Справа №1416/4285/12 12.02.2013 12.02.2013 14.09.2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2013 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора: ОСОБА_4

потерпілої: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

засудженого: ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 листопада 2012 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Веселий Поділ Новобузького району Миколаївської області, громадянина України, раніше не судимого

- засуджено за ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна;

Цим же вироком постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_7 на відшкодування матеріальної шкоди на користь ОСОБА_5 15000 грн.
За вироком суду 10.11.2011 року в період з 02.00 год. до 05.00 год. біля бару "Трізор" по пр. Жовтневому в м. Миколаєві ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, діючи за попередньою змовою з іншими особами, з метою заволодіння чужим майном, напали на ОСОБА_5 із застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я в момент заподіяння, яке виразилося у здушенні руками шиї потерпілої та нанесенні ударів в область обличчя, від яких вона втрачала свідомість, заволоділи золотими виробами ланцюжком вартістю 1500 грн., кулоном вартістю 500 грн, сережками вартістю 2500 грн., браслетом вартістю 1000 грн, обручкою вартістю 1200 грн, обручкою вартістю 2500 грн, обручкою вартістю 800 грн, вартістю 1100 грн, обручкою вартістю 2500 грн, сумкою вартістю 120 грн, в якій знаходилося чотири ключі загальною вартістю 200 грн. гаманець вартістю 80 грн., гроші в сумі 1000 грн. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 та інших осіб ОСОБА_5 спричинена майнова шкода на загальну суму 15000 грн.

В апеляції засуджений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст.187 КК України на ч.2 ст. 186 КК України, та зняти арешт з майна, яке належить йому на праві власності. Вказує на відсутність в його діях складу інкримінованого йому злочину. Зазначає про однобічність та неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вважає, що суд не дослідив докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Зазначає, що суд взяв до уваги непослідовні та суперечливі показання потерпілої ОСОБА_5 та необгрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про її додатковий допит. Також на думку апелянта суд безпідставно взяв до уваги показання свідка ОСОБА_8 , які вона давала на досудовому слідстві під тиском працівників міліції та необгрунтовано відкинув її показання в судовому засіданні про те, що він з ОСОБА_9 з бару не виходив, а потерпілій було погано через кількість випитої нею водки. Разом з тим вважає, що судом не були враховані обставини, які пом`якшують покарання: позитивні характеристики, а також те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, що на його думку є підставою для застосування ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на підтримку апеляції пояснення потерпілої ОСОБА_5 , думку прокурора про залишення апеляції без задоволення, а вироку суду - без зміни, перевіривши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина ОСОБА_7 підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_5 показала суду, що 10.11.2011 року близько 02.00 год. біля бару "Трізор" по пр. Жовтневому в м. Миколаєві ОСОБА_7 з хлопцем та зі своєю сестрою напали на неї. ОСОБА_7 здавлював руками шию, після чого разом з хлопцем та сестрою побив її. Внаслідок цих протиправних дій вона втрачала свідомість. В ході побиття вказані особи заволоділи її золотими виробами, сумку, чотири ключі, гаманець, гроші в сумі 1000 грн., спричинивши майнову шкоду на загальну суму 15000 грн.

Є надуманими доводи апелянта про те, що показання потерпілої ОСОБА_5 є непослідовними та суперечливими.

Судом були досліджені показання потерпілої, які вона давала під час досудового слідства (а.с.15-17) і вони співпадають з її показаннями в судовому засіданні.

В апелційній інстанції потерпіла теж підтвердила факт здушення шиї та нанесення ударів в область обличчя ОСОБА_7 , від чого вона втрачала свідомість.

З огляду на відсутність протирічь в показаннях потерпілої, суд правильно відмовив у задоволенні клопотання про її додатковий допит.

Суд обгрунтовано поклав показання потерпілої в основу обвинувачення, оскільки вони підтверджуються іншими доказами по справі.

Так, із досліджених судом показань свідка ОСОБА_8 , які вона давала на досудовому слідстві, вбачається, що в ніч з 09.11.2011 року на 10.11.2011 року вона разом з братом та сестрою ОСОБА_10 знаходилася в барі "Трізор", де познайомилися з потерпілою та разом вживали спиртні напої. Після чого потерпіла вийшла на вулицю, за нею вийшов брат, а потім сестра. Вони довго не поверталися і вона теж вийшла на вулицю і побачила лежачу на землі потерпілу. Рядом з нею знаходилися брат з сестрою. Було темно і вона не бачила, що вони робили над потерпілою. Коли вони відійши від потерпілої, то в руках когось із них вона побачила сумку, а на другий день бачила золоті вироби.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 змінила свої показання і стверджувала, що її барт із сестрою ОСОБА_10 не виходили з бару за потерпілою. Вона з сестрою з бару пішли до зупинки. Через деякий час до них підійщов брат і вони разом пішли додому. Сумки і золотих виробів вона не бачила.

