Справа № 383/996/15-к
Провадження №1-кп/383/111/15
УХВАЛА
18 грудня 2015 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області матеріали кримінального провадження №0000441 від 31 липня 2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Борбин Млинівського району Рівненської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, раніше судимого:

-09.12.2004 року Володимирецьким районним судом Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 680 грн.;

-31.07.2008 року Млинівським районним судом Рівненської області за ч.ч.2,3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75,76 КК України від призначеного покарання звільнений з іспитовим терміном на 2 роки;

-16.12.2008 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75,76 КК України від призначеного покарання звільнений з іспитовим терміном на 2 роки. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.02.2012 року на підставі ст.81 КК України звільнений 12.03.2012 року умовно достроково на 1 місяць 29 днів, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні прокурор висловив думку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 строком на два місяці, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, строк тримання під вартою закінчується, до спливу якого закінчити розгляд справи не представляється можливим, та продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема може переховуватися від слідства та суду, а також перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, а більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню ризикам та виконанню процесуальних обов`язків.

Обвинувачений погодився з думкою прокурора щодо продовження строку тримання його під вартою на два місяці.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 встановлений ухвалою суду закінчується 02 січня 2016 року та враховуючи вимоги ч.3 ст. 331 КПК України та вищевказані обставини, суд вважає за можливе розглянути питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
У порядку ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у приміщення, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до шести років.

Кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_4 є закінченим, умисним, тяжким. Обвинувачений ОСОБА_4 не має законного джерела одержання доходів, заробітної плати. Суд взяв до уваги дані, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення аналогічного умисного злочину, не має достатнього рівня репутації, не має тісних соціальних зв`язків, а також постійного місця роботи. Також врахував тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченомуОСОБА_4 у разі визнання винними у вчиненні злочину.
Усі наведені обставини у їх сукупності не дають достатніх підстав застосувати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою. За таких умов суд вважає, що відносно обвинуваченого не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, через продовження існування ризиків, передбачених у пунктах 1, 4 ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст.177 КПК України, а також зважаючи на дані обвинувального акту та матеріалів клопотання, суд вважає, що клопотання прокурора відповідає вимогам статей 184, 199 КПК України, та переконаний у необхідності продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4
строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як наявні у матеріалах дані підтверджують продовження існування ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі заміни чи скасування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить належного виконання останнім їх процесуальних обов`язків та надасть йому можливість допустити вчинення нових кримінальних правопорушень та зможе допустити неявки до суду, що буде передумовою для затягування розгляду кримінального провадження та ускладнить виклик обвинуваченого, оскільки станом на дату розгляду питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого судовий розгляд не закінчено, не допитані обвинувачений, свідки та не досліджено письмові та речові докази.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 листопада 2015 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном до 15 годин 00 хвилин 02 січня 2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою, або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Суд, заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, а також враховуючи матеріали обвинувачення, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів.

Керуючись ст.ст.177, 183, 197, 199, 331, 350, 370, 372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні №0000441, строк тримання під вартою продовжити на 60 днів, тобто до 15 год. 00 хв. 15 лютого 2016 року.

Строк дії даної ухвали щодо продовження строку тримання під вартою: до 15 год. 00 хв. 15 лютого 2016 року.

Ухвала оскарженню окремо від судового рішення, передбаченого ч.1 ст.392 КПК України не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.
Суддя ОСОБА_1