Справа № 755/4993/15-к
В И Р О К
іменем України
"29" квітня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт за №0001432 від 30 січня 2015 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, вдівця, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15 квітня 2003 року за ч. 2 ст. 186 КК України, вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30 липня 2010 року за ч. 2 ст. 185 КК України, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18 травня 2011 року за ч. 2 ст. 185 КК України, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України, вироком Печерського районного суду м. Києва від 29 травня 2014 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання відповідно до Закону України Про амністію від 08 квітня 2014 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , маючи не зняті і не погашені судимості, 30 січня 2015 року близько 12 години 00 хвилин, перебував в приміщенні магазину Акція, розташованого по вул. Малишка, 2-Д, в м. Києві. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_4 підійшов до полиці, звідки взяв два набори свердлів по дереву ( 5шт. №4-5-6-8-10 у футлярі), загальною вартістю 34 грн., набір свердлів по металу ( 5шт. №4-5-6-8-10 у футлярі), вартістю 17 грн., два замка навісних подовж 60 мм., загальною вартістю 58 грн., сім упаковок олівців кольорових (24 шт.), загальною вартістю 154 грн. а всього на загальну суму 263 грн., після чого поклав вказаний товар до куртки в яку був одягнутий.

В подальшому, ОСОБА_4 , не оплативши за вказаний товар на касі, намагався вийти за межі приміщення магазину, однак не зміг виконати всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками магазину.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, дав суду показання, які відповідають інкримінованим йому фактичним обставинам кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому і просив суворо його не карати.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Інші докази у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , за згодою учасників судового провадження не досліджувались, в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, наслідки якого учасникам судового провадження були роз`яснені.

Суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у тому, що він своїми умисними діями вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, однак не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі і тому знаходить правильною кваліфікацією його дій за ч.3 ст.15, ч. 2 ст.185 КК України.

Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про його особу, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем відбуття покарання характеризуються позитивно, раніше неодноразово скоював злочини, має на утриманні дитину інваліда.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття у вчиненні злочину.

Обставин, які обтяжують його покарання, суд не вбачає.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі та надати йому можливість виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства шляхом звільнення його від відбування покарання з випробовуванням.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.

Речові докази у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін - у вигляді домашнього арешту.

Речові докази у кримінальному проваджені два набори свердлів по дереву ( 5шт. №4-5-6-8-10 у футлярі), набір свердлів по металу (5шт. №4-5-6-8-10 у футлярі), два замка навісних подовж 60 мм., сім упаковок олівців кольорових залишити у володінні ФОП ОСОБА_6 .

Речові докази у кримінальному проваджені носій знятої інформації зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: