувальним терміном і з покладанням на нього додаткових обов`язків з підстав ст. 76 КК України в період встановленого випробувального терміну.
Враховуюче зазначене, суд приходить до висновку про доцільність зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Цивільні позови потерпілої ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 підлягають задоволенню у повному обсязі. Захисником ОСОБА_5 були надані квитанції від 20.02.2013 року, відповідно яких на адресу ОСОБА_6 родичами ОСОБА_5 були перераховані гроші у сумі 150 грн. на адресу потерпілої ОСОБА_7 були перераховані гроші у сумі 1000 грн, в якості відшкодування моральної та матеріальної шкоди, але, у підготовчому судовому засіданні потерпіли заявили, що вони відмовляються від отримання зазначених коштів до вироку суду і тому, оскільки потерпілими кошти не отримані, суд стягує з обвинуваченого заявлені суми у цивільних позовах у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 349, 395 КПК України суд, -
Визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 15 ч. 2 ст. 186 ч. 2, ст. 186 ч. 2 КК України, за вчинення яких призначити покарання:
За ст. 15 ч. 2 ст. 186 ч. 2 КК України - 4 роки позбавлення волі;
За ст. 186 ч. 2 КК України - 5 років позбавлення волі;
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного за цим вироком покарання - звільнити з випробувальним строком на 3 (три) роки.
З підстав ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 в період випробувального терміну повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання або роботи, не виїжджати на постійне місце проживання за межі України без дозволу органів кримінально виконавчої системи.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу змінити з утримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти в залі суду.
Повідомити ОСОБА_5 , що він зобов`язаний: прибувати до прокурора, суду за першою вимогою та повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити, що в разі невиконання ОСОБА_5 вказаних обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання на час перебування справи у провадженні суду покласти - на прокурора.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в якості відшкодування моральної та матеріальної шкоди суму у розмірі 150 (сто п`ятдесят) грн.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 в якості відшкодування моральної та матеріальної шкоди суму у розмірі 3000 (три тисячі) грн.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя