Провадження № - 1кп/201/463/2015
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 вересня 2015 Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0003272 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Мукачево, українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1
обвинуваченої у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачена ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

30.07.2015 року близьк 10.00 годин ОСОБА_3 , знаходячись у приміщенні розважального центру «Квест кімната «Lost», що знаходиться за адресою: вул. Рогальова, 21 в м. Дніпропетровську, побачила мобільний телефон помаранчевого кольору на стійці рецешішну, після чого у неї раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Далі ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, та вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, умисно, взяла зі стійки рецепшину розважального центру «Квест кімнати «Lost», розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Рогальова, 21, мобільний телефон марки Nokia 630 помаранчевого кольору, вартістю 2 184,05 гривень, який приховала у своїй лівій сжатій руці. Після чого ОСОБА_3 , утримуючи при собі вищевказаний мобільний телефон, покинула місце скоєння злочину через вихід з приміщення розважального центру «Квест кімнати «Lost», та в подальшому розпоряджалась викраденим майном на власний розсуд, чим завдала ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 2 184 гривень 05 копійок без урахування ПДВ.

Вказаними діями обвинувачена ОСОБА_3 вчинила злочин відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнала у повному обсязі, розкаялась у скоєному та надала пояснення, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні нею злочину доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна крадіжка.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка не судима, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні малолітню п`ятирічну дитину.

До обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає визнання своєї вини та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченій слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак в мінімальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченої, встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченої, а також, на думку суду, посприяє подальшому виправленню останньої та попередження вчинення нею нових злочинів.
Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченої, обставини злочину, що описано вище, та наявність у неї п`ятирічної дитини, суд приходить до висновку, що обвинувачена може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити її від відбування покарання з випробовуванням.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік, звільнивши її від відбування призначеного покарання на підставі ст. 79 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк один рік.

На підставі п. 2, 3 ст. 76 КК України зобов`язати засуджену ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Суддя: ОСОБА_1