02.02.2016 Справа №363/1909/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2 лютого 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника цивільного
позивача ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши в м. Вишгороді у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002010 щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, працюючого поваром у кав`ярні «Доброго ранку», маючого на утриманні неповнолітню дитину 2002 року народження, проживаючого у АДРЕСА_1 , несудимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
встановив:
29.12.2014 року близько 13 год. ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на міжповерховій площадці третього поверху неподалік кв. АДРЕСА_2 , під час розмови з потерпілим ОСОБА_5 внаслідок раптово виниклого неприязного особистого відношення до останнього умисно завдав йому удар поварським ножем в ліву поперечну частину тіла, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння у виді: колото-різаної рани лівої поперекової області з ушкодженням лівого купола діафрагми, проникаючого в ліву плевральну порожнину, лівосторонній гемоторакс, гострої постгеморагічної анемії 3 ступеня, геморагічного шоку 2 ступеня, ризику 4. СН1-2А ст.

В суді ОСОБА_6 повністю визнав свою вину, погодився зі змістом інкримінованого йому обвинувачення, кваліфікуючими ознаками злочину та розміром пред`явленого до нього цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 .
Показав, що 29.12.2014 року, будучи в стані алкогольного сп`яніння, намагався здійснити суїцид за допомогою поварського ножу, коли до нього на площадку в під`їзді вийшов потерпілий. В ході розмови в нього виникле неприязне відношення до останнього й він вказаним ножем умисно завдав удар правою рукою в ліву поперечну частину тіла потерпілого. Удар завдав, не цілячись, потерпілий був одягнутий в куртку. Після цього потерпілий вийшов на вулицю, він пішов за ним. Пізніше його затримано співробітниками міліції.
Також показав, що має постійну роботу, поступово відшкодовує потерпілому заподіяну шкоду, добровільно виплатив йому 12 000 грн. Буде здійснювати відшкодування і в подальшому. Крім того забезпечує свою неповнолітню доньку, яка проживає разом з матір`ю, сплачуючи грошові кошти на її утримання. Висловив жаль з приводу вчиненого й засудив свій вчинок.
Потерпілий ОСОБА_5 в суді показав, що того дня вийшов у під`їзд до обвинуваченого провести розмову щодо конфліктних стосунків останнього з його старшою донькою ОСОБА_7 . На той час обвинувачений знаходився у стані алкогольного сп`яніння, а тому після недовгого спілкування з ним вирішив, що розмову слід продовжити в інший час. Коли повернувся спиною до обвинуваченого, той завдав йому удар ножем в поперекову частину. Після цього він вийшов на вулицю. Через внутрішню кровотечу, самопочуття різко погіршилося. На вулиці йому викликано швидку медичну допомогу й госпіталізовано до лікарні. Внаслідок пошкодження внутрішніх органів, він тривалий час лікувався в хірургічному відділені Вишгородської ЦРЛ. Обвинувачений йому добровільно сплатив 12 000 грн. На лікування він витратив близько 50 000 грн. Просив про задоволення позову й відшкодування матеріальної і моральної шкоди в заявленому розмірі.

Виходячи з того, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, зміст яких учасники судового розгляду розуміють правильно й не оспорюють, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою прокурора, потерпілого, обвинуваченого та представника цивільного позивача Вишгородської ЦРЛ, визнав недоцільним дослідження доказів, які учасниками судового розгляду не заперечуються і стосуються доведеності вини обвинуваченого у вчиненні даного злочину та в частині обґрунтування цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 .

Таким чином, суд визнає доведеною вину ОСОБА_6 в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, і підтверджується доказами дослідженими в судовому засіданні, і кваліфікує його злочинні дії за ч. 1 ст. 121 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує конкретні обставини справи, ступінь вчиненого ним тяжкого злочину, дані про його особу, який раніше несудимий, злочин вчинив уперше, має задовільні характеристики та постійну роботу, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, утримує неповнолітню дитину 2002 року народження, добровільно відшкодував частину заподіяної шкоди.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, слід визнати його щире каяття.

Згідно ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Також суд враховує позицію потерпілого, який просив обвинуваченого не позбавляти волі й дати йому можливість працювати без ізоляції від суспільства для здійснення виплат на відшкодування шкоди.

Беручи до уваги викладене, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, а його виправлення, можливим без відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Цивільний позов потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди є достатньо вмотивованим і документально обґрунтованим, сумнівів у суду не викликає, визнаний відповідачем повністю, а тому згідно вимог ст. 22 і 1166 ЦК України підлягає задоволенню на заявлену суму 50 110, 19 грн.

Що стосується розміру моральної шкоди, то заявлений позивачем розмір відшкодування відповідачем визнано повністю і такий розмір відповідає ступеню душевних страждань потерпілого, пов`язаних із завданою шкодою здоров`ю та обставинам справи, а тому позов у цій частині також слід задовольнити згідно ст. 1167 ЦК України.

Розглянувши позов прокурора про відшкодування витрат на лікування потерпілого в інтересах держави в особі КЗ «Вишгородської центральної районної лікарні», суд дійшов до такого.

На підставі калькуляції витрат на лікування й листа Вишгородської ЦРЛ від 14.05.2015 року № 930 встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділені з 29.12.2014 року по 18.03.2015 року й провів загалом 80 ліжко-днів. Вартість лікування становить 34 577, 75 грн., що сумнів у суду не викликає.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Таким чином позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого закладом охорони здоров`я підлягає задоволенню на підставі ч. 1 ст. 1206 ЦК України.

Водночас, визначаючи процесуальне становище осіб, суд вважає, що КЗ «Вишгородської ЦРЛ» набув статусу позивача, підтримавши в суді позов поданий в її інтересах.

Тоді як прокурор у суді, в силу чинних на час розгляду справи вимог ч. 3 ст. 128 КПК України, ч. 3 і ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» достатніх підстав для представництва інтересів держави не довів. Водночас КЗ «Вишгородської центральної районної лікарні», як державна установа не позбавлена права самостійного представлення своїх інтересів у суді. Вказаним правом позивач скористався, а тому з огляду на викладене суд вважає правильним зазначити, що судом задоволено позов саме цієї особи.

Питання про стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат слід вирішити відповідно до вимог ст.ст. 122, 124 КПК України.

Долю речових доказів по справі вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370 і 374 КПК України,

засудив:

визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і за цим законом призначити йому покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання ОСОБА_6 звільнити з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені пунктами 2, 3 і 4 ст. 76 КК України, зокрема повідомлятиме кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтиметься до зазначеної інспекції для реєстрації, а також не виїде за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної та моральної шкоди 50 110 грн. 19 коп. та 150 000 грн. відповідно, а всього 200 110 (двісті тисяч сто десять) грн. 19 (дев`ятнадцять) коп.

Цивільний позов КЗ «Вишгородської центральної районної лікарні» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь КЗ «Вишгородської центральної районної лікарні» на відшкодування витрат на лікування потерпілого 34 577 (тридцять чотири тисячі п`ятсот сімдесят сім) грн. 75 (сімдесят п`ять) коп.

Речові докази по справі:

- ніж виготовлений промисловим способом знищити;

- куртку, футболку, підштаники, спортивні штани повернути потерпілому ОСОБА_5 (а.с. 224-225).

За проведення судових експертиз по справі (дактилоскопічної, молекулярно-генетичної, трасологічної, холодної зброї) стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати в розмірі 393,12 грн., 2 215, 92 грн., 491, 04 грн., 492, 66 грн., а всього 3 592, 74 грн. (а.с. 32, 59, 215, 223).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію цього вироку, яку негайно після проголошення вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя