Справа №1-П-1/10 13.05.2010 13.05.2010 13.05.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-268-2010 Головуючий у 1-й інстанції: Довжук А.І.
Категорія: ст.198 КК України Доповідач у 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Миколаївської області

у складі:

головуючого Царюка В.В.,

суддів Дзюби Ф.С., Пустовара М.Л.,

за участю прокурора Максимишина О.П.,

обвинуваченого ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3,

13 травня 2010 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляціями старшого помічника прокурора Жовтневого району Миколаївської області, обвинуваченого ОСОБА_2 та у його інтересах захисника ОСОБА_3 на постанову Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25 лютого 2010 року, якою у відношенні:

- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженеця м. Миколаєва, громадянина України, не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.198 КК України;

- відмовлено у закритті кримінальної справи за амністією.

Органом досудового слідства ОСОБА_2 обвинувачується у заздалегідь не обіцяному придбанні та збуту майна, завідомого одержаного злочинним шляхом, за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

29 липня 2009 року йому предявлене обвинувачення за ст.198 КК України.

29 серпня 2009 року слідчим винесено подання про направлення кримінальної справи щодо ОСОБА_2 до суду про її закриття на підставі п. «В» ст.1, ст.6 Закону України «Про амністію» від 26.12.2008 року, оскільки обвинувачений вперше вчинив злочин середньої тяжкості до набрання чинності вказаним актом амністї, має неповнолітню дитину та не заперечує проти закриття справи з цієї підстави.

Відмовляючи у закритті справи та повертаючи її прокурору для проведення досудового слідства, суд у постанові послався на те, що хоч ОСОБА_2 і визнав себе винуватим в інкримінованому злочині, проте доказів вчинення ним злочину досудовим слідством не добуто, а наявні - є суперечливими та належним чином не підтверджені іншими доказами, що позбавляє суд можливості їх перевірити.

Крім того, досудове слідство по справі ще не закінчене, обставини викрадення нафти та усі особи, що до нього причетні, не встановлені, виділення справи у відношенні ОСОБА_2 в окреме провадження незаконне. Відповідно до того, звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за нереабілітуючих підстав є передчасним, тому як можливісь збирання доказів по справі, у тому числі і щодо ОСОБА_2, не втрачено.

В апеляції старший помічник прокурора просить постанову суду скасувати, кримінальну справу щодо ОСОБА_2 закрити за амністією.

Посилається на те, що суд безпідставно надав оцінку доказам обвинувачення ОСОБА_2 замість вирішення питання про закриття справи, до чого є всі підстави, передбачені Законом «Про амністію».

Обвинувачений ОСОБА_2 та захисник ОСОБА_3 також просять провадження по справі закрити та посилаються на підстави, аналогічні викладеним в апеляції прокурора.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, обвинуваченого та захисника на підтримку апеляцій, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів визнає всі апеляції такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до подання слідчого від 29 серпня 2009 року (а.с.216-226), кримінальну справа у відношенні ОСОБА_2 направлено до суду для вирішення питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п. «в» ст.1 та ст.6 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року (набрав чиності 26.12.2008 р.).

Подання відповідає вимогам, встановленим ст.8 вказаного Закону щодо порядку порушення питання про застосування амністії та його вирішення судом.

Відповідно до ст.9 Закону, відносно обвинуваченого встановлено єдину підставу для відмови судом у застосуванні амністії - коли він проти цього заперечує.

Будь-які інші обставини, у тому числі, перевірка при розгляді судом подання щодо доведеністі інкримінованого особі обвинувачення, Законом не передбачені, тому не мають значення для застосування акту амністії, коли така особа підпадає під його дію.

Проте, як вбачається із змісту протоколу судового засідання та оскаржуваної постанови, суд надав оцінку доказам на підтвердження обвинувачення ОСОБА_2 та іншим процесуальним документам, які не мають відношення до сутті питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Що стосується обставин, які безпосередньо стосується подання, що розглядалалось, то вони судом залишені без перевірки.

Разом з тим, суд відмовив у застосуванні амністії та не навів у мотивуванні свого рішення передбачених законом підстав для такої відмови.

Зважаючи на викладені порушення при розгляді подання, які є істотними, постановлене щодо ОСОБА_2 судове рішення має бути скасоване, як не відповідне вимогам щодо розгляду справ даної категорії. Кримінальну справу слід повернути у той же суд на новий судовий розгляд.

При новому розгляді суду 1-ї інстанції слід виправити зазначені вище недоліки та порушення, належним чином розглянути подання та прийняти рішення відповідно до вимог Закону.

Керуючись ст.ст.365,366 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляції старшого помічника прокурора Жовтневого району, обвинуваченого ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25 лютого 2010 року про відмову у застосуванні амністії у відношенні обвинуваченого ОСОБА_2 скасувати.

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2 за ст.198 КК України з поданням слідчого про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності на підставі акту амністії повернути у той же суд на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Головуючий

Судді: