07.12.2015 Єдиний унікальний № 371/1951/15-к
Провадження № 1-кс/371/214/15
У Х В А Л А
07 грудня 2015 року м. Миронівка
Слідчий суддя Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_1
за участю заявника ОСОБА_2 ,
з секретарем ОСОБА_3 ,
Скарга на постанову про закриття кримінального провадження надійшла до суду 01 грудня 2015 року та призначена до розгляду ухвалою слідчого судді від 01 грудня2015 року.
Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів за правилами ч. 1 ст. 107 КПК України не здійснювалось.
Підтримуючи вимоги за скаргою, ОСОБА_2 послалася на обставини, що в ній викладені, просила скасувати прийняте рішення та зобов`язати слідчого продовжити слідчі дії у кримінальному провадженні.
Згідно витягу з наказу № 1 о/с від 07.11.2015 ОСОБА_7 призначено слідчим Миронівського відділення поліції РВП ГУ НП в Київській області.
Для доведення правомірності прийнятого рішення в судове засідання слідчий ОСОБА_7 не з`явилася. Причини неявки слідчого до суду не повідомлені. Про час та місце розгляду скарги орган досудового розслідування повідомлений належно.
Згідно положень частини 3 статті 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.
Оцінка наданих матеріалів кримінального провадження та доводи заявника вказують на наявність підстав для задоволення скарги.
Відповідно до статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Статтею 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.
Згідно пункту 3 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Встановлено, що 08 липня 2015 року заявник ОСОБА_2 звернулася до Миронівського РВ ГУ МВС України із заявою, в якій повідомила про вчинення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 факту самоправства, тобто самовільного, всупереч установленому законом порядку, вчинення дій, правомірність яких нею оспорюється.
Згідно з частини 1 статті 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Копію постанови заявник отримала 25 листопада 2015 року, строку її оскарження дотрималась.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.
Отримавши 08 липня 2015 року заяву про злочин, слідчий мав з`ясувати чи містять факти, про які отримані відомості, ознаки злочину, на який вказувала заявник, чи вбачається в діянні, про яке повідомлено, конкретний вид злочину, за якою статтею може бути кваліфіковано даний злочин, вчиненому діянню мав надати кримінально-правову оцінку, дослідити обставини кримінального провадження.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Досудове розслідування визнається закінченим, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих (розшукових) дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, які виникли, не залишилась неперевіреною, тобто коли виконані вимоги ст. 91 КПК України про встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Всупереч вказаним вимогам слідчий не дослідив фактів, на які вказував заявник, прийняте рішення мотивував тим, що між особами виникли цивільно-правові відносини. За фактом, про який повідомлено, слідчий не встановив складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України.
Кримінальна відповідальність за ст. 356 КК України настає за самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.
Самовільне вчинення будь-яких дій - це здійснення особою свого дійсного або удаваного права чи вчинення інших дій всупереч встановленому порядку і без законних повноважень. Дійсним визнається право, яким особа володіє в силу закону, договору чи на іншій підставі, однак це право реалізується з порушенням порядку.
Рішення про закриття кримінального провадження слідчим прийнято незважаючи на ті обставини, що матеріали кримінального провадження містять дані про те, що заявник є власником 3/4 частин автомобілів марки «УАЗ 452» та марки «ВАЗ 21099», в тому числі в порядку спадкування після померлого ОСОБА_4 , вказаним нерухомим майном всупереч волі заявника заволоділи ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

Такими доказами є свідоцтво про право власності, свідоцтва про право на спадщину за законом, протокол допиту потерпілої, протоколи допиту свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Доказів, що громадяни ОСОБА_5 і ОСОБА_6 володіють вказаним рухомим майном в силу закону, договору чи на іншій підставі, матеріали кримінального провадження не містять.Вказані особи не були опитані в ході досудового розслідування.

За наявності події правопорушення слідчий був зобов`язаний дослідити обставини щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_5 і ОСОБА_6 самоправства, тобто здійснення цими особами свого дійсного або удаваного права чи вчинення інших дій всупереч встановленому порядку і без законних повноважень.Слідчим не встановлено обставин щодо відсутності в діях вказаних осіб складу кримінального правопорушення, на який вказувала заявник.
У статті 91 КПК викладено перелік обставин, що належать до предмета доказування у кримінальному провадженні і є необхідними і достатніми фактичними обставинами для вирішення кримінального провадження по суті. Ця норма відповідає на питання, встановлення яких фактів і обставин є метою доказування. В ній йдеться про обставини, які вказують на наявність або відсутність у досліджуваному діянні складу злочину, що впливають на визначення міри покарання чи звільнення від відповідальності або є підставами для закриття кримінального провадження.

Слідчим не встановлено обставин, що виключають кримінальне провадження. Факти, на які вказувала заявник мали місце, слідчому необхідно було з`ясувати чи не є такі факти результатом протиправних дій якої-небудь особи.

Обов`язок доказування слідчим обставин, указаних у ст. 91 КПК, - це вимога закону. Вона означає, що слідчий зобов`язаний зібрати, процесуально зафіксувати, перевірити і оцінити докази, обґрунтувати ними наявність обставин, перерахованих у ст. 91 КПК. Обов`язком указаних суб`єктів також є спростування доводів сторони захисту щодо доведення обставин і предмета доказування.

Вказаних вимог кримінально-процесуального закону слідчий не дотримався.

Відповідно до положень частини 5 статті 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається, в тому числі, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Резолютивна частина постанови повинна містити відомості про зміст прийнятого процесуального рішення.

Оскаржуване рішення про закриття кримінального провадження не відповідає вказаним вимогам.

За загальним правилом за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення кримінальне провадження закривається тоді, коли в дійсності було вчинено суспільно-небезпечне діяння, яке потягло за собою шкідливі наслідки, але відсутній один з елементів складу злочину.

В мотивувальній частині рішення слідчого не зазначено, який із елементів складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України, відсутній.

Зробити висновок про те, які зібрані та досліджені докази і як перевірив та оцінив слідчий, приймаючи рішення про відсутність складу кримінального правопорушення, не можливо, оскільки мотивувальна частина прийнятого рішення не містить змісту обставин, які є підставами для прийняття такого рішення.

Резолютивна частина рішення не містить точних відомостей про зміст рішення, в ній не зазначено в діях якої особи чи яких осіб відсутній склад злочину. Закриваючи кримінальне провадження, слідчий не врахував, що стаття 356 КК України не містить частин.

Встановлені обставини вказують на те, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам закону, не містить обґрунтувань щодо відсутності елементів складу злочину, є необґрунтованим та неумотивованим, а тому підлягає скасуванню.

Існує необхідність у проведенні у кримінальному провадженні перевірки та оцінки доказів.

За правилами частин 2 та 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого, зобов`язання вчинити певну дію та не може бути оскаржена.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303 - 307 КПК України,

У Х В А Л И В :
Скаргу задовольнити.

Постанову слідчого СВ Миронівського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_7 від 29 вересня 2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000350, за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України, скасувати.

Зобов`язати слідчого Миронівського відділення поліції РВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 продовжити слідчі дії у кримінальному провадженні № 0000350.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1