Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/66/2013 Справа № 641/1904/13-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2013 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю захисника адвоката ОСОБА_5

за участю обвинуваченої ОСОБА_6

за участю потерпілого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000596 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, раніше не судимої, з середньою освітою, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

08 грудня 2012 року, приблизно о 16-00 годині, ОСОБА_9 , знаходячись у флігелі, розташованому за адресою: м. Харків, 1-й Зерновий проїзд 11, після спільного вживання спиртних напоїв з ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, напав на ОСОБА_6 , наніс їй два удари кулаком в область грудей, завдавши фізичного болю, утримуючи її, перешкоджав вільно залишити приміщення флігелю, висловлюючись нецензурною лайкою, погрожував нанесенням тілесних ушкоджень та вбивством.

ОСОБА_6 , сприймаючи реальну загрозу своєму життю, з метою захисту від нападу ОСОБА_9 ,взяла кухонний ніж, яким демонструючи наявність у неї знаряддя захисту, розмахувала перед ОСОБА_9 та завдала ножем поверхневу різану рану шиї по лівій боковій поверхні, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 3647-ДМ/12 відноситься до легких тілесних ушкоджень. Однак, ОСОБА_9 свої протиправні дії, щодо ОСОБА_6 не припиняв та продовжував напад, після чого ОСОБА_6 , перевищуючи межі необхідної оборони, кухонним ножем умисно заподіяла ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 3647-ДМ/12 від 12.02.2013 року проникаюче колото-різане поранення живота, з пошкодженням бризжейки шлунку і тканин печінки, яке викликало крововтрату, що спричинило смерть ОСОБА_9 , що за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_6 показала, що більше 20 років знайома з ОСОБА_9 , з яким вона тривалий час сумісно проживала, мають доньку ОСОБА_10 .

У зв`язку з тим, що ОСОБА_9 зловживав спиртними напоями, бив її, вона неодноразово йшла від нього, проживаючи у батьків разом з донькою, після примирення поверталася додому.

08.12.2012 року, після спільного вживання з ОСОБА_9 спиртних напоїв, вона пішла спати до кімнати, приблизно о 16:00 годині, її розбудив ОСОБА_9 , штовхаючи її руками та вимагав дати йому їсти. ОСОБА_6 , підвівшись з ліжка стала його заспокоювати та вмовляти більше не вживати спиртних напоїв, та лягти спати, але ОСОБА_9 , будучи в стані сильного алкогольного сп`яніння, завдав їй два удари кулаками в груди, від яких ОСОБА_6 впала на ліжко. Від нанесених ударів у неї боліло в грудях, було важко дихати.

Вона вирішила втекти з флігелю до матері, щоб уникнути подальшого побиття її з боку ОСОБА_9 , але ОСОБА_9 , перешкоджав їй в можливості вийти з приміщення, одягтися, утримував її за руки та одяг, ображаючи її, висловлюючись в її адресу нецензурною лайкою, погрожуючи їй застосуванням сили. Втікаючи від нападу ОСОБА_9 , вона потрапила до кухні та опинилася в такому місці цього приміщення, з якого вона немала виходу, так як ОСОБА_9 , своєю статурою та активними діями, направленими на бажання завдати їй тілесних ушкоджень, повністю перешкоджав тому, щоб вона пішла.

При цьому, ОСОБА_9 , був дуже агресивним, бажаючи завдати їй тілесних ушкоджень, його поведінку вона сприймала, як загрозу не тільки своєму здоров`ю, а й життю.

Тоді вона для захисту себе взяла ніж, який попався їй під руку та на відстані витягнутої руки стала розмахувати перед ОСОБА_9 та просити його, щоб він не наближався до неї. Але ОСОБА_9 з погрозами пішоов на неї і вона кінцем ножа порізала йому шию. Побачивши кров у ОСОБА_9 , ОСОБА_6 злякалася та стала тримати ножа перед собою, тримаючи двома руками. ОСОБА_9 в цей час, продовжував її ображати, погрожував завдати їй тілесних ушкоджень та вбити її, що ОСОБА_6 сприймала як реальну загрозу її життю. Після чого ОСОБА_9 пішов в напрямку ОСОБА_6 та нахилився на неї. Вона зробила крок назад з ножем та поклала його на холодильник. Після чого ОСОБА_6 , скориставшись тим, що ОСОБА_9 на деякий час припинив свої агресивні дії, пішла з дому.

При цьому вказує, що не знала, що спричинила ножове поранення ОСОБА_9 , так як не бачила крові ні на ОСОБА_9 , ні на ножі. ОСОБА_9 деякий час ходив по кімнаті.

ОСОБА_6 вказала, що діяла в межах захисту, небажаючи нанести ні тілесних ушкоджень, які б спричинили смерть, ні смерті ОСОБА_9 ..

Крім показів ОСОБА_6 , її вина підтверджується дослідженими судом доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_7 , який вказав, що ОСОБА_9 був його старшим сином, який проживав з ОСОБА_6 , від спільного проживання вони мали доньку. 20.12.2012 року він з молодшим сином ОСОБА_11 зайшов до флігелю по АДРЕСА_2 , в якому проживав ОСОБА_9 разом з ОСОБА_6 та на підлозі виявив тіло померлого сина. Пізніше, разом з міліцією було виявлено, що він був смертельно травмований ножем. В своїх показах ОСОБА_7 , вказав, що ОСОБА_9 , зловживав спиртними напоями, в такому стані був дуже агресивним, не контролював свої дії, міг нанести тілесні ушкодження своїм близьким, йому відомо, що його син неодноразово бив свою дружину та доньку. Від цих ударів у ОСОБА_6 був зламаний ніс, вона мала гематоми, синці, травми обличчя та тіла. ОСОБА_9 влітку 2011 року побив свою матір, якій наніс удари кулаками в грудну клітку та обличчя, від чого вона мала переломи щелепи та інші ушкодження.

Потерпілий ОСОБА_7 , вказав, що знає ОСОБА_6 , як спокійну, врівноважену, терплячу жінку, яка проживала з ОСОБА_9 , який мав складний , запальний, конфліктний характер. Він ніколи не був свідком агресивного стану ОСОБА_6 та не чув про бажання останньої завдати його сину тілесних ушкоджень та бажати йому смерті.

Вважає, що ОСОБА_6 могла застосувати ніж відносно ОСОБА_9 тільки з метою самозахисту.

Показами свідка ОСОБА_11 , який вказав, що був братом покійного ОСОБА_9 та вказав, що 20.12.2012 року він разом зі своїм батьком виявив у флігелі, де проживав ОСОБА_9 разом з ОСОБА_6 , померлим свого брата. Хто міг спричинити смерть ОСОБА_9 , йому невідомо, але вказав, що знав свого брата, як особу, яка зловживала спиртними напоями, агресивного та конфліктного, неодноразово бачив у ОСОБА_6 , тілесні ушкодження, які спричиняв їй його брат. Також інколи брат бив свою доньку За цих обставин ОСОБА_6 разом з донькою йшла з дому і деякий час не проживали з ОСОБА_9 ..

Вказав, що звинувачував свого брата в побитті їх мами влітку 2011 року.

Свідок ніколи не бачив і не був свідком агресивної поведінки ОСОБА_6 , відносно ОСОБА_9 та не чув з її боку висловлювань щодо бажань завдати смерті брату.

Показами свідка ОСОБА_10 , яка є донькою ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , яка вказала, що її мати та вона неодноразово страждали від агресивної поведінки батька, який бив як її матір, так і її та вони втікали до бабусі, де проживали тривалий час, потім батьки примирялися, але батько знову зловживав спиртними напоями, вів себе відносно матері найбільш агресивно, їй відомо, що між матір`ю та батьком 08.12.2012 року виник конфлікт, зі слів матері, батько її побив та не дозволяв піти з дому, намагаючись її побити, у зв`язку з чим вона застосувала для свого захисту ножа.

