АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1601/6722/2012 Номер провадження 11/786/6/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.142 КК України (в ред. 1960р.)
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
з участю
прокурора: ОСОБА_6
засудженого: ОСОБА_7
захисників : ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали кримінальної справи за апеляціями прокурора м. Кременчука Полтавської області з внесеними доповненнями та змінами, засудженого ОСОБА_7 з доповненнями, потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14

на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 червня 2013 року, -

ВСТАНОВИВ :
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Коростень Житомирської області, освіта середня, одружений, має на утриманні двоє малолітніх дітей, не працює, інвалід ІІІої групи, проживає фактично, АДРЕСА_1 , раніше судимий: 25.09.2007 року Київським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ст..69, ст..70 ч.1 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна; 01.12.2008 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.1 ст.122, ч.4 ст.70 КК України на 5 років 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна; 17.12.2010 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.1 ст.187, ч.4 ст.70 КК України на 5 років 4 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна, звільнений із місць позбавлення волі 07.04.2011 року умовно-достроково на підставі постанови Червонозаводського райсуду м. Харкова на не відбутий термін покарання 1 рік 28 днів позбавлення волі;

засуджено - за ч.3 ст.101 КК України в редакції 1960 року 7 років позбавлення волі

- за ч.3 ст.142 КК України в редакції 1960 року -6 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного йому майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів визначено ОСОБА_7 покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного йому майна

Згідно ч.4 ст.70 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Автозаводського райсуду м. Кременчука від 17.12.2010 року у вигляді 1 року 28 днів та визначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 7 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного йому майна.

Визначено ОСОБА_7 покарання :

- за ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі

- за ч.2 ст.186 КК України 5 років позбавлення волі

- за ч.2 ст.187 КК України 7 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного йому майна

- за ч.3 ст.187 КК України 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 належного йому майна

- за ч.3 ст.289 КК України 7 років 6 місяців без конфіскації належного йому майна

- за ч.3 ст.357 КК України 2 роки обмеження волі

- за ч.1 ст.309 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі .

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного йому майна.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань за різними вироками визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного йому майна.

Позов потерпілого ОСОБА_11 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду з правом звернення в порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_11 4279 грн.30 коп. матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної шкоди.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишені без розгляду.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_15 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду з правом звернення в порядку цивільного судочинства.

В цивільному позові потерпілого ОСОБА_16 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку 11.01.2001 року неповнолітні ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , відносно якого матеріали кримінальної справи призупинені у зв`язку з його розшуком, ОСОБА_18 , відносно якого кримінальна справа за ч.2 ст.187 КК України в редакції 2001 року закрита за постановою Автозаводського райсуду м. Кременчука від 21.06.2013 року у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності та за постановою ОСОБА_19 слідчого Автозаводського РВ КМУ УМВС України в Полтавській області від 24.02.2012 року за відсутності в його діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст.101 КК України в редакції 1960 року, та ОСОБА_20 , відносно якого кримінальна справа закрита за постановою ОСОБА_19 слідчого Автозаводського РВ КМУ УМВС України в Полтавській області від 24.02.2012 року за відсутності в його діях складу злочинів, передбачених ч.1 ст.142,ч.3 ст.101 КК України в редакції 1960 року, приблизно 22 год., знаходячись біля кіоску-магазину, розташованого поруч із 9-ти поверховим будинком по проспекту 50 років Жовтня,31 в м. Кременчуці, побачивши незнайомого їм ОСОБА_11 ,1946 року народження, який перебував у стані алкогольного сп`яніння та хотів щось придбати у вказаному кіоску-магазинові, вирішили відкрито заволодіти його майном грошима. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 підбіг до ОСОБА_11 і наніс йому декілька ударів правою ногою в живіт та по тулубу, від чого той вдарився спиною об металеву решітку кіоску-магазину. В цей час ОСОБА_17 вирішив підтримати злочинний намір ОСОБА_7 та заволодіти грошима, які побачив в руках потерпілого. Виконуючи вказівку ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , маючи намір на відкрите заволодіння майном потерпілого ОСОБА_11 , діючи групою осіб із ОСОБА_7 , підбіг до ОСОБА_11 і вихопив з руки купюру номіналом 5 грн., при цьому купюра розірвалась навпіл та одна половина купюри залишилась в руках у ОСОБА_11 .

Злякавшись, що їх помітила продавщиця з кіоску-магазину, ОСОБА_7 та ОСОБА_17 забігли за інший кіоск, розташований поруч, де вже стояли ОСОБА_18 та ОСОБА_20 , та заховались там. В цей час потерпілий ОСОБА_11 придбав у кіоску пляшку горілки, і направився до буд. АДРЕСА_2 . Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння майном потерпілого ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 вирішили наздогнати потерпілого та відібрати гроші шляхом здійснення нападу на нього. ОСОБА_20 залишився за взуттєвим кіоском, відмовившись таким чином від участі у вчиненні злочину. В той момент, коли ОСОБА_11 відійшов від кіоску, зайшовши за нього, прямуючи до буд. АДРЕСА_2 , виконуючи спільний задум, його наздогнав ОСОБА_18 , який наніс удар ногою в спину, від чого ОСОБА_11 впав на асфальтову дорогу, а ОСОБА_18 в цей час відбіг до взуттєвого кіоску, де знаходився ОСОБА_20 . В цей час неповнолітній ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, підбіг до ОСОБА_11 , який намагався піднятися та, явно виходячи за рамки попередньої домовленості з ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , почав наносити ОСОБА_11 численні удари ногами, взутими у взуття, по різним частинам тіла, в тому числі й в живіт не менше двох ударів, по тулубу та в голову потерпілого, при цьому розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті, але не бажаючи їхнього настання. Привівши таким чином потерпілого в безпорадний стан, ОСОБА_7 почав оглядати потерпілого наявність грошових коштів. В цей час до нього приєднався ОСОБА_17 , який разом із ОСОБА_7 обшукав кишені потерпілого та витягнув з кишені його одягу гроші в сумі 1 грн. 50 коп., а ОСОБА_7 забрав із рук потерпілого пляшку горілки Пшенична вартістю 3 грн. 50 коп. та другу половину 5-ти гривневої купюри, яку перед цим намагався вихопити із рук потерпілого ОСОБА_17 , заволодівши таким чином особистим майном потерпілого, а саме : купюрою номіналом 5 грн., дрібними грошима в сумі 1 грн. 50 коп. та пляшкою горілки Пшенична вартістю 3 грн. 50 коп., а загалом на суму 10 грн. Грошима та пляшкою горілки неповнолітні ОСОБА_7 , ОСОБА_18 та ОСОБА_17 розпорядились на власний розсуд.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в 1-ій Кременчуцькій міськлікарні.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №52 від 24.04.2012 року у гр. ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження, які умовно можна поділити на наступні групи:

а) тупа травма черева з розривами петель тонкого кишківника (в черевній порожнині до 1500мл тонкокишкового вмісту), які могли утворитися і від однократної дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути нога людини у взутті або інший предмет з подібними характеристиками, і відносно живої особи носить ознаки тяжких тілесних ушкоджень (п.2.1.1.а), п.2.1.2, п.2.1.3 л) „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. „Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України").

б) садна шкіри лівої надбрівної ділянки обличчя, тулубу зліва по задньо-пахвовій лінії, крововиливи в м`які тканини обличчя, в слизову оболонку нижньої губи справа, які могли утворитися від дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути пальці рук людини, стиснені в кулак, нога людини у взутті або інші предмети з подібними характеристиками і відносно живої особи як у сукупності, так і кожне окремо носять ознаки легких тілесних ушкоджень ( п.п. 1.5.2, 2.3.2 б), 2.3.5. вказаних "Правил...")

в) садна шкіри по задній поверхні правого ліктьового та по передній поверхні правого колінного суглобів, крововиливи з внутрішньої поверхні м"яких тканин по задній по верхні правого плечового суглобу, які утворилися від дії тупих предметів чи при ударі об такі, в тому числі і при падінні на площину як з наданим прискоренням, так і без такого, і відносно живої особи як у своїй сукупності, так і кожне окремо носять ознаки легких тілесних ушкоджень (п.п. 1.5.2, 2.3.2 б), 2.3.5. вказаних "Правил...")

Враховуючи анатомічну локалізацію, морфологічні особливості тілесних ушкоджень, вони утворилися не менш як від 7-кратного контакту з травмуючими предметами, які діяли з силою, достатньою для травмування як шкіри та м"яких тканин (при цьому утворилися садна та крововиливи), так і для травмування внутрішніх органів (розриви кишківника).

Смерть гр. ОСОБА_11 настала внаслідок тупої травми черева з розривами тонкого кишківника, яка ускладнилася фібринозним перитонітом, що призвів до загальної інтоксикації організму. Причина смерті підекспертного перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із отриманими ним тілесними ушкодженнями.

Повторно, 10.08.2011 року приблизно 04 год., ОСОБА_7 , знаходячись на першому поверсі під`їзду № 1 буд. АДРЕСА_3 , раптово напав на ОСОБА_10 , нанісши удар рукою в область його голови, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: струсу головного мозку, садна з поверхневою раною на волосистій частині голови, поверхневої рани слизової нижньої губи, наслідком загоєння якої явився рубець, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 217 від 20.02.2012 року за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Від отриманого удару ОСОБА_10 впав та втратив свідомість. Продовжуючи свій злочинний намір ОСОБА_7 , скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_10 , заволодів його майном, а саме: барсеткою, вартістю 100 грн.; мобільним телефоном НОКІА моделі С5-03 ІМЕІ: НОМЕР_1 вартістю 900 грн., в якому знаходилася картка оператора мобільного зв`язку Київстар вартістю 25 грн., на рахунку якої знаходилися гроші в сумі 15 грн.; ланцюжком, виготовленим із золота 585 проби вагою 10 г., вартістю 5300 грн.; ладанкою виготовленою із золота 585 проби вагою 14 г, вартістю 7420 грн.; окулярами вартістю 300 грн.; футляром для окулярів вартістю 30 грн.; посвідченням водія на ім`я потерпілого ОСОБА_10 ; технічним паспортом на автомобіль марки ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_21 ; двома довіреностями на автомобіль марки ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_2 ; зв`язкою ключів від місця роботи потерпілого ОСОБА_10 в кількості 4 штуки, які не являють матеріальної цінності для потерпілого; двома ключами від автомобіля марки ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_2 , які не являють матеріальної цінності для потерпілого, спричинивши ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 14090 грн.

Після чого, ОСОБА_7 із майном потерпілого ОСОБА_10 із місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Повторно, 01.11.2011 року, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_22 , відносно якого 23.05.2013 року винесено Автозаводським райсудом м. Кременчука обвинувальний вирок, з метою заволодіння чужим майном, розробили план нападу на мешканців квартири АДРЕСА_4 , де проживає сім`я ОСОБА_23 . Згідно розробленого злочинного плану вони удвох, одягнувши завчасно виготовлені ними із спортивних шапок маски, на руки виготовлені із матерії рукавички та узявши пневматичні пістолети, схожі на вогнепальну зброю, з метою залякування осіб які б могли знаходитися у квартирі, повинні були проникнути у вказану квартиру, де під загрозою застосування пістолетів та застосовуючи за необхідності насильство небезпечне для життя і здоров`я потерпілих, а також погрози його застосування, мали намір заволодіти грошима і іншими матеріальними цінностями.

01.11.2011 року приблизно 12-50 год. ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_22 , реалізуючи розроблений злочинний план, направлений на заволодіння майном сім`ї ОСОБА_23 , яке знаходилось в квартирі АДРЕСА_4 , діючі з корисливих спонукань, подзвонили до вищевказаної квартири. Після того, як двері квартири відкрила її мешканка ОСОБА_14 , яка нічого не підозрювала про злочинні наміри нападників, ОСОБА_7 , діючі згідно розробленого раніше злочинного плану, подавляючи її волю на активний опір та виклик допомоги, наніс ОСОБА_14 удар рукою по голові, у якій тримав пневматичний пістолет, від якого вона впала на підлогу в коридорі квартири. Після чого, ОСОБА_22 та ОСОБА_7 удвох проникли до вищевказаної квартири, де ОСОБА_22 сів зверху на ОСОБА_14 , яка лежала на підлозі і наніс їй декілька ударів руками і ногами по голові, тулубу, кінцівкам, спричинивши їй своїми спільними з ОСОБА_7 злочинними діями тілесні ушкодження у вигляді: синців обличчя, правої руки, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 293 від 12.03.2012 року по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. В цей момент ОСОБА_7 , продовжуючи злочинні дії, зайшов до однієї з кімнат квартири, де побачив ОСОБА_12 , і подавляючи його волю на активний опір та виклик допомоги, наніс йому удар рукою по голові, у якій тримав пневматичний пістолет, від якого ОСОБА_12 впав на підлогу, а коли той намагався піднятися, наніс ще один удар рукою по голові, спричинивши ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді: синців обличчя, потиличної ділянки, струсу головного мозку, синців на правій руці і лівій стопі, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 292 від 12.03.2012 року за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Від отриманого другого удару ОСОБА_12 впав на підлогу та втратив свідомість. У цей момент із іншої кімнати квартири у коридор вийшов ОСОБА_13 , який побачивши як ОСОБА_22 , сидить зверху на його матері і наносить їй удари, почав його відтягувати. Після цього, ОСОБА_22 покинув ОСОБА_14 , і продовжуючи спільні з ОСОБА_7 злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, намагаючись подавити волю ОСОБА_13 на активний опір, наніс тому два удари по голові рукою, у якій тримав пневматичний пістолет, спричинивши йому фізичного болю, від чого останній впав на підлогу в коридорі квартири.

У цей момент ОСОБА_7 , усвідомивши те, що у квартирі, куди вони разом з ОСОБА_22 проникли з метою заволодіння чужим майном, одночасно знаходилось декілька осіб, які чинили їм активний опір і зрозумівши, що вони можуть не здійснити свої злочинні наміри, повідомив про це останнього, запропонувавши покинути місце події.

Після чого, ОСОБА_22 та ОСОБА_7 , яким так і не вдалося заволодіти яким-небудь майном із квартири, де проживає сім`я ОСОБА_23 , з причини активного опору зі сторони останніх, з місця вчинення злочину зникли.

Повторно, 17.12.2011 року приблизно 21-15 год. ОСОБА_7 , знаходячись на вул. Пролетарський в м. Кременчуці, випадково побачив невідомого йому раніше ОСОБА_15 , який проходив по вулиці з барсеткою в руках. З метою заволодіння барсеткою, ОСОБА_7 прослідував за потерпілим ОСОБА_15 до під`їзду № 3 буд. АДРЕСА_5 , де наніс один удар в область голови ОСОБА_15 , спричинивши тому тілесні ушкодження у вигляді синця на голові, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 228 від 23.02.2012 року за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Від отриманого удару ОСОБА_15 впав та втратив свідомість. Скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_15 , ОСОБА_7 заволодів майном потерпілого, а саме: шкіряною барсеткою вартістю 250 грн.; грошима в сумі 600 грн.; чотирнадцятьма картками на отримання 10 літрів бензину кожна, в мережі автомобільно-заправних станцій WOG, вартістю 100 грн. кожна, загальною вартістю 1400 грн.; платіжною карткою АБ Полтава-банк, на рахунку якої знаходилися гроші в сумі 230 грн.; паспортом громадянина України на ім`я потерпілого ОСОБА_15 ; посвідченням водія на ім`я потерпілого ОСОБА_15 ; талоном до посвідчення водія на ім`я потерпілого ОСОБА_15 ; технічним паспортом на автомобіль марки ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_3 на ім`я потерпілого ОСОБА_15 ; страховим полісом на автомобіль марки ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_3 на ім`я потерпілого ОСОБА_15 ; дисконтною карткою на отримання палива в мережі автомобільно-заправних станцій Калина; перепусткою до МТ банку на ім`я потерпілого ОСОБА_15 ; копією технічного паспорту на автомобіль марки ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_3 на ім`я потерпілого ОСОБА_15 ; копією ідентифікаційного коду на ім`я потерпілого ОСОБА_15 ; копією паспорту громадянина України на ім`я потерпілого ОСОБА_15 ; постановою про вчинення адміністративного правопорушення на ім`я потерпілого ОСОБА_15 ; п`ятьма зв`язками ключів, виготовлених із металу від автомобілю, дачі, гаражу, місця роботи та квартири, які не являють матеріальної цінності для потерпілого, завдавши останньому матеріальної шкоди на загальну суму 2480 грн. про вчинений злочин ОСОБА_7 розповів ОСОБА_22 , якому показав барсетку і попросив її викинути в р. Псел.

Крім того, 02.01.2012 року приблизно 03 год. ОСОБА_7 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_6 , побачив припаркований біля вищевказаного будинку легковий автомобіль КІА моделі СЕЕD, білого кольору, реєстраційний державний номерний знак НОМЕР_4 , за кермом якого знаходився його власник ОСОБА_11 , який у той час гучно слухав музику. ОСОБА_7 , маючи намір на заволодіння вказаним транспортним засобом, підійшов до вищевказаного автомобілю, насильно витяг потерпілого ОСОБА_11 з його салону, наніс йому один удар в область голови, від якого ОСОБА_11 впав, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, що викликала струс головного мозку, перелому кісток спинки носу з задовільним стоянням кісткових уламків, синця на голові, шкіряних ран на правій та лівій руці, саден на правій нозі, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 72 від 10.01.2012 року за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після отриманого удару, потерпілий ОСОБА_11 підвівся і, побоюючись за своє життя та здоров`я зі сторони злочинних дій ОСОБА_7 , залишив належний йому легковий автомобіль КІА моделі СЕЕD білого кольору, реєстраційний державний номерний знак НОМЕР_4 вартістю 102375 грн. 70 коп., в якому зашилися ключі від замка запалення автомобіля, особисті речі і документи ОСОБА_11 . Після цього ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на заволодіння вищевказаним транспортним засобом, сів у його салон, знайшов ключі від замка запалення, завів ними двигун і, намагаючись зникнути на автомобілі з місця злочину, проїхав декілька метрів, заволодівши таким чином вищевказаним автомобілем, але не впоравшись з керуванням автомобіля, пошкодивши механізм його автоматичної коробки передач, зупинився. Зрозумівши, що на вказаному транспортному засобі, йому не вдасться втекти з місця події, ОСОБА_7 останній повторно, таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_11 ,а саме: 1. Шкіряне портмоне, вартістю 600 грн., в якому знаходилися особливо важливі документи: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_11 , серії НОМЕР_5 , видане 11.12.2002 року; талон до посвідчення водія на ім`я ОСОБА_11 ; технічній паспорт на автомобіль КІА моделі СЕЕD реєстраційний номер НОМЕР_4 , на ім`я ОСОБА_11 ; поліс обов`язкового страхування серії АА номер 16708284, виданий на ім`я ОСОБА_11 ; ідентифікаційний код № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_11 , виданий 11 квітня 2000 року; медичну довідку на ім`я ОСОБА_11 ; довіреність на право керування транспортним засобом на ім`я потерпілого ОСОБА_11 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_24 , серії НОМЕР_7 , видане 11.03.2010 року, в м. Кременчук Полтавської області; талон до посвідчення водія серії НОМЕР_8 виданий на ім`я ОСОБА_24 ; ідентифікаційний код № НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_24 , виданий 22 червня 2000 року; картку постійного клієнту мережі магазинів МЕТRО номер НОМЕР_10 видана на ім`я ОСОБА_25 ; медичну довідку на ім`я ОСОБА_24 , паспорт громадянина України, на ім`я ОСОБА_11 , виданий 22 квітня 1999 року, Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області; гроші в сумі 200 грн., два долари США, що по курсу НБУ складає 15 гривень 96 копійок; 2. Чоловічу барсетку, вартістю 500 грн., у якій знаходилися особисті записи потерпілого на декількох аркушах паперу та керівництво по експлуатації автомобілю, які не являють матеріальної цінності для потерпілого; 3. Накопичувач пам`яті USB фірми виробника Transend, ємкістю 4 гб. Вартістю 100 грн.; десять компакт-дисків, записаних у форматі МР3 з записами музичних програм, які не являють матеріальної цінності для потерпілого, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 1415 грн. 96 коп.

Крім того, в кінці осені 2011 року, точну дату та час в ході досудового та судового слідства не встановлено, ОСОБА_7 , будучи особою, яка періодично вживає наркотичні засоби, знаходячись в районі залізничного вокзалу м. Кременчука Полтавської області, з метою власного вживання, незаконно придбав у невстановленої в ході досудового та судового слідства особи декілька грамів особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, який того ж дня незаконно зберігаючи при собі, на громадському транспорті перевіз до місця свого проживання квартири АДРЕСА_7 , де незаконно зберігав з метою власного вживання шляхом куріння.

