Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/957/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.11.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальне провадження № 0000064 за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_9 та у його інтересах захисника ОСОБА_8 на вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 17 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рівне, Новоукраїнського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, який не одружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимий:

- 21.01.1982 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ст. 117 ч. 3, ст. 118 ч. 2 КК України (ред. 1960 року) до 7 років позбавлення волі;

- 07.08.1996 року Кіровським районним судом м. Кіровоград за ст. 94 КК України (ред. 1960 року) до 14 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 28.12.2006 року за постановою Ленінського районного суду м. Кіровоград від 22.12.2006 року, невідбутий строк 3 роки, 2 місяці 22 дні,

визнано винуватим та засуджено за ст. 115 ч. 2 п. 13 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.

Також, стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати в сумі 10016 грн. 05 коп.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази по справі, -

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду ОСОБА_9 вчинив умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за таких обставин:

29.01.2014 року приблизно 02.00 год., ОСОБА_9 перебуваючи в домоволодінні ОСОБА_10 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкав в приміщенні літньої кухні з дозволу господаря та охороняв його пасіку, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, маючі умисел на умисне протиправне заподіяння смерті, та реалізовуючи його, за допомогою сокири та молотка наніс ОСОБА_7 , який в цей час також перебував в приміщенні літньої кухні, приблизно вісім ударів в життєво важливі органи та здійснив задушення шиї обома руками, чим спричинив останньому тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення і як такі, що потягли за собою смерть потерпілого.

Після нанесених тілесних ушкоджень ОСОБА_9 накрив тіло ОСОБА_7 , який лежав по середині кімнати літньої кухні, його ж курткою, а сам ліг спати в цій же кімнаті. На ранок, приблизно 09.00 години до приміщення літньої кухні прийшов племінник ОСОБА_7 - ОСОБА_11 , який і виявив труп свого дядька. В цей час ОСОБА_9 , який спав на ліжку прокинувся, вдягнувся та вибіг з приміщення, цим самим зник з місця вчинення злочину.

Обвинувачений ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить: скасувати вирок суду першої інстанції та направити справу на новий судовий розгляд.

Свої доводи обґрунтовує тим, що суд безпідставно відмовив у клопотанні сторони захисту про призначення психолого-психіатричної експертизи обвинуваченому, а також безпідставно відмовлено у їх клопотаннях про відвід присяжних. Зазначив, що вказані відмови були ухвалені без участі присяжних, в тому числі із порушенням процесуальних норм.

Вважає, докази у кримінальному провадженні судом оцінені поверхово, однобічно, оскільки в основу вироку покладено одні докази, проте не оцінені інші докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В доповненнях до апеляції зазначає, що при вирішенні клопотань сторони захисту про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи та витребування медичної документації суддями взагалі не з`ясовувалась позиція присяжних. Вважає, що справа розглянута незаконним складом суду в зв`язку з тим, що з первісного списку присяжних було увільнено від виконання обов`язків присяжного ОСОБА_12 , а питання про відвід присяжних розглядалося з участю самих присяжних.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого просить: вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, посилаючись на те, що ОСОБА_9 безпідставно обвинувачений за ст. 115 ч. 2 п. 13 КК України, так як у провадженні відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження його вини, а висновки суду викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, показання свідка ОСОБА_11 спростовуються показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а показання свідка ОСОБА_15 , які надавалися в судовому засіданні суду першої інстанції, суперечать його ж свідченням, які надавалися під час досудового розслідування.

Також, не взято до уваги показання обвинуваченого, які є логічні та послідовні щодо обставин злочину, узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , які безпідставно не взято до уваги судом, зокрема стосовно того, що він чув крізь сон розмову потерпілого і ОСОБА_11 , саме ОСОБА_11 обвинувачений зранку побачив біля потерпілого. Вважає, що досудове слідство взагалі не провело перевірки стосовно причетності ОСОБА_11 до події злочину.

Крім того, судом першої інстанції не досліджено порушення прав обвинуваченого під час досудового розслідування, зокрема стосовно того, що затримання та вилучення речей у ОСОБА_9 відбувалося без участі захисника, вилучення речових доказів (светри та інші) відбулося з порушенням процесуальних норм.

Крім цього, судом не враховано локалізацію п`ятен крові на светрі обвинуваченого, а светр, який вилучений на місці події та спростовує вину обвинуваченого судом визнано, як недопустимий доказ, а також судом проігноровано і не надано належної оцінки висновкам експертам, згідно яких в підгнітьовому вмісті зрізів нігтів з обох рук ОСОБА_9 з ядрами та домішками крові померлої особи не виявлені, як і на знаряддях злочину сокирі та молотку (на них також не виявлено слідів рук обвинуваченого).

Вважає, що суд безпідставно відмовив у клопотанні сторони захисту про призначення психолого-психіатричної експертизи обвинуваченому, який під час судових засідань проходив амбулаторні курси приймаючи транквілізатори, а також безпідставно відмовлено у їх клопотаннях про допит п`яти свідків та про відвід присяжних, в тому числі із порушенням процесуальних норм.

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати вирок районного суду та призначити ОСОБА_9 покарання за ст. 115 ч. 2 п. 13 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 років.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин, не працює, за місцем проживання характеризується негативно, зловживає алкоголем, раніше судимий, має не зняту та не погашену судимість, злочин вчинив у стані алкогольного сп`яніння, кримінальне правопорушення призвело до тяжких наслідків смерть потерпілого.

Заслухавши доповідача, вислухавши думку прокурора та потерпілого, які заперечили проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту та просили задовольнити скаргу прокурора, обвинуваченого та в його інтересах захисника, які просили задовольнити їх апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_9 винуватим у вчиненні злочину, передбачених ст. 115 ч. 2 п. 13 КК України, що в повному обсязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні належними, допустимими та достатніми доказами, яким суд дано належну оцінку.

Так, допитаний під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 2 п. 13 КК України не визнав і надав суду першої інстанції показання, відповідно до яких, 28.01.2014 року на подвір`ї, де він охороняв пасіку, розчищав сніг, так як був сильний снігопад, заметіль.

Близько обіду почув, що його хтось гукає. Вийшов на вулицю та помітив, що в заметі лежав сусід ОСОБА_16 , попросив щоб він йому допоміг. Він завів його до будинку, затопив плиту, продовжив розчищати сніг. ОСОБА_16 прокинувся та запропонував пом`янути його дружину, потім попросив, щоб він сходив до сусіда ОСОБА_17 , пом`янув його дружину, а сам ліг спати. Коли він повернувся, то ОСОБА_16 не було. В приміщенні були проблеми зі світлом, тому він користувався свічкою. Запалив свічку та ліг спати. Серед ночі хтось постукав, коли він відкрив двері побачив ОСОБА_16 , який попросив йому допомогти, так як у нього все боліло, він перебував в стані алкогольного сп`яніння. Він його затягнув та поклав біля плити, а сам ліг спати.

Серед ночі почув голоси, говорили про те, щоб його не будити та йому не наливати. Він заснув. Голоси були покійного та його племінника. Зранку його розбудив племінник ОСОБА_16 та запитав де останній. Після чого вони побачили, що лежав труп ОСОБА_16 . Після чого племінник побіг до нього додому перевірити чи не накоїв той щось вдома, а він взявши із столу горілку пішов до сусіда. Потім прийшли працівники міліції.

Стосовно, невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, колегія суддів розцінює позицію обвинуваченого, як спосіб уникнути відповідальності за вчинений злочин, оскільки вина останнього у вчиненні даного злочину повністю підтверджується зібраними доказами.

Зокрема, допитаний під час судового розгляду в районному суді потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що його брат переніс інсульт, у нього не працювала права рука, а тому його син дуже часто до нього ходив, щоб допомагати по господарству.

В брата померла дружина і обвинувачений копав яму. 28.01.2014 року до нього зателефонував син, який напередодні, у зв`язку з великими снігопадами, пішов до дядька, щоб йому допомогти розчистити двір, та повідомив, що його брат мертвий.

Повідомив, що 27.01.2014 року ввечері його син пішов до ОСОБА_7 але вдома того не було, він зірвав скобу з дверей так як не мав ключів, розтопив в будинку та почав чекати.

Не дочекавшись на дядька, він пішов до сусіда ОСОБА_18 , який його направив до ОСОБА_9 . Зайшовши до ОСОБА_9 , який спав, він запитав де його дядько, на що останній вказав на тіло яке лежало на полу вкрите курткою, дядько був мертвий та весь в крові. Після цього ОСОБА_9 втік.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_11 пояснив, що він часто працював у дядька ОСОБА_16 .

Вони з ним 27.01.2014 року по телефону домовилися про те, що він до нього прийде. Прийшовши, його вдома не застав. Так як дядько був в стані алкогольного сп`яніння, коли вони розмовляли по телефону, він почав хвилюватися. По селу його не знайшов, тому повернувся до будинку, зірвав замок, розтопив та почав чекати на дядька.

Вранці його не було, тому він пішов до сусіда ОСОБА_18 , який його направив до ОСОБА_9 на пасіку. На територію пасіки зайшов через ворота, снігу було по груди, підійшов до будинку, але він був закритий. Тому він пішов до літньої кухні. Зайшовши до середини, там було темно він через щось перечепився. На ліжку хтось лежав, він у нього запитав де його дядько. На що отримав відповідь «Оно», він відкрив шубу і побачив дядька всього в крові. На ліжку лежав ОСОБА_9 , який в цей час перескочив через бильце ліжка, не зачепивши труп і вибіг з будинку. Потім він зателефонував до батька та повідомив про смерть дядька.

Допитаний під час судового розгляду в районному суді свідок ОСОБА_19 пояснив, що до нього в кінці січня місяця 2014 року приходили працівники міліції, були дуже великі сніжні перемети, пройти було не можливо, розшукували ОСОБА_9 . На той момент йому сусід вже повідомив про вбивство ОСОБА_7 . Покійний йому розповідав, що з ОСОБА_9 у нього виник конфлікт після смерті дружини.

Допитаний під час судового розгляду в суді першої інстанції свідок ОСОБА_13 пояснив, що ОСОБА_20 розшукував свого дядька, тоді була дуже сильна заметіль і випало багато снігу. Він його направив на пасіку, так як знав що ОСОБА_7 може бути там. Пізніше коли ОСОБА_20 повертався, він його окликнув, чи знайшов він дядька, але той йому не відповів і пішов в напрямку домоволодіння дядька.

Свідок ОСОБА_14 суду першої інстанції підтвердила, що ОСОБА_20 шукав свого дядька та приходив до них близько 22 години. ОСОБА_9 дійсно їй погрожував. Після чого вони припинили спілкуватися. У останнього ніяких фізичних вад не було, він їм допомагав заносити зерно.

Допитаний під час судового розгляду в районному суді свідок ОСОБА_21 пояснив, що ОСОБА_9 з ОСОБА_7 перед його смертю вживали спиртне. Бували випадки, що він ОСОБА_9 не міг довго розбудити, той йому скаржився на те, що у нього щось з головою і на біль в руках. Але часто допомагав по господарству.

Свідок ОСОБА_22 суду першої інстанції надав показання, згідно яких зранку до нього прийшов ОСОБА_9 з горілкою, вони сиділи, про що говорили він не пам`ятає. Через годину прийшли працівники міліції і забрали ОСОБА_9 , який встав та пішов з ними. Про вбивство він йому нічого не говорив.

Крім даних пояснень потерпілого та свідків, вина ОСОБА_9 підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме:

- лікарським свідоцтвом про смерть № 3087 від 29.01.2014 року, згідно якого причиною смерті ОСОБА_7 , стало перелом склепіння черепу, відкрита черепно-мозкова травма. Напад з використанням тупого предмету;

- протоколом огляду місця події від 29.01.2014 року, з якого вбачається, що об`єктом огляду являється домоволодіння в с. Куликова Балка, що належить ОСОБА_23 . Під час огляду виявлено труп ОСОБА_7 з численними тілесними ушкодженнями, виявлено та вилучено сокиру, молот з фрагментами деревини, три сліди пальців рук, змив речовини бурого кольору, светр із слідами бурого кольору;

- протоколом огляду місця події від 30.01.2014 року, об`єктом огляду якого є одяг ОСОБА_7 та встановлено, що його одяг весь в плямах бурого кольору;

