Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/1034/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.12.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000252 на вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22 вересня 2015 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бобринець, Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні має 3 малолітніх дітей, раніше судимого:
- 17.03.2005 року Бобринецьким районним судом за ч. 3 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;
- 20.04.2005 року Бобринецьким районним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;
- 02.04.2008 року Бобринецьким районним судом за ч. 2 ст.289, ст.71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
- 21.05.2014 року Бобринецьким районним судом за ч. 1 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;
визнано винуватим та засуджено з призначенням покарання за ч.1 ст. 277 КК України у виді 2 років 5 місяців позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено покарання 3 роки 5 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21.05.2014 року та призначено остаточне покарання у вигляді 3 років 5 місяців позбавлення волі. Вказаним вироком вирішено питання щодо речових доказів.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,уродженця с. Верхня Синячиха Алапаївського району Свердловської області РФ, українця, громадянина України, освіта середня, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , проживаючого по АДРЕСА_3 , одруженого, на утримані має 6 малолітніх дітей, раніше судимого: 12.08.2015 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,

визнано винуватим та призначено покарання за ч.1 ст. 277 КК України 3 роки позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено покарання 4 роки позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів зараховано невідбуту частину покарання за вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12.08.2015 року та остаточно призначено покарання у виді 4 років 5 місяців позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки та покладено обов`язки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально виконавчої інспекції. Вирок щодо ОСОБА_9 в апеляційному порядку не оскаржується.

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, що 09 червня 2015 року, близько 21.00 год., за попередньою змовою з ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, на автомобілі марки «mazda 626» державний номер НОМЕР_1 , під керуванням останнього, прибули на територію 59 км. пікету 10 - 60 км. пікет 1 залізничного перегону станцій Бобринець - Осикувата Одеської залізниці, який розташований на території Бобринецького району, Кіровоградської області. Знаходячись на даному перегоні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за допомогою заготовлених та привезених із собою саморобних гайкових ключів, повторно, таємно викрали з залізничної колії болти клемні в зборі у загальній кількості 256 шт., загальною вартістю 3123.20 грн., болти закладні в зборі у загальній кількості 136 шт., загальною вартістю 1675,57 грн. та підкладки Кб-65 в загальній кількості 18 шт., загальною вартістю 698.94 грн., які завантажили в автомобіль «mazda 626» та розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили Долинській дистанції колії ДП «Одеська залізниця» матеріальну шкоду на загальну суму 5497,71 грн.
Крім цього, 11 червня 2015 року близько 21.00 год., за попередньою змовою з ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, на автомобілі марки «mazda 626» державний номер НОМЕР_1 , під керуванням останнього, прибули на територію 64 км. пікету 3, залізничного перегону станцій Бобринець - Осикувата Одеської залізниці, який розташований на території Бобринецького району, Кіровоградської області. Знаходячись на даному перегоні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за допомогою заготовлених та привезених із собою саморобних гайкових ключів, повторно, таємно викрали з залізничної колії болти клемні в зборі у загальній кількості 211 шт., загальною вартістю 2623.00 грн., болти закладні в зборі у загальній кількості 14 шт., загальною вартістю 221.76 грн., які завантажили в автомобіль «mazda 626» та розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили Долинській дистанції колії ДП «Одеська залізниця» матеріальну шкоду на загальну суму 2844,76 грн.
У апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи обставини справи та кваліфікацію злочину просить вирок суду першої інстанції змінити в частині покарання та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі із застосуванням ст. 75 КК України. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що як вбачається із матеріалів справи крадіжки він вчиняв за пропозицією ОСОБА_9 , свою вину визнав, завдана злочином шкода відшкодована. Суд врахував обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які їх обтяжують, його сімейний стан, однак призначив покарання у виді реального позбавлення волі, яке вважає занадто суворим, а ОСОБА_9 призначив покарання без позбавлення волі, що на його думку є неправильним.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які в дебатах, а обвинувачений і у останньому слові вимоги поданої апеляції підтримали у повному обсязі, висновок прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляції, а вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи та ніким із сторін і учасників кримінального провадження не оскаржуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки ніким із учасників судового процесу не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень.

Також суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб та за ч. 1 ст. 277 КК України, як умисне пошкодження шляхів сполучення, що могло спричинити аварію поїзда або створило небезпеку для життя людей чи настання інших тяжких наслідків.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував, що обвинувачений вчинив злочини середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за умисні злочини, вчинив злочин в період іспитового строку, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не значиться, зарахований в запас як раніше засуджений.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а обставин, які обтяжують покарання, не встановив.

Враховуючи зазначене суд першої інстанції дійшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише тільки в умовах ізоляції від суспільства і призначив покарання в межах санкцій інкримінованих йому злочинів. Підстав для застосування ст. 69 КК України не встановив.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 викладені в апеляції про те, що вирок суду першої інстанції є занадто суворим та несправедливим, не можуть бути враховані колегією суддів як підстави для призначення йому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України та спростовуються наступним.

Так, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 раніше тричі притягувався до кримінальної відповідальності. Будучи двічі засудженим в 2005 році з призначенням покаранні із іспитовим строком належних висновків для себе не зробив і в період іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення за яке в 2008 році був засуджений до позбавлення волі з реальним відбуванням. Після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_8 в 2014 році знову вчиняє кримінальне правопорушення за яке йому призначено показання із іспитовим строком. Однак ОСОБА_8 належних висновків для себе не зробив і в період іспитового строку знову вчиняє два кримінальних правопорушення. Зазначене, на думку колегії суддів свідчить про не бажання обвинуваченого стати на шлях виправлення.

Суд першої інстанції врахував особу обвинуваченого, тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, обставини, які пом`якшують його покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання і призначив ОСОБА_8 майже мінімальні покарання у виді позбавлення волі, передбачені санкціями статей 185 ч.2 та 277 ч.1 КК України, яке як вважає колегія суддів, є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Будь-яких не перевірених судом першої інстанції обставин в апеляції не наведено, а тому колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22 вересня 2015 року щодо нього, - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання її копії.
Судді підпис
Згідно з оригіналом
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2