Справа № 487/6204/15-к
Провадження № 1-кс/487/880/15
УХВАЛА
Іменем України

14.08.2015 року слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Миколаєві скаргу Закладу комунальної власності області "Миколаївський обласний шкірно-венерологічний диспансер" на постанову слідчого слідчого відділу Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_3 від 14.02.2015 року про закриття кримінального провадження №0002481,-

встановив:
06.08.2015 р. до Заводського районного суду м. Миколаєва звернувся головний лікар Миколаївського обласного шкірно-венерологічного диспансеру із вказаною скаргою яку мотивував тим, що слідчим СВ Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_3 було прийнято передчасне, необґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження №0002481, внесеного до ЄРДР 14.02.2015 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України. Вважаючи, що постанову винесено слідчим не обґрунтовано, без повного та всебічного з`ясування усіх обставин провадження, просить її скасувати.

Заявник скарги, слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України скаргу розглянуто за відсутності слідчого та прокурора.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0002481, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 31.05.2014 р. в.о. головного лікаря Миколаївського обласного шкірно-венерологічного диспансеру ОСОБА_4 звернувся до Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області із заявою про про викрадення майна із адміністративної будівлі лікарні.

Зазначені відомості 31.05.2014 р. внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002481 за ч. 3 ст. 185 КК України та розпочато досудове розслідування.

14.02.2015 року слідчим СВ Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_3 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0002481 на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (стаття 84 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Проте, вищевикладені вимоги чинного законодавства слідчим не виконані.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим не в повному обсязі досліджені всі обставини кримінального провадження.

Так, в постанові про закриття кримінального провадження, слідчий посилається на те, що заявник не має можливості надати документи на викрадене майно.

Проте, в матеріалах справи кримінального провадження відсутні будь-які матеріали, які б свідчили про неможливість надання документів на викрадене майно. Крім того, обов`язок доказування, зокрема і виду і розміру шкоди завданої кримінальним правопорушенням, покладається на слідчого. І наявність чи відсутність документів на викрадене майно не свідчить про відсутність складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Також, слідчим не виконано жодної дії щодо встановлення особи злочинця по виявленим на місці злочину відбиткам пальців.

Встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що слідчим не повно та не всебічно досліджено всі обставини кримінального провадження, що є підставою для задоволення скарги.

Керуючись статтями 303-307 КПК України

ухвалив:
Скаргу Закладу комунальної власності області "Миколаївський обласний шкірно-венерологічний диспансер" - задовольнити.

Постанову слідчого слідчого відділу Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_3 від 14.02.2015 року про закриття кримінального провадження №0002481 - скасувати.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1