Апеляційний суд Херсонської області
Справа №11а-229/2010 Головуючий у 1 інстанції ЗванчукВ.М. Категорія ст. 186 ч. 2 КК України Доповідач: Гемма Ю.М.
30 березня 2010 року м. Херсон
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:
головуючого Бугрименка В.Г.,
суддів Гемми Ю.М., Делієва О.М.,
при секретарі Дьяченко В.М.
з участю прокурора Литвиненка О.О. засудженого ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Суворовського районного суду . Херсона від 31 серпня 2009 року, -
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.
Херсона, громадянин України, українець, раніше неодноразово судимий,
останній раз 13.04.1999 року за ст.229-1 ч. 1 КК України (1960р.) на 3 роки
засуджений за ст. 186 ч.2 КК України на 5 років позбавлення волі у кримінально- виконавчій установі.
Міра запобіжного заходу - тримання під вартою.
Початок строку відбуття покарання з 04.12.2007 року, згідно постанови суду від 09.11.2009 року. (а.с,223)
Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_3 у дшкодування матеріальної шкоди 2200 грн.
Вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за те, що він 5 серпня 2000 року о 03 год. 30 хвил., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_4, біля корпусу № 1 будинку № 18 по вул.. 49 Гвардійської дивізії у м. Херсоні, застосувавши насильство, яке не є ебезпечним для життя й здоровя потерпілої ОСОБА_3, відкрито викрали у неї золотий ланцюжок, вартістю 2200 грн.

Вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 15.05.2002 року ОСОБА_4 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину, передбаченого - 141 ч. 2 КК України (у редакції 1960 року). (а.с.124)

В апеляції засуджений ОСОБА_2 вказує на те, що ОСОБА_4 обмовив його вчиненні злочину, що останній підтвердив у судовому засіданні. Він також обмовив себе у вчинені злочину через застосування до нього недозволених методів слідства. Вважає, що показання потерпілої і свідків є недостовірними та суперечливими, його впізнання проведено з порушенням закону. Крім того, суд не зарахував йому строк перебування під вартою в Російській Федерації з 04.12.2007 року за цією справою.

Просить розібратися у справі.

Іншими учасниками судового розгляду вирок щодо ОСОБА_2 в апеляційному порядку не оскаржується.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_1, який підтримав доводи своєї апеляції, думку прокурора про залишення вироку без зміни, останнє слово ОСОБА_1, в якому він просить розібратися у справі, перевіривши матеріали справи і доводи апеляції, провівши судове слідство в частині дослідження матеріалів перевірки заяви засудженого ОСОБА_2 про застосування недозволенних методів слідства, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у відкритому викраденні майна потерпілої ОСОБА_3 Т А., за встановлених і викладених у вироку обставин підтверджується зібраними у справі та дослідженими у судовому засіданні доказами, достовірність яких не викликає сумніву, і такий висновок суду є обгрунтованим.

Доводи апелянта щодо недоведеності його вини в пограбуванні потерпілої ОСОБА_3 у співучасті з ОСОБА_4, є непереконливими та спростовуються наведеними у вироку доказами.

Так, після затримання ОСОБА_2 власноручно написав пояснення, де вказав, що 25.08.2000 року він за домовленістю з ОСОБА_4 відкрито викрали золотий ланцюжок у потерпілої, який зірвав ОСОБА_2. (а.с. 22)

Будучи неодноразово допитаним у якості обвинуваченого, ОСОБА_2 визнав, що під час уживання спиртних напоїв він запропонував ОСОБА_4 зірвати золотий ланцюжок із жінки, на що останній погодився. З цією метою вони пішли за потерпілою (ОСОБА_3 Т А ), до якої підбіг ОСОБА_4 і ривком зірвав ланцюжок. Після чого вони утекли. ( а.с. 90, 97, 104)

Він же підтвердив обставини вчиненого злочину у співучасті з ОСОБА_4В на очній ставці з ОСОБА_4 та при відтворенні обстановки й обставин події.

(а.с.91,92)

Аналогічні показання на досудовому слідстві дав ОСОБА_4 ( засуджений за вчинення цього злочину ) про пограбування потерпілої ОСОБА_3 у співучасті з ОСОБА_2 (а.с.81, 82, 91)

Зазначені показання на досудовому слідстві ОСОБА_2 і ОСОБА_4 підтверджуються іншими доказами, тому суд обґрунтовано поклав їх в основу обвинувального вироку.

Потерпіла ОСОБА_3 як на досудовому слідстві, так і суді послідовно стверджувала, що 25.08.2000 року близько 03 год. 30 хвил., коли вона поверталася додому з чоловіком та друзями, їм назустріч ішли ОСОБА_1 і ОСОБА_4 ривком зірвали з її шиї золотий ланцюжок.

Ці показання потерпілої підтвердили свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які були очевидцями злочину. (а.с.65-67, 73, 74)

При проведенні впізнання особи потерпіла ОСОБА_3 і свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 впізнали ОСОБА_2 як чоловіка, який у співучасті з ОСОБА_4 відкрито викрали золотий ланцюжок у потерпілої ОСОБА_3

(а.с.64, 68, 72, 75)

Під час проведення цієї слідчої дії ніяких зауважень від ОСОБА_2 щодо неправильності проведення впізнання не надходило, а тому його доводи з цього приводу є необгрунтованими.

Оскільки викладені докази узгоджуються між собою щодо обставин у ОСОБА_2 злочину у співучасті з ОСОБА_4 та відповідають фактичним обставинам справи, у суду не було підстав ставити під сумнів їх достовірність, тому суд обгрунтовано поклав їх в основу обвинувального висновку.

У зв'язку з чим, доводи засудженого ОСОБА_2 щодо недостовірноеи суперечності доказів, зокрема, свідчень потерпілої і свідків, слід безпідставними.

Врахувавши усі обставини справи, суд першої інстанції обгрунтовано відкинув показання засудженого ОСОБА_2 щодо його непричетності до вчиненого злочину, а також показання свідка ОСОБА_4, на які є посилання апелянта, про те, що він (свідок) обмовив ОСОБА_2 у вчиненні пограбування потерпілої ОСОБА_3, яке він (ОСОБА_2) учинив з іншою особою, оскільки вони суперечать фактичним бставинам справи та дослідженим по справі доказам, зокрема, показанням ОСОБА_1 і ОСОБА_4 із зізнанням, даними ними на досудовому слідстві.

Що стосується доводів засудженого ОСОБА_2 про те, що він обмовив себе у вчиненні злочину через застосування до нього недозволених методів слідства, якого він вчиняв, то їх слід визнати надуманими. Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 після затримання, будучи неодноразово допитаним у якості обвинуваченого як до олошення його в розшук, так і після його затримання в Російській Федерації й екстрадиції, визнав себе винним у вчиненні злочину та не заявляв про застосування до нього недозволенних методів слідства (а.с. 90, 97, 104). Ці показання ОСОБА_2 із зізнанням про вчинення ним злочину підтверджуються показаннями потерпілої ОСОБА_8, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які у своїй сукупності викривають засудженого ОСОБА_2 у вчиненні злочину.

Крім того, за дорученням суду першої інстанції й апеляційного суду прокуратурою проведені перевірки заяви ОСОБА_2 про застосування до нього недозволених методів слідства, які не знайшли свого підтвердження, (а.с. 169, 170)

Отже, вся сукупність перевірених судом доказів, яким дана належна оцінка, переконливо свідчить про те, що ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством , яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілої.

Відповідно до встановлених фактичних обставин учиненого злочину та доведеності вини ОСОБА_1, суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії за ст. 186 ч.2 КК України.

Покарання ОСОБА_2 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, даних про його особу та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Разом із тим, як правильно зазначено в апеляції засудженого, суд не зарахував йому в строк відбуття покарання строк перебування під вартою в Російській Федерації з 04.12.2007 року за цією справою (а.с. 218), а тому резолютивна частина вироку в цій частині підлягає зміні. Початок строку відбуття покарання ОСОБА_2 слід апелювати з 04.12.2007 року, тобто з моменту його затримання, а не з 27.10.2008 року, як це зазначено у вироку.

Даних про те, що у справі неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотне порушення кримінально-процесуального закону, які можуть бути підставами для зміни чи скасування вироку, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляцію засудженого ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 31 серпня 2009 року щодо нього- змінити.

Зазначити у резолютивній частині вироку початок строку відбуття покарання ОСОБА_1 обчислювати з 04.12.2007 року, тобто з моменту його затримання.

В решті цей вирок залишити без зміни.

Головуючий:

Судді: