Справа № 314/4521/15-к Провадження № 1-кп/314/292/2015
ВИРОК
іменем України
16.10.2015 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
- головуючого судді ОСОБА_1 ,
- за участю: прокурора - ОСОБА_2 ,
секретаря ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Музиківка Білозерського району Херсонської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 25.06.2008 року Суворовським районним судом м. Херсон за ч.3 ст. 185, ч.2 ст.289, ст. 304 КК України до 5 років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;
- 30.03.2009 року Білозерським районним судом Херсонської області за ч.2 ст.185 КК України, з застосуванням ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;
- 21.05.2010 року Врадіївським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.296, ч.2 ст.162 КК України, з застосуванням ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання, призначене вироком Бєлозерського районного суду Херсонської області від 30.03.2009 року і остаточно призначене покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі; Звільнився 25.09.2013 року з Вільнянської ВК Запорізької області (№20) на підставі ст. 81 КК України згідно ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 17.09.2013 року умовно-достроково; невідбутий строк 1 рік 8 місцяв 28 днів;
- у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
15.08.2015 року приблизно о 01.00 годині ОСОБА_5 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, проник на частково огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 , де через незамкнені двері проник до приміщення господарчої будівлі, звідки таємно викрав алюмінієвий бідон об`ємом 20л, ринкова вартість якого згідно висновку експерта № 2037 від 04.09.2015 року становить 686 грн. 76 коп., після чого через незамкнені двері проник до погребу і викрав з нього алюмінієвий бідон об`ємом 33л, ринкова вартість якого складає 787 грн.73 коп., потім з двору домоволодіння скоїв крадіжку алюмінієвого бідону об`ємом 25л, ринковою вартістю 683 грн.85 коп., а всього викрав майна ОСОБА_6 на загальну суму 2158 грн. 34 коп.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, він повністю визнає свою вину, підтвердив обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті. При цьому пояснив, що, дійсно, в середині серпня 2015 року він вирішив скоїти крадіжку з будинку, розташованого по АДРЕСА_2 . Цей будинок розташований неподалік від будинку, в якому він проживає, і вночі він через городи пройшов у двір вказаного будинку, де проник у приміщення господарчої будівлі та погребу, звідки викрав 3 металеві бідони. Викрадене здав як металобрухт, а отримані гроші витратив на придбання продуктів харчування. Пізніше розказав робітникам міліції про свій вчинок, а також куди саме здав викрадені бідони, вони їх вилучили та повернули потерпілому. Зараз в скоєному щиро розкаюється, запевняє суд, що порушив закон останній раз.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 в суді беззастережно визнав свою вину у повному обсязі, ніхто з учасників процесу не оспорював встановлені досудовим розслідуванням фактичні обставини та докази у цьому кримінальному провадженні, суд, керуючись вимогами ст.349 КПК України, обмежив вивчення доказів допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу, а інші докази стосовно тих обставин справи, які ніким не оспорювались, визнав недоцільним досліджувати.
Проаналізувавши в сукупності вищезазначені обставини, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена в судовому засіданні, та кваліфікує його за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в приміщення.
Відповідно до ст.66 КК України в якості обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд приймає його щире каяття.
На підставі ст. 67 КК України в якості обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.
При призначенні покарання суд враховує позицію сторони обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, який раніше був неодноразово судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується добре.
Приймаючи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальний злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи наявність обставини, що пом`якшує та обтяжує покарання обвинуваченого, з урахуванням особи ОСОБА_5 , суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті, по якій кваліфіковані його дії, та вважає можливим на підставі ст. 75 КК України звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, поклавши на обвинуваченого на період іспитового строку обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Цивільний позов не заявлений.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Суд не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_5 витрат в сумі 184,14 грн. в зв`язку з проведенням судово-товарознавчої експертизи, оскільки проведення цієї експертизи відповідно до ч.2 ст. 122 КПК України здійснювалось за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються експертним установам з Державного бюджету України.
До набрання вироком законної сили суд вважає за необхідне залишити чинним обраний раніше ОСОБА_5 захід забезпечення кримінального провадження у вигляді особистого зобов`язання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально - виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Обраний ОСОБА_5 захід забезпечення кримінального провадження у вигляді особистого зобов`язання - залишити чинним до набрання вироком законної сили.
Речові докази: три алюмінієвих бідона, об`ємом 20 л, 25 л та 33 л, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , - залишити останньому.
Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1

16.10.2015