Справа № 466/3929/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/423/14 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2014 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою прокурора Шевченківської прокуратури м. Львова на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 23 червня 2014 року про відмову в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 грудня 2010 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.121, ст. 69 КК України на п`ять років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 - 09 жовтня 2009 року; кінець строку відбуття покарання - 09 жовтня 2014 року.

Адміністрація Личаківської виправної колонії /ЛВК/ № 30 управління УДПтС України у Львівській області та спостережна комісія Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради звернулися до Шевченківського районного суду м. Львова з клопотанням про заміну ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким, з тих підстав, що засуджений відбув половину строку покарання, встановлений порядок відбування покарання більшу частину терміну не порушував, заохочувався адміністрацією установи.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 23 червня 2014 року відмовлено у задоволенні спільного клопотання адміністрації Личаківської виправної колонії № 30 та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 у зв`язку з його безпідставністю.

З рішенням суду прокурор ОСОБА_8 не погодився і подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити спільне клопотання ЛВК № 30 УДПтС України у Львівській області та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про заміну засудженому ОСОБА_7 не відбутої частини покарання більш м`яким у виді громадських робіт. Свої вимоги він мотивує тим, що ухвала є незаконною та необґрунтованою адже суд: не надав належну правову оцінку усім представленим матеріалам, об`єктивно не з`ясував всі обставини справи; засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці став на шлях виправлення, був працевлаштований на дільницю з виготовлення меблів, останній час до робіт не залучався у зв`язку з скороченням обсягів виробництва, один раз порушив вимоги режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності (на час розгляду справи стягнення погашене та зняте в установленому законодавством порядку), за участь у проведенні ремонтних робіт у відділенні чотири рази заохочувався начальником установи у виді оголошення подяки; є достатньо підстав вважати, що за період відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці ОСОБА_7 став на шлях виправлення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали подання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Необхідною умовою застосування положень ст. 82 КК України є те, що засуджений став на шлях виправлення, про що може свідчити, зокрема, відсутність порушень встановленого порядку відбування покарання, виконання законних вимог адміністрації установи виконання покарань, заняття суспільно корисною працею. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким має сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України, - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів та відбував покарання в місцях позбавлення волі; йому свого часу було встановлено іспитовий строк та скорочено термін відбування покарання на підставі акту про амністію, однак він знову продовжував злочинну діяльність; засуджений за вчинення тяжкого злочину; у 2011-2013 роках три рази рішенням адміністративної комісії Личаківської виправної колонії № 30 визнавався таким, що не став на шлях виправлення та не заслуговує на застосування заохочувальних норм, передбачених ст.82 КК України, ст.ст.100, 101 КВК України, у 2013 році відмовлено у застосування ст.81 КК України, як небажаючому, та у 2014 році Шевченківським районним судом м. Львова відмовлено у застосуванні ст.81 КК України.

За змістом ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.

Відмовляючи в задоволенні клопотання щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував особу засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, тяжкість вчиненого ним злочину та прийшов до правильного висновку про недоведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для застосування щодо нього його заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги прокурора про ненадання судом першої інстанції належної правової оцінку усім представленим матеріалам, не з`ясування всіх обставин справи, наявності в засудженого заохочень, позитивної характеристики, погашеного стягнення необґрунтованими. Як вбачається з матеріалів провадження, такі дані були в розпорядженні суду при розгляді клопотання по суті, судом були досліджені, а викладені в ухвалі висновки зроблені судом на підставі всіх об`єктивно з`ясованих обставин та їх оцінки в сукупності.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою, й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Разом з тим колегія суддів вважає за потрібне вказати суду першої інстанції на описку допущену при розгляді останнім клопотання по суті.

Як вбачається із спільного клопотання Личаківської виправної колонії № 30 управління УДПтС України у Львівській області та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про заміну ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким, то у ньому прохання становило замінити невідбуту частину покарання на громадські роботи. Про це вказується і в мотивувальній частині ухвали суду першої інстанції. Однак у резолютивній частині ухвали суд помилково сказав більш м`яке покарання обмеження волі.

Тому колегія суддів рекомендує суду першої інстанції у відповідності до ч.2 ст.376 КПК України виправити вказану описку.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 23 червня 2014 року про відмову у задоволенні клопотання адміністрації Личаківської виправної колонії № 30 та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Рекомендувати суду першої інстанції виправити описку, допущену в резолютивній частині ухвали, щодо виду м`якшого виду покарання.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді:

Оригінал ухвали.