04.01.2012 року в період часу з 18 год. до 20 год. 03 хв. під час проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_7 за місцем проживання ОСОБА_7 , працівниками міліції було виявлено та вилучено чотири паперових пакунка із сухою подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи № 254 від 22 лютого 2012 року, містить в собі особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 4,255г., 2.581 г., 1,251 г., 0,279 г. відповідно, загальною масою 8,366г. Також, в ході вказаного обшуку працівниками міліції виявлено та вилучено фрагмент полімерної пляшки, за допомогою якого ОСОБА_7 самостійно вживав вищевказаний наркотичний засіб, на внутрішній поверхні якого, згідно висновку судово-хімічної експертизи № 305 від 28 лютого 2012 року, виявлено нашарування особливо небезпечного наркотичного засобу екстракту канабісу, масою в перерахунку на суху речовину 0,011 г. Вказаний особливо небезпечний наркотичний засіб ОСОБА_7 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, незаконно придбав, зберігав та перевозив при собі без мети збуту при вказаних вище обставинах.

В своїй апеляції прокурор, з внесеними доповненнями та змінами, просить вирок суду скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням кримінального закону і невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості. Тому просить постановити новий вирок, яким призначити засудженому ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст. 101, ч.3 ст. 142 КК України (в ред. 1960 р.), ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2, ч.3 ст. 187, ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 309, ч.3 ст. 357 КК України, застосувавши ст.с.70,71 КК України у вигляді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна.

Прокурор обґрунтовує свої апеляційні вимоги тим, що суд першої інстанції зробив необґрунтовані та хибні висновки про особу засудженого ОСОБА_7 , те, що останній тривалий час, протягом 1999 2006 років, вчиняв злочини проти власності, у тому числі розбійні напади та грабежі, був неодноразово судимий, свою вину не визнає, обставин, які пом`якшують покарання немає у той час як досить багато обтяжуючих обставин.

В своїй апеляції засуджений ОСОБА_7 просив вирок суду скасувати у зв`язку з однобічністю та суттєвою неповнотою, допущеною судом, грубим порушенням кримінально-процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а тому справу направити в суд першої інстанції на новий судовий розгляд.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що не в повному обсязі були досліджені матеріали справи, не викликані та не допитані свідки й потерпілі, які на його думку мали бути допитані, не призначені необхідні експертизи. Вказує на фальсифікацію доказів, та на докази, які на досудовому слідстві отримані з грубим порушенням чинного законодавства.

В доповненні до апеляції засуджений ОСОБА_7 просив в частині епізоду про пограбування ОСОБА_16 залишити без змін, в іншій частині вирок скасувати у зв`язку з однобічністю та суттєвою неповнотою, допущеною судом, істотним порушенням кримінального-процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні злочинів. По епізоду про спричинення тяжких тілесних ушкоджень та розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_11 та розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_23 направити прокурору для проведення додаткового розслідування, так як на досудовому слідстві не було належним чином з`ясовано час та місце вчинення злочину, механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , а по факту нападу на сім`ю ОСОБА_23 докази отримані з порушенням норм чинного законодавства. В іншій частині вирок скасувати та справу направити на новий судовий розгляд, так як під час розгляду справи залишилися нез`ясовані обставини, не допитані всі необхідні свідки.

Потерпілий ОСОБА_10 в своїй апеляції просить вирок суду скасувати з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, тому просив призначити більш суворе покарання у вигляді 15 років позбавлення волі.

Потерпілий ОСОБА_11 також просив вирок суду скасувати з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, тому просив призначити біль суворе покарання у вигляді 15 років позбавлення волі, так як ОСОБА_7 свою вину не визнав, не розкаявся у вчиненому.

Потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в своїх апеляціях просили вирок суду змінити в частині залишення цивільних позовів без розгляду та стягнути матеріальні збитки затрачені на лікування та моральні збитки в сумі 20 000 грн. кожному. Вказували, що дії ОСОБА_26 призвели до погіршення їх здоров`я.

Заслухавши доповідача, думку прокурора в підтримку своєї апеляції та заперечення проти апеляції засудженого, пояснення ОСОБА_7 та його захисників на підтримку наданої апеляції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій згідно їх меж, колегія суддів вважає, що апеляції надані у справі задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Умисні дії ОСОБА_7 , що виразилися в заподіянні тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_11 , небезпечного для життя в момент його заподіяння, внаслідок чого настала смерть, суд першої інстанції кваліфікував за ч.3 ст.101 КК України в редакції 1960 року; умисні дії ОСОБА_7 , що виразилися в нападі на потерпілого ОСОБА_11 з метою заволодіння майном потерпілого, поєднаним з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, що підверглася нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, суд кваліфікував за ч.3 ст.142 КК України в редакції 1960 року.; умисні дії ОСОБА_7 , що виразилися у нападі на потерпілого ОСОБА_10 з метою заволодіння його майном, поєднані з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, що зазнала нападу, вчиненими особою, яка вчинила раніше розбій, суд кваліфікував за ч.2 ст.187 КК України; умисні дії ОСОБА_7 , що виразилися у нападі з метою заволодіння майном потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , поєднані із насильством небезпечним для життя і здоров`я осіб, які зазнали нападу, з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинені за попередньою змовою групою осіб, особою, яка вчинила раніше розбій, поєднані з проникненням у житло, суд кваліфікував за ч. 3 ст. 187 КК України; умисні дії ОСОБА_7 , що виразилися в незаконному заволодінні транспортним засобом потерпілого ОСОБА_11 , вчинені повторно, які завдали значної матеріальної шкоди і поєднані з насильством небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_11 , суд кваліфікував за ч.3 ст.289 КК України; умисні дії підсудного ОСОБА_7 , що виразилися у таємному викраденні майна потерпілого ОСОБА_11 , вчинені повторно, суд кваліфікував за ч.2 ст.185 КК України; умисні дії ОСОБА_7 , що виразилися в незаконному заволодінні шляхом крадіжки паспортом та іншими важливими особистими документами суд кваліфікував за ч.3 ст.357 КК України; умисні дії ОСОБА_7 , що виразилися в незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні наркотичного засобу без мети збуту суд кваліфікував за ч.1 ст.309 КК України. Також суд перекваліфікував дії ОСОБА_7 з ч.2 ст.187 на ч.2 ст.186 КК України, як відкрите заволодіння майном потерпілого ОСОБА_15 , з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

У вчиненні вказаних злочинів вину ОСОБА_7 колегія суддів вважає доведеною та такою , що відповідає фактичним обставинам справ, вказане підтверджується дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції і викладеними у вироку доказами, зібраних та перевірених у відповідності до чинного законодавства та є обґрунтованим. Процесуальних порушень вимог діючого законодавства, в тому рахунку і порушення права на захист ОСОБА_7 , які б могли стати підставою для скасування або зміни вироку колегією суддів не встановлено.

Всі інкриміновані злочини ОСОБА_7 стосовно потерпілих у справі, здійснені ним в умовах очевидності і у колегії суддів відсутні підстави ставити під сумнів показання визначених потерпілих стовно обставин скоєних відносно них злочинів відповідно до матеріалів слідства та доказів досліджених під час судового слідства в суді першої інстанції.

Твердження ОСОБА_7 про його непричетність до спричинення тілесних ушкоджень загиблому ОСОБА_11 , в судовому засіданні суду першої інстанції спростували свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_27 , які приймали участь в пограбуванні потерпілого разом з ОСОБА_7 та зазначили , що тільки засуджений бив потерпілого зваливши його на землю, наносячи при цьому удари ногами по різним частинам тіла. Свідок ОСОБА_28 підтвердила факт того , що допит неповнолітнього ОСОБА_7 проводився в її присутності її як педагога. Відповідно до матеріалів справи та показань працівників міліції ОСОБА_29 , ОСОБА_30 ОСОБА_31 під час проведення слідчих дій встановили , що саме ОСОБА_7 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_11 , та , слідчі дії проводились в присутності батьків підсудного та інших батьків неповнолітніх причетних до пограбування потерпілого , показання які давали добровільно.

Таким чином часткове визнання ОСОБА_7 своєї вини в суді першої інстанції у вчиненні злочину по епізоду відносно потерпілого ОСОБА_11 також слід розцінювати критично, оскільки в даному випадку маються очевидці вчинення злочину, ОСОБА_18 та ОСОБА_20 , які давали стабільні поясненнями щодо дій ОСОБА_7 , та бачили як останній збивши чоловіка на землю наносив йому удари по голові та тулубу, пропозиція пограбувати також надійшла від ОСОБА_7 .. Аналогічні пояснення давав і свідок ОСОБА_17 .. Крім того, своїми вчинками щодо потерпілого ОСОБА_11 . Поповський розповідав ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , які це підтвердили.

Апеляційні твердження ОСОБА_7 про непричетність до нападу на потерпілого ОСОБА_10 спростовуються зазначеними у вироку суду доказами. Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні надав показання про обставини скоєння стосовно нього злочину та підтвердив факт впізнання нападника ОСОБА_7 .. Ні яких підстав ставити під сумнів достовірність показань потерпілого ОСОБА_10 у колегії суддів також не вбачається. Судом першої інстанції дана належна оцінка показанням свідка ОСОБА_34 про обставини передання йому ОСОБА_7 мобільного телефону належного ОСОБА_10 та обставини його вилучення працівниками міліції та повернення потерпілому. При цьому вбачається, що телефон повернутий потерпілому на підставі його технічних даних - імейла, який підробити не можливо. Твердження засудженого про не відповідність коліра телефону повернутого потерпілому не заслуговують на увагу, оскільки після нападу на потерпілого його телефон перебував після засудженого , ще в користуванні двох осіб, які могли елементарно здійснити заміну корпуса телефону на інший, більш бажаний колір. Вказана процедура виконується елементарно , любою особою, навіть без наявності навиків, шляхом покупки корпуса в любому торгівельному закладі та відповідною легкою заміною корпусів.

Твердження засудженого ОСОБА_7 в апеляційній інстанції про непричетність до нападу на потерпілого ОСОБА_15 спростовуються фактом, що саме на місці вказаному ОСОБА_22 (ділянці річки Псьол де ним були викинуті речі потерпілого на прохання ОСОБА_7 ) і були водолазом виявлені іменні речі ОСОБА_15 , які були повернуті працівниками міліції потерпілому. Вказаний факт унеможливлює можливість само обмови засудженими та причетності до вказаних дій інших осіб. Очевидно , що виявити місто знаходження в річці документів потерпілого без добровільних показань ОСОБА_22 працівники міліції не мали змогу.

Згідно вироку від 23.05.2013 року стосовно ОСОБА_22 у даній справі, останній не заперечував факт того , що речі ОСОБА_35 , які ним було викинуто до річки передав саме ОСОБА_36 , який і скоїв пограбування ОСОБА_15 відповідно до матеріалів досудового розслідування.

