У х в а л а

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді ОСОБА_5,
суддів ОСОБА_6 і ОСОБА_7,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 8 вересня 2015 року заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2014 року щодо нього,

встановила:

Вироком Кіровського міського суду Луганської області від 2 грудня 2013 року ОСОБА_4 засуджено за частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України (далі - КК) до позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі статті 75 КК України, його звільнено від відбування основного покарання з випробуванням на строк 3 роки, та покладено на нього обов'язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 частини 1 статті 76 КК.

Апеляційний суд Луганської області вироком від 14 лютого 2014 року зазначене судове рішення суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасував. Визнано винним ОСОБА_4 за частиною 2 статті 286 КК і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2014 року вирок Апеляційного суду Луганської області від 14 лютого 2014 року залишено без зміни.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд постановлених у кримінальній справі щодо нього судових рішень, у якій ставить питання про скасування вироку апеляційного суду Луганської області від 14 лютого 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2014 року.

У заяві засуджений ОСОБА_4 порушує питання про перегляд судових рішень щодо нього з підстави, визначеної пунктом 1 частини 1 статті 445 КПК України, тобто у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченою законом України про кримінальну відповідальність у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. При цьому заявник посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та даним про його особу через суворість.

На підтвердження своїх доводів щодо несправедливості призначеного йому покарання, ОСОБА_4 надав копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 вересня 2013 року.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши заяву та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що передбачені законом підстави для відкриття провадження відсутні.

Згідно зі статтею 445 КПК України (в редакції Закону України № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року) підставами для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, є:

1) неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень (крім питань неоднакового застосування санкцій кримінально-правових норм, звільнення від кримінальної відповідальності чи покарання);

2) неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої цим Кодексом, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень;

3) невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в постанові Верховного Суду України;

4) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Зазначена процесуальна норма, а саме пункт 1 частини 1 статті 445 КПК України, містить застереження про те, що із зазначених у ній підстав не переглядаються судові рішення з питань неоднакового застосування санкцій кримінально-правових норм, звільнення від кримінальної відповідальності чи покарання.

Натомість засуджений вказує на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та даним про його особу, вважає його несправедливим внаслідок суворості та просить пом'якшити йому покарання. Проте, наведені питання з огляду на положення пункту 1 частини 1 статті 445 КПК України, виходять за межі визначеного законом предмета перегляду Верховним Судом України судових рішень, а тому не можуть слугувати підставою для їх зміни чи скасування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що подана заява ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2014 року є необґрунтованою і не вбачає підстав для допуску справи щодо нього до провадження Верховного Суду України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 445, 446, 451 КПК України (в редакції Закону України № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року), колегія суддів,

у х в а л и л а:

відмовити засудженому ОСОБА_4 у допуску справи до провадження Верховного Суду України за його заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2014 року щодо нього.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7