Показами свідка ОСОБА_12 , яка вказала, що приблизно 08.12.2012 року її донька приїхала до неї додому, повідомивши, що між нею та ОСОБА_9 виник конфлікт, в якому він її побив, у зв`язку з чим донька скаржилася на погіршення здоров`я. Вона і раніше, після того, як ОСОБА_9 її бив, тимчасово переїжджала проживати до неї. Проте, що ОСОБА_6 , застосувала до ОСОБА_9 ножа піж час вищевказаного конфлікту, їй невідомо. Вказувала, що ОСОБА_6 не бажала смерті ОСОБА_9 , так як і надалі бажала сумісно проживати з ним, вона мала спільну з ним роботу, доньку та інші інтереси.

Показами свідка ОСОБА_13 , який будучи співмешканцем ОСОБА_10 вказав, що нетривалий час знає ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , але знав зі слів співмешканки їх доньки, що ОСОБА_9 , буду в стані алкогольного сп`яніння бив ОСОБА_6 та чув від доньки, що матір звинувачують в смерті батька, але від ОСОБА_6 не чув, щоб вона висловлювала бажання вбити ОСОБА_9 чи заподіяти йому тілесних ушкоджень.

Протоколом огляду місця події від 20.12.2012 року, згідно якого у флігелі в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено труп ОСОБА_9 з ознаками тілесних ушкоджень;

Протоколом додаткового огляду місця події від 20.12.2012 року, згідно якого з флігеля в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , було вилучено 4 кухонні ножі, які в подальшому згідно протоколу пред`явлення речей для впізнання від 11.02.2013 року було пред`явлено ОСОБА_6 та серед яких вона впізнала ніж, яким вона нанесла удар ОСОБА_9 та протоколом огляду речового доказу, а саме ножа, який в подальшому було направлено на судово-медичну експертизу, за висновками якої № 3647-ДМ/12 від 12.02.2013 року різана рана шиї та колото-різана рана на передній поверхні живота ОСОБА_9 могли утворитися від дії клинка ножа, який було надано на експертизу.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.12.2012 року, згідно якого ОСОБА_6 вказала, що завдала ножового поранення ОСОБА_9 ..

Висновками судово-медичної експертизи від 12.02.2013 року, відповідно до якої на трупі ОСОБА_9 було виявлені наступні ушкодження: поверхнева різана рана шиї на лівій боковій поверхні, що відноситься до легких тілесних ушкоджень та тіла: проникаюче колото-різане поранення живота з пошкодженням підкожно-жирової клітчатки та м`яз живота, брюшини, бризжейки шлунку та тканини печінки, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Виявлені ушкодження з`явилися незадовго до смерті.

Вказані ушкодження утворилися від дій клинка ножа, який було надано експерту.

Причиною смерті ОСОБА_9 стала гостра крововтрата внаслідок колото-різаного ушкодження тіла, які за ступеню тяжкості носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя і які стали безпосередньою причиною смерті. Є прямий причинний зв`язок між колото-різаним пораненням живота з пошкодженням бризжейки шлунку та тканин печінки ОСОБА_9 ..

Враховуючи характер ушкоджень, їх місцезнаходження та напрямок раневого каналу, експерт вважає неможливим виникнення цих ушкоджень при само спричиненні.

За висновком експерта в момент спричинення колото-різаного поранення на животі, потерпілий міг знаходитись,як вертикально, так і горизонтально.

Крім того, за висновком експертизи № 10/3647-ДМ/13 від 14.02.2013 року, в показах, які надано підозрюваною ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту від 22.12.2012 року, не відображено локалізація ушкоджень на животі та механізм їх утворення, а також напрямок дії клинка ножа також нечітко вказана локалізація ушкоджень на шиї ОСОБА_9 ..

При цьому, колото-різана рана на передній поверхності живота, виявлених на трупі ОСОБА_9 , утворилися від одноразової травматичної дії одностороннього з гострим кінцем плоского колючо-ріжучого знаряддя і могли з`явитися від дії клинка, який надано на експертизу і який вилучено 20.12.2012 року при огляді місця події.

За таких обставин, суд вважає доведеними покази ОСОБА_6 в частині застосування ножа, як знаряддя захисту від нападу ОСОБА_9 08.12.2012 року, але вважає покази ОСОБА_6 в частині можливості отримання ОСОБА_9 ножового поранення живота за обставин, на які вона посилається, як ті, що не знайшли свого підтвердження, так як за висновком експертизи експерт, яка була присутня при проведення слідчого експерименту, не змогла дати висновок про механізм утворення ушкоджень у ОСОБА_9 , та їх локалізацію. При цьому у висновку експертизи вказано,що наявне у ОСОБА_9 ушкодження було утворено від дії клинка колючо-ріжучого предмету зліва направо, знизу вверх зпереду назад, відносно вертикальної осі тіла.

Дані обставини свідчать про умисне заподіяння ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 але з перевищенням меж необхідної оборони.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 знаходилася в стані необхідної оборони, тобто захищалася від реального, вже початого і ще незакінченого з боку ОСОБА_9 суспільно-небезпечного посягання. Ніж ОСОБА_6 застосувала не з запізненням, а саме під час нападу ОСОБА_9 ..

Але судом встановлена невідповідність знаряддя захисту ОСОБА_6 і нападу ОСОБА_9 , який був неозброєний, тоді, як ОСОБА_6 взяла ніж для захисту.

Характер небезпеки, що загрожував ОСОБА_6 з її показів вказує на реальну можливість завдання ОСОБА_9 їй тілесних ушкоджень, який за віком, статтю та фізичним станом мав явні переваги перед нею і ці обставини впливали на реальне співвідношення сил.

ОСОБА_6 , захищаючись від ОСОБА_9 , спочатку тримала ніж, демонструючи його наявність, в подальшому провадила дії щодо його застосування, розмахувала ним перед ОСОБА_9 на відстані витягнутої руки і краєм ножа пошкодила йому шию, після чого припинила вказані дії та просила, вмовляла не бити її та не підходити до неї. Але, в подальшому, ножа не позбувшись, не замінивши його на інше знаряддя захисту, розуміючи, що тримає ніж за розміром близько 30 см, знаючи, що він є небезпечним при застосуванні та не виключала можливості отримання ОСОБА_9 ножового поранення.

Судом встановлено наявність ознак перевищення ОСОБА_6 меж необхідної оборони, судом враховано, що ніж, яким в якості захисту скористалася ОСОБА_6 , не відповідає знаряддю нападу ОСОБА_9 , який був неозброєний.

ОСОБА_6 взяла ніж навіть за обставин, що вона не вибирала з наявних на кухні інших ножів, але знаходилася в приміщенні, де знаходились і інші речі та предмети побуту, які остання могла застосувати, як знаряддя захисту, або ж виконати інші дії, не пов`язаних із застосуванням ножа і спричинили б якнайменшу шкоду здоров`ю ОСОБА_9 під час його нападу на ОСОБА_6 ..

Суд критично ставиться до показів ОСОБА_6 про те, що вона завдала ножове поранення по необережності, оскільки ця обставина спростовується її власними показами, як в судовому засіданні, так і під час слідчого експерименту, висновком експерта та показами експерта в судовому засіданні. Ці покази суд розцінює, як спосіб захисту.

Закріплено ст. 36 КК України, право кожного на необхідну оборону від суспільно-небезпечного посягання, є важливою гарантією реалізації конституційних положень про непорушність прав та свобод людини і громадянина, про невід`ємне право людини на життя.

Згідно ст. 36 ч.3 КК України, перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає такої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягань або обстановці захисту.

Відповідно до ст. 337 ч.3 КК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З огляду на вищевикладене, суд вважає правильною кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинених у разі перевищення меж необхідної оборони, оскільки в діях ОСОБА_6 відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне пошкодження, що спричинило смерть.

Органом досудового слідства ОСОБА_6 звинувачується в тому, що 08.12.2012 року приблизно о 16-00 годині, знаходячись у флігелі за адресою: АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, в ході конфлікту, що виник на грунті раптово склавшихся неприязнених стосунків з ОСОБА_9 , маючи умисел на спричинення тяжкого тілесного ушкодження, навмисно завдала удар ножем в область живота, заподіявши колючо-різане поранення, яке віднесено до тяжкого тілесного ушкодження, від якої ОСОБА_9 помер.

Суд вважає цю кваліфікацію невірною, оскільки органом досудового слідства, на якого покладається обов`язок доказування обставин, відповідно до ч.1 п.2 ст. 91 КПК України, а саме: винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форми вини, мотиву та мети вчинення кримінального правопорушення та не довів в судовому засіданні винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України, форму вини, мотиву та мети вчинення нею кримінального правопорушення, в якому її звинувачують, та не надав в судовому засіданні доказів, які б спростували покази, як обвинуваченої ОСОБА_6 , так і потерпілого та свідків в частині можливого застосування ножа, як знаряддя, яким було завдано тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть ОСОБА_9 з метою захисту від неправомірного суспільно-небезпечного посягання з боку ОСОБА_9 ..

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд вважає дії ОСОБА_6 , вчинені в стані необхідної оборони, а встановлені судом обставини вказують на перевищення нею меж необхідної оборони, що доводить скоєння обвинуваченою кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України.

Суд також враховує поведінку,склад характеру потерпілого ОСОБА_9 , якого, як і в день події, так і за життя, обвинувачена, потерпілий та свідки охарактеризували, як конфліктну, неврівноважену особу, що зловживала спиртними напоями.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченої ОСОБА_6 встановлено, що вона раніше не судима, на обліку в КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер № 3» не перебуває, згідно з висновком судово-наркологічної експертизи № 23 від 11.01.2013 року, у ОСОБА_6 встановлено синдром залежності від алкоголю, потребує лікування від алкоголізму, протипоказань немає, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , суд вважає скоєння кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд бере до уваги ступінь тяжкості злочину, скоєний ОСОБА_6 злочин відноситься, згідно ст. 12 КК України до злочину невеликої тяжкості, відомості про особу обвинуваченої, обставини, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженої без відбування покарання в місцях позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України.

Відповідно до ст.118 ч.1 п.3 КПК України, з ОСОБА_6 підлягає стягненню розмір витрат на залучення експерта: під час кримінального провадження експертами НДЕКЦ про ГУМВС України в Харківській області було проведено судово-дактилоскопічні експертизи, вартість проведення яких склала 1775,88 гривен, відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні № 120122.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-374, ст. 373 ч.3 КПК України, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_15 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України та призначити їй покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 (один) рік, якщо засуджена на протязі встановленого судом строку з випробуванням не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме:

-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- пройти курс лікування від алкоголізму.

Контроль за поведінкою засудженої ОСОБА_6 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання засудженої.

Стягнути з ОСОБА_6 судові витрати на залучення експерта за проведення під час кримінального провадження експертами НДЕКЦ про ГУМВС України в Харківській області судово-дактилоскопічної експертизи №482 від 28.12.2012 року у розмірі 892,80 грн. та судово-дактилоскопічної експертизи № 481 від 28.12.2012 року у розмірі 883,08 грн., а всього 1775 (одну тисячу сімсот сімдесят п`ять) грн. 88 коп. на користь держави.

Речові докази ніж кухонний, упакований в картону коробку білого кольору, сорочка ОСОБА_9 , упакована в полімерний пакет білого кольору, брюки, панчохи, труси ОСОБА_9 , упаковані в полімерний пакет білого кольору, що знаходяться на зберіганні в камері схову при Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області - знищити.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання продовжити до набрання вироком законної сили.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення через Комінтернівський районний суд м. Харкова с моменту його проголошення .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя - ОСОБА_1