- висновком експерта № 15 від 19.03.2014 року, відповідно до якого на трупі ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді двох саден в області чола з права, садна спинки носа, двох саден поперекової області, крововиливи навколо лівого ока, ран зовнішньої поверхні правого передпліччя по верхній третині, середній третині правого передпліччя, бокової поверхні правого передпліччя, по нижній третині дві рани, в області крила правої повздовжньої кістки дві рани, правої гілки нижньої щелепи, виличної дуги зліва, виличної дуги праворуч, правої скроневої області, області чола праворуч, підборіддя праворуч, області кута нижньої щелепи праворуч, кінчика носа, правої ніздрі, тім`яної області праворуч, тім`яної області голови зліва, шість ран, лівої тім`яної області, правої заушної області, зовнішньої поверхні грудної клітки праворуч по лопаточній поверхні дві рани, по всій поверхні правого стегна одинадцять ранок круглої форми, в області зовнішньої поверхні правого колінного суглобу і верхньої третини верхньої гомілки п`ять ран, крововилив в м`яких тканинах шиї зліва, перелом кісток носа, перелом ріжка під`язичної кістки з права, дірчастий перелом тім`яної кістки праворуч, перелом 4,5,6,7,8,9 ребер грудної клітки зліва, по лопаточній лінії зі зміщенням кісткових уламків по довжині, ширині та осі. Крововиливи в м`яких тканинах шиї зліва, в м`яких покровах голови і з внутрішньої сторони, під м`якою мозковою оболонкою на рівні перелому.

Вказані тілесні ушкодження по своєму характеру у живих осіб відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення і як ті, що потягли за собою в даному випадку смерть.

Смерть ОСОБА_7 наступила в результаті тяжкої відкритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалася дирчатим переломом тім`яної кістки з права та крововиливами під м`яку мозкову оболонку. Вказані тілесні ушкодження, що виявлені на трупі ОСОБА_7 перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Потерпілий не міг самостійно пересуватися, звати на допомогу, після спричинення йому тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_7 настала в дуже короткий проміжок часу, що виміряється хвилинами після нанесення йому тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в м`яких тканинах шиї та переломи ріжка під язичної кістки з права виникли внаслідок задушення шиї руками іншої людини. Тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми виникли внаслідок дії тупого твердого предмету, що має обмежену ударну поверхню, дію по типу удару із значною силою. Тілесні ушкодження у вигляді множинних ран обличчя, тулубу та кінцівок виникли внаслідок дії предмету, що гостро-ріжучі властивості. Тілесні ушкодження у вигляді множинних переломів ребер грудної клітки зліва виникли внаслідок безпосередньої дії тупих твердих предметів, що мають обмежену ударну поверхню, діючу по типу удару із значною силою в момент, коли потерпілий знаходився у горизонтальному положенні. Наявність в крові трупу 3,36 % етилового спирту свідчить про те, що на момент настання смерті потерпілий знаходився в стані алкогольного сп`яніння тяжкого ступеню;

- висновком експерта № 437 від 31.01.2014 року, згідно якого в крові ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт в кількості 2,32 г/дм3;

- висновком експерта № 99 від 10.02.2014 року, відповідно до якого кров, яка вилучена з внутрішньої сторони дверей кімнати літньої кухні на місці події, може походити від одного потерпілого ОСОБА_7 . Від одного підозрюваного ОСОБА_9 ця кров походити не може, проте домішка його крові не виключається;

- висновком судово-медичної експертизи № 98 від 14.02.2014 року встановлено, що кров, яка виявлена на підлозі кімнати, де було виявлено труп, між ліжком та тумбочкою, може належати потерпілому ОСОБА_7 . Від одного підозрюваного ОСОБА_9 ця кров походити не може, проте домішка його крові не виключається;

- висновком експерта № 101 від 28.02.2014 року, згідно якого в рідині вилученій із відра, що виявлена в кімнаті, де було виявлено труп, знайдено кров людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_7 , але при цьому не виключається можливість домішки крові ОСОБА_9 ;

- висновком судово-медичної експертизи № 102 від 20.02.2014 року, відповідно до якого на светрі ОСОБА_9 , який був вилучений під час обшуку при його затриманні, було виявлено кров, яка може належати потерпілому ОСОБА_7 . Від одного підозрюваного ОСОБА_9 ця кров походити не може, проте домішка його крові не виключається;

- висновком № 100 від 14.02.2014 року, згідно якого на сорочці та трусах, які були вилучені з трупу потерпілого ОСОБА_7 , знайдено кров яка може походити від потерпілого ОСОБА_7 , але при цьому не виключається можливість домішки в цих об`єктах крові підозрюваного ОСОБА_9 ;