Апеляційні вимоги прокурора в частині необхідності постановлення нового вироку суду з кваліфікацією дій ОСОБА_7 за вказаним епізодом за ч.2 ст. 187 КК України відповідно до внесених змін до апеляції прокурора від 3.06.2014 року задовольнити не можливо. Вказані зміни подані прокурором поза межами строку апеляційного оскарження, майже через рік. В первинній апеляції прокурора з доповненнями в межах строку апеляційного оскарження, про перекваліфікацію дій ОСОБА_7 за епізодом нападу на ОСОБА_15 питання не ставилось. Відповідно до вказаного, прокурор після вибігу строку на апеляційне оскарження, відповідно до вимог діючого законодавства, не може ставити питання про погіршення становища засудженого. Від потерпілого ОСОБА_15 апеляцій не надходило. Таким чином не зважаючи на те , що під час часткового судового слідства була проведена додаткова повторна судова медична експертиза № 235 від 2.03.205 року стовно потерпілого ОСОБА_15 та було встановлено , що потерпілому були дійсно спричинені легкі тілесні ушкодження , що спричинили короткочасний розлад здоров*я та відповідно до вказаного встановлено невірну перекваліфікацію судом першої інстанції дій засудженого за даним епізодом, вирок суду в цій частині виправити на даний час вже не можливо.

Твердження засудженого ОСОБА_7 про те, що він не вчиняв злочину відносно ОСОБА_11 спростовуються матеріалами справи, а саме: поясненнями потерпілого ОСОБА_11 , поясненнями свідків ОСОБА_37 ОСОБА_38 , поясненнями свідка ОСОБА_39 , який будучи понятим при обшуку за місцем проживання ОСОБА_40 вказував про виявлення та вилученням документів на автомобіль та інші документи на ім`я ОСОБА_11 .

Згідно пояснень свідка ОСОБА_41 , він бачив як ОСОБА_7 підходив до автомобіля потерпілого ОСОБА_11 , і хоча він не бачив самої сварки, проте чув крики ОСОБА_7 та гул автомобіля, а коли підійшов до транспортного засобу, який вже стояв на іншому місці, за кермом сидів саме ОСОБА_7 .. У колегії суддів відсутні підстави вважати показання вказаного свідка недостовірними.

Згідно протоколу обшуку за місцем проживання у ОСОБА_7 були вилучена барсетка потерпілого ОСОБА_11 з сервісною книжкою на його автомобіль , у ОСОБА_42 були вилучені документи потерпілого ОСОБА_43 та ОСОБА_44 , які йому передав ОСОБА_7 для послідуючого викупу потерпілим. Таким чином сукупність вказаних фактів достовірно підтверджує скоєння вказаного злочину саме ОСОБА_7 , а не іншою особою, оскільки сфальсифікувати зазначене не можливо.

Пояснення ОСОБА_7 , щодо непричетності до злочину відносно ОСОБА_23 також спростовується рядом доказів, які маються в матеріалах кримінальної справи, а саме: показаннями самих потерпілих, відповідно до протоколу пред`явлення фото для впізнання потерпілому ОСОБА_13 , де він серед 4-х чоловіків на фотознімках впізнав особу ОСОБА_7 , який 01.11.2011 року вчинив розбійний напад на його родину (а.с.194-196 т.2), явкою з повинною засудженого ОСОБА_22 про вчинений розбійний напад на квартиру подружжя ОСОБА_23 за адресою АДРЕСА_8 01.11.2011 року. (а.с.184 т.2).

Протоколом огляду місця пригоди квартири АДРЕСА_4 , де зафіксована загальна обстановка після нападу (.а.с.158-159 т.2)

Згідно до пояснень свідка ОСОБА_42 , під час спілкування останнього з ОСОБА_7 та Балациром 1.11.2011 року вони запропонували йому поїхати на вул. Гвардійську, де мешкає бізнесмен та забрати в нього гроші, на що він погодився, тому вони всі разом направилися на АДРЕСА_9 . Деякий час вони очікували чоловіка, а коли дізналися, що даний чоловік з дружиною вийшли з під*їзду і направилися на ринок, ОСОБА_7 запропонував заволодіти майном, що знаходиться в квартирі чоловіка, на що він ОСОБА_45 відмовився, але допоміг відчинити вхідні двері в під`їзд. ОСОБА_7 та ОСОБА_22 надягли шапки з прорізаними отворами на обличчя та зайшли в під`їзд, а він ОСОБА_45 залишився біля будинку. Через 15 хвилин ОСОБА_7 та ОСОБА_22 вибігли з під`їзду і побігли в напрямку ЗОШ №25 через двори до Пивзаводу. Він ОСОБА_45 взяв таксі, коли йому подзвонив ОСОБА_7 і попросив їх забрати з ОСОБА_22 , що він і зробив. Вдома у ОСОБА_7 той розповів про те, як вони з ОСОБА_22 подзвонивши до квартири, двері якої їм відчинила жінка, вбігли до квартири в масках та пістолетом в руках, де вони дралися з чоловіком похилого віку, який вийшов до коридору з кімнати, та молодим чоловіком, після чого вони втекли з квартири. (А.с.а.с.200-201 т.2).

Пояснення ОСОБА_42 відповідають даним зазначеним в протоколі відтворення обстановки та обставин події зі свідком ОСОБА_46 (А.с.202-206 т.2).

В суді апеляційної інстанції були предметом перевірки і твердження засуджених ОСОБА_22 , ОСОБА_7 та сумнівно визнаного свідком ОСОБА_42 про застосування до них недозволених методів слідства , які під час ретельної перевірки зазначеного прокуратурою, свого підтвердження не знайшли.

Показання ОСОБА_42 в апеляційній інстанції про його не причетність до вказаного злочину та вимушену обмову ОСОБА_22 та ОСОБА_7 під тиском працівників міліції, колегія суддів вважає методом захисту з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Також вина ОСОБА_7 підтверджується протоколом відтворення обстановки та обставин події з підозрюваним ОСОБА_22 , в ході якого він пояснив про обставини вчиненого ним та ОСОБА_7 злочину. (А.с.207-206-213 т.2) та протоколу відтворення обстановки та обставин події з потерпілими ОСОБА_12 , ОСОБА_14 (А.с.250-253 т.2).

Протоколом огляду куртки, яку добровільно видав працівникам міліції ОСОБА_22 , пояснивши, що в даній куртці він був в момент вчинення розбійного нападу на родину ОСОБА_23 . (А.с.189 т.2)

Крім того висновки додаткової комісійної судово- медичної експертизи № 87 від 06.07.2015 року достовірнішим чином спростовують твердження засуджених про те, що ОСОБА_7 за станом здоров*я не міг вчинити вказаний злочин, оскільки експертизою було встановлено та доведено , що навпаки ОСОБА_7 міг самостійно ходити , бігати та наносити удари руками та ногами не зважаючи на наявність захворювань хребта. Таким чином висновки вказаної експертизи як раз і підтверджують показання потерпілих ОСОБА_23 про обставини скоєного на них нападу, які зазначили, що бачили коли нападники тікали і один з них шкутильгав.

Крім того під час нападу засуджених на вказаних потерпілих, ОСОБА_47 зірвав маску з ОСОБА_7 , якого знав та відповідно упізнав.

Також колегія суддів вважає безпідставними твердження ОСОБА_7 про незаконність обшуку в його квартирі та вилученні у нього наркотичної речовини. Обшук відбувався законно на підставі рішення суду, як раз саме квартири засудженого. Твердження засудженого про перебування в квартирі значної кількості міліціонерів та їх незаконним вторгненням в квартиру також не заслуговують на увагу, оскільки відповідно відбулося затримання ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні тяжких інкримінованих злочинів. При цьому також вбачається , що ОСОБА_7 раніше вже був судимий за вчинення тяжких злочинів і відбував покарання в місцях позбавлення волі, та відповідно вимогу міліціонерів відчинити двері квартири, не виконував. Таким чином міліціонери були вимушені здійснити контр міри для його затримання та проведення обшуку. Твердження засудженого , про те, що наркотичні засоби , йому підкинули , також на явно не відповідає дійсності , оскільки крім марихуани, був вилучений пристрій для куріння зі слідами наркотичної речовини, який відповідно до розміру підкинути не можливо. Судом під час судового засідання ретельно перевірялись вказані обставини , які , як і всі інші свого підтвердження не знайшли . Крім того незаконність дій працівників міліції під час слідства у даній кримінальній справі, заявленої засудженим ОСОБА_7 , була предметом ретельної прокурорської перевірки і підтвердження не знайшла.

В своїх апеляційних вимогах ОСОБА_7 заперечує свою винність і відносно інших злочинів, вказуючи на фальсифікацію матеріалів кримінальної справи.

Отже, твердження ОСОБА_7 про не вчинення вказаних злочинів слід розцінювати як спосіб захисту з метою уникнути покарання.

Вирішуючи питання про правильність визначення покарання ОСОБА_7 відповідно до вимог ст. 65 КК України, колегія суддів вважає за можливе урахувати обставини, які правильно вказані у вироку суду першої інстанції , данні про особу засудженого, який є особою раніше судимою, не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання підсудного обставини, обставинами, що пом`якшують покарання підсудному, суд визнав вчинення злочину за ч.1 ст.101, ч.2 ст.142 КК України в редакції 1960 року у неповнолітньому віці (з відповідно існуючими обмеженнями згідно вимог діючого законодавства стосовно визначення максимального покарання неповнолітнім), сприяння органам досудового слідства в розкритті злочинів, сімейне становище - знаходження на утриманні ОСОБА_7 двох малолітніх дітей, непрацюючої дружини. Крім того достовірно встановлений, на підставі комплексної експертизи негативний, внаслідок постійного погіршення стан здоров*я ОСОБА_7 із за важкого, комплексного захворювання хребта, яке ускладнює діяльність інших органів засудженого, свідчить про достатність обраного покарання для засудженого для його перевиховання за реальної відсутності тяжких наслідків скоєних ним злочинів.

Рішення суду першої інстанції про залишення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_23 без розгляду з необхідністю їх вирішення в порядку цивільного судочинства не суперечить вимогам діючого законодавства та не порушує прав потерпілих, оскільки заявлена шкода вже була стягнута з засудженого ОСОБА_22 на їх користь. При цьому також вбачається , що потерпілі ОСОБА_23 в чисельні судові засіданні в апеляційній інстанції ні разу не з*явилися для обґрунтування своїх апеляційних вимог та підтвердження завданої їм шкоди.

Тому, колегія суддів прийшла до висновку про те, що надані у справі апеляції задоволенню не підлягають , а підстави для зміни чи скасування вироку суду стосовно засудженого ОСОБА_7 відсутні.

Керуючись ст. ст. 365,366, 323, 324, 378 КПК України ( в редакції 1960 року), колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:
апеляції: прокурора м. Кременчука Полтавської області з внесеними доповненнями та змінами, засудженого ОСОБА_7 з доповненнями, потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 залишити без задоволення, а вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 червня 2013 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Судді:
___________ ___________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4