Справа № 158/2316/15-к
Провадження № 1-кп/0158/165/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2015 року Ківерцівський районний суд Волинської області
В складі головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 13 жовтня 2015 року близько 14 години перебуваючи в АДРЕСА_1 в ході сімейного конфлікту зі своєю дружиною ОСОБА_5 , який виник на ґрунті неприязних відносин, діючи з прямим умислом, з метою нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, умисно наніс своїй дружині ОСОБА_5 , яка на той час завідомо для нього перебувала у стані вагітності, декілька ударів руками і ногами в голову та колото-різану рану обличчя кухонним ножем, завдавши таким чином потерпілій тілесних ушкоджень, що відносять для категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 , свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушені визнав повністю, давши суду показання про те, що він справді наносив тілесні ушкодження потерпілій. У вчиненому кається, просить суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні суду показала, що раніше обвинувачений неодноразово її бив, на даний час збитки на лікування їй не відшкодовані, просить обрати покарання, пов`язане з позбавленням волі.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчинені інкримінованому йому кримінальному правопорушенні при обставинах, що наведені у обвинувальному акті, беручи до уваги те, що інші учасники судового розгляду не бажають оспорювати фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували щодо розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглянути акт у спрощеному провадженні.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановлених судом кримінальних правопорушень повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.
Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
З урахуванням викладеного суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 в умисному нанесенні тілесних ушкоджень середньої тяжкості ОСОБА_5 , тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я (довготривале лікування), і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності, тяжкість вчиненого злочину, дані про особу.
Так, ОСОБА_4 раніше не судимий, по місцю проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітню доньку.
Обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання підсудного, суд вважає щире каяття, часткове відшкодування завданих збитків.
З передбачених ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання підсудного, суд вважає вчинення злочину щодо жінки, яка завідомо перебувала у стані вагітності.
З урахуванням викладеного, характеру і ступеня небезпеки скоєного злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особи підсудного, який за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину, вину у вчиненому визнав, розкаявся, суд призначає ОСОБА_4 покарання необхідне й достатнє для його виправлення, запобігання новим злочинам, і вважає, що виправлення та перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства, з обранням покарання в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 75 КК України звільняє ОСОБА_4 від відбування покарання зі здійсненням за ним нагляду органами внутрішніх справ та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази: кухонний ніж, переданий у камеру схову речових доказів Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області конфіскувати.
Судові витрати у справі відсутні.
Цивільний позов у справі заявлено не було.
Керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд -
з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:
- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;
- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Речові докази: кухонний ніж, переданий у камеру схову речових доказів Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області конфіскувати.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя

Ківерцівського районного суду ОСОБА_1