- висновком молекулярно-генетичної експертизи № 101 від 21.02.2014 року встановлено, що на фрагменті рукоятки молотка, який виявлений та вилучений з кімнати де було виявлено труп ОСОБА_7 , виявлено клітини з ядрами з домішкою крові людини, які збігаються з генетичними ознакам зразка крові потерпілого ОСОБА_7 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 . На металевій частині молотка виявлено клітини з ядрами з домішками крові людини, які збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_7 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак клітин з домішкою крові людини на дерев`яному руків`ї та металевій частині сокири та зразка крові ОСОБА_7 зустрічається не частіше ніж у один з двадцяти п`яти квінтильйонів осіб. Таким чином, походження клітин з домішкою крові людини на наданому на дослідження молотку від ОСОБА_9 виключається;

- висновком молекулярно-генетичної експертизи № 102 від 21.02.2014 року встановлено, що на дерев`яному руків`ї сокири яку виявлено та вилучено з кімнати, де виявлено труп ОСОБА_7 , виявлено клітини з ядрами з домішкою крові людини, що збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_7 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 . На металевій частині сокири виявлено клітини з ядрами з домішкою крові людини, що збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_7 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 . Таким чином, походження клітин з домішкою крові людини на наданій на дослідження сокирі від ОСОБА_9 виключається;

- висновком експерта № 23 від 27.03.2014 року, згідно якого, на поверхнях сокири та молотка, вилучені 29.01.2014 року під час огляду домоволодіння в АДРЕСА_1 , слідів рук не виявлено;

- висновком судово-психіатричного експерта № 69 встановлено, що ОСОБА_9 в момент скоєння правопорушення виявляв і на даний час виявляє психічні розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю. Проте вказані психічні розлади не досягають ступеню душевного захворювання і недоумкуватості. Тому, у відношенні інкримінуємого йому діяння вважати осудним;

- висновком спеціальної медичної комісії по наркологічним оглядам № 69 від 07.02.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_9 страждає психічно поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю. Страждає залежністю, постійне вживання, потребує лікування, яке йому не протипоказане.

Проаналізувавши зазначені докази, доводи апеляцій та обставини вчинення злочину, колегія суддів дійшла висновку, що вказані докази в сукупності беззаперечно вказують на причетність обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 2 п. 13 КК України, а тому суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ст. 115 ч. 2 п. 13 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, і у цьому немає жодного сумніву, оскільки такий висновок ґрунтується на належних, достовірних, допустимих і достатніх доказах, зібраних у справі та вірно оцінених судом.
Доводи обвинуваченого та його захисника про те, що докази у кримінальному провадженні судом оцінені поверхово та однобічно, а також вони не підтверджують вини ОСОБА_9 у інкримінованому йому злочині є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним. Вищевказані докази зібрані, досліджені та оцінені органами досудового розслідування і судом першої інстанції з дотриманням вимог, передбачених ст. 84-94 КПК України, є належними, допустимими, об`єктивними, логічними, взаємоузгодженими між собою та сумнівів щодо їх достовірності у колегії суддів не викликають.

Твердження обвинуваченого та його захисника про те, що суд безпідставно відмовив у клопотанні сторони захисту про призначення психолого-психіатричної експертизи обвинуваченому, який під час судових засідань проходив амбулаторні курси приймаючи транквілізатори, а також безпідставно відмовлено у їх клопотаннях про допит п`яти свідків та про відвід присяжних є необґрунтованими, так як суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вищевказаних клопотань, про що зазначав у своїх ухвалах (т. 5 а.п. 10, т. 4 а.п. 88, 115-116), а посилання їх на те, що вказані ухвали про відмову у задоволенні їх клопотань винесені із порушенням процесуальних норм є безпідставними, так як клопотання про призначення експертизи розглядалося з участю присяжних (т. 5 а.п. 10-13). Крім того по справі проведена судово-психіатричного експертиза, яка повно, мотивовано та об`єктивно розкриває психічний стан обвинуваченого, а тому сумнівів в правилдьновсті її висновків, як у суду першої так і апеляційної інстанції не має.

Посилання сторонни захисту про те, що з первісного складу присяжних було вилучено присяжного ОСОБА_12 ( т. 4, а.п. 77) не є підставою для скасування вироку суду, оскільки присяжного вивільнено від виконання обов`язків, через перебування у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, що відповідає вимогам трудового законодавства та ст. 60 Закону України «Про судоустрій і статус суду». До того ж, присяжні були визначені автоматизованою системою (т. 4 а.п. 90). Клопотання про відвід присяжним розглядається без участі останніх - двома суддями, що відповідає положенням ст. 387 КПК України (т. 4 а.п. 67-70, 88, 115-116). Відсутні і будь-які підстави, передбачені ст. 75 КПК України, для відводу присяжних, які входили до складу суду та ухвалили оскаржуваний вирок

Аргументи захисника про те, що показання свідка ОСОБА_15 , які надавалися в судовому засіданні суду першої інстанції, суперечать його ж показам, які надавалися під час досудового розслідування є необґрунтованими, так як колегія суддів визнає такі покази достовірними, що є логічними та узгоджуються між собою та фактичними обставинами справи і іншими доказами по справі у їх сукупності, зокрема показами свідків та висновками інших експертиз. Крім того, враховуючи принцип безпосередності дослідження свідчень, визначений ст. 23 КПК України, та згідно ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них, а тому взагалі не повинен вдаватися до оцінки свідченням, які надавались працівникам Новоукраїнського РВ УМВС.

Твердження захисника про те, що показання свідків ОСОБА_15 , різняться та не можуть бути покладені в основу вироку не можуть бути прийняті судом до уваги. Адже кожна особа з урахуванням часу, який пройшов від певної події, ступеню свого розвитку, внутрішнього світогляду, залежно від свого психічного стану, не може давати абсолютно ідентичні показання, крім випадку, коли вона користується нотатками. У той же час суд вважає, що свідчення даного свідка та потерпілого правдиві, послідовні і доповнюють одне одного.

Посилання захисника на те, що покази свідка ОСОБА_11 спростовуються показами свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 з якими узгоджуються показання обвинуваченого є не належними, так як покази ОСОБА_13 та ОСОБА_14 жодним чином не спростовують покази ОСОБА_11 і не узгоджуються з показами обвинуваченого, вони не стосуються показів свідка ОСОБА_11 стосовно обставин злочину і навпаки вказують на причетність ОСОБА_9 до вбивства ОСОБА_7 .

Доводи захисника про те, що судом першої інстанції не взято до уваги логічні та послідовні показання обвинуваченого щодо обставин злочину є безпідставними, так як показання обвинуваченого є його позицією щодо злочину, та надані з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Зокрема, стосовно того, що він чув крізь сон розмову потерпілого і ОСОБА_11 , саме ОСОБА_11 зранку побачив біля потерпілого. Крім того, з показів ОСОБА_11 вбачається, що він виявив труп свого дядька, коли ОСОБА_9 спав, тобто даний факт не впливає на обставини злочину.

Думка захисника про те, що досудове слідство не провело перевірки стосовно причетності ОСОБА_11 до події злочину є хибною, оскільки досудове розслідування проводилося в повному обсязі, на підставі заяви про злочин, з допитами усіх можливих свідків та проведенням експертиз, які не вказали на причетність ОСОБА_11 до вбивства свого дядька.

Аргументи захисника про те, що затримання та вилучення речей у ОСОБА_9 відбувалося без участі захисника, вилучення речових доказів (светри та інші) відбулося з порушенням процесуальних норм є необґрунтованими, так як вказані слідчі дії проведені у відповідності з кримінальним процесуальним законодавством. Зокрема затримання ОСОБА_9 відбулося невдовзі після вчинення злочину «по гарячим слідам», в цьому випадку під час затримання участь захисника не обов`язково, оскільки на це необхідно час, за який підозрювана особа зможе ухилитися від органу досудового розслідування. Відразу після затримання обвинуваченого 29.01.2015 року, ним була подана заява про призначення йому захисника, якого ж відразу було і призначено (т. 1 а.п. 205-212, 216-217), тому в подальшому усі слідчі дії з ОСОБА_9 здійснювалися за участю захисника. В даному випадку слідчий дотримався вимог визначених ст. 49 КПК України, щодо необхідності залучення захисника. Тим більше, обов`язкова участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного (ст. 52 КПК України). Крім того, з висновку молекулярно-генетичної експертизи № 102 від 21.02.2014 року, (т.1 а.п 124, зв.) вбачається, що светр та інші речові докази вилучені під час огляду місця події надійшли до судового експерта для проведення експертизи в опечатаному вигляді, з підписами понятих та відтиском круглої мастикової печаті Новоукраїнського РВ УМВС.

Доводи сторони захисту про те, що судом не враховано локалізацію п`ятен крові на светрі обвинуваченого, а светр, який вилучений на місці події та спростовує вину обвинуваченого судом визнано як недопустимий доказ, а також судом проігноровано і не надано належної оцінки висновкам експертам, згідно яких в піднігтьовому вмісті зрізів нігтів з обох рук ОСОБА_9 з ядрами та домішками крові померлої особи не виявлені, як і на знаряддях злочину сокирі та молотку (на них також не виявлено слідів рук обвинуваченого) є безпідставними.

Також колегія суддів не враховує, твердження обвинуваченого про те, що потерпілий прийшов до свого домоволодіння вже побитий, оскільки, згідно висновком судово-медичної експертизи потерпілий з наявними тілесними ушкодженнями не міг самостійно пересуватися.

Зокрема, вказані доводи не спростовують вини ОСОБА_9 у інкримінованому йому злочині відсутність в піднігтьовому вмісті зрізів нігтів з обох рук ОСОБА_9 з ядрами та домішками крові померлої особи не вказують на те, що обвинувачений не причетний до злочину, оскільки з інших доказів (висновком судово-медичної експертизи № 102 від 20.02.2014 року, наявність у відрі речовини бурого кольору крові потерпілого) причетність обвинуваченого до вбивства потерпілого навпаки підтверджена. Крім того, наявність, у відрі з водою залишків речовини бурого кольору, вказує на те, що обвинувачений після вчинення злочину намагався знищити (змити) можливі залишки крові потерпілого. З проведених судово-медичних біологічних експертиз, яким суд першої інстанції дав оцінку та належно дослідив, вбачається, що на вилучених з місця події змивів з дверей, підлоги, ліжка, на вилученому светрі обвинуваченого виявлено сліди крові потерпілого та не виключаються домішки крові обвинуваченого.

Тому, колегія суддів вважає такі показання обвинуваченого ОСОБА_9 , як обраний ним спосіб захисту, в тому числі і версію захисника про те, що вбивство міг вчинити свідок ОСОБА_11 . Оцінивши у сукупності вказані докази, які узгоджуються між собою та викривають ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, так як усі дії обвинуваченого під час вчинення кримінального правопорушення та подальша його поведінка з приводу ненадання будь-якої допомоги потерпілому, були об`єднані єдиним умислом, носили усвідомлений цілеспрямований послідовний характер і були спрямовані саме на заподіяння смерті ОСОБА_7 .
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, особу винуватого, який раніше судимий за аналогічний злочин, не працює, за місцем проживання характеризується негативно, як такий, що зловживає алкоголем, уникає компаній скритний, авторитетом у жителів села не користується, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, а тому, на думку колегії суддів, обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі.

Отже, доводи прокурора про те, що обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин, не працює, за місцем проживання характеризується негативно, зловживає алкоголем, раніше судимий, має не зняту та не погашену судимість, злочин вчинив у стані алкогольного сп`яніння, кримінальне правопорушення призвело до тяжких наслідків смерть потерпілого судом першої інстанції при призначені покарання враховано в повному обсязі, про що зазначено у вироку і на думку колегії суддів, призначене судом першої інстанції покарання, є справедливим, відповідає цілям покарання і саме позбавлення волі на строк 13 років буде необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, під час попереднього апеляційного оскарження прокурором вироку суду щодо ОСОБА_9 , в скаргах стояло питання лише про скасування вироку, в зв`язку з порушенням вимог кримінального процесуального закону. Як наслідок, під час скасування вироку колегією суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області (ухвала від 02.12.2014 року т.3 а.п 272-276) не ставилося питання про визнання попередньо-призначеного обвинуваченому покарання терміном 13 років м`яким. За таких підстав при новому апеляційному розгляді колегія суддів не може погіршити становище обвинуваченого.

Інших доводів, які б давали підстави для обтяження покарання обвинуваченому колегія суддів не знаходить.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що процесуальні права обвинуваченого та їх реалізація в ході судового розгляду справи були забезпечені та дотримані, і їх істотних порушень, не встановлено.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а тому вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 17 серпня 2015 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4