При цьому свідок ОСОБА_8 заявила, що показання під час досудового слідства вона дала під психологічним тиском з боку працівників міліції.

У зв`язку з чим суд допитав в якості свідка слідчого ОСОБА_11 , який пояснив, що неповнолітня ОСОБА_8 була допитана ним в якості свідка в присутності її матері. Перед допитом ОСОБА_8 були роз`яснені положення ст.ст.10,63 Конституції України та ст.69-1 КПК України. Показання давала добровільно, без примусу.

Таким чином, слідчий ОСОБА_11 не підтвердив застосування до ОСОБА_8 недозволених методів слідства.

З урахуванням показань слідчого ОСОБА_11 про допит ОСОБА_8 в присутності її матері та відсутності інших даних на підтвердження цього факту, суд обгрунтовано відкинув показання свідка ОСОБА_8 , які вона давала в судовому засіданні та взяв до уваги її показання на досудовому слідстві, оскільки вони узгоджуються із показаннями потерпілої ОСОБА_5 та частково з показаннями самого засудженого ОСОБА_7 .

Показання потерпілої в частині застосування до неї насильства підтверджуються даними судово-медичної експертизи №57/2580-11 від 23.01.2012 року, згідно якої на обличчі, шиї, в області вушних раковин, лівого передпліччя у ОСОБА_5 виявлені синці, які утворилися в строк і при обставинах, на які вказувала потерпіла.

Проаналізувавши докази у їх сукупності, суд дійшов вірного висновку про застосування до потерпілої фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я в момент заподіяння.

Так, матеріалами справи доведено, що до ОСОБА_5 були застосовані насильницькі дії, які виразилися в здушенні шиї, в нанесенні ударів в різні частини тіла, що призвело до втрати нею свідомості і за своїм характером вказані насильницькі дії є небезпечними для життя і здоров`я в момент заподіяння.

Таким чином, доводи засудженого про те, що він застосував до потерпілої насильство, яке не є небезпечним для її життя та здоров`я, не знайшли свого підтвердження і тому не має підстав для кваліфікації його протиправних дій за ч.2 ст. 186 КК України.

Суд обгрунтовано критично оцінив показання засудженого ОСОБА_7 , який стверджував, що після сумісного вживання спиртних напоїв з ОСОБА_5 , він вийшов разом з потерпілою із бару на вулицю, де наніс їй 2 удари рукою в область обличчя та відкрито викрав золоті вироби, сумку, гроші. Заперечував обставини застосування насильства, на які вказувала потерпіла .

Суд дослідив показання ОСОБА_7 , які він давав під час досудового слідства (а.с.39,47,57) і обгрунтовано взяв їх до уваги в частині вчинення злочину за попередньою змовою з іншими особами, оскільки вони узгоджуються із показаннями потерпілої, яка стверджувала, що відносно неї був скоєний розбійний напад ОСОБА_7 саме з його сестрою.

ОСОБА_7 заявив, що під час досудового слідства він дав інші показання внаслідок застосування до нього недозволених методів слідства.

За вказаною заявою судом була призначена перевірка, за результатами якої факт застосування до ОСОБА_7 недозволених методів слідства не підтвердився (а.с. 121-122).

Тому суд обгрунтовано поставився до показань ОСОБА_7 в судовому засіданні критично та розцінив їх, як обрану ним позицію захисту.

На думку колегії суддів, судом 1 інстанції були досліджені всі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а тому позбавлені підстав твердження апелянта про однобічність та неповноту досудового та судового слідства.

Проаналізувавши докази у їх сукупності та обгрунтовано визнавши їх достатніми для правильного вирішення справи, суд дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб і вірно кваліфікував дії за ч.2 ст.187 КК України.

Під час вивчення матеріалів справи також не було виявлено істотних порушень норм кримінально-процесуального закону, які б перешкодили суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обгрунтований вирок.

Покарання ОСОБА_7 суд призначив відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких; даних про особу винного, в тому числі тих, на які посилався апелянт (раніше не судимий, характеризується позитивно); обставину, яка пом`якшує покарання каяття у вчиненому злочині; обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Колегія суддів вважає, що призначене судом ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.187 КК України, відповідає тяжкості злочину та особі винного і є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
З огляду на вчинення ОСОБА_7 тяжкого злочину; обставин його вчинення; відсутності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення засудженому покарання з застосуванням ст. 69 КК України, як просить апелянт.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що підстав для зміни вироку не має.
Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України 1960 року, колегія суддів-

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 листопада 2012 року відносно ОСОБА_7 - без зміни.

Головуючий:

Судді: