Справа № 11а-639/10
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 вересня 2010 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Марітчака Т.М.

суддів апеляційного суду Данка В.В. та Романюка М.Ф.

за участю прокурора Войценка А.І.

потерпілої ОСОБА_1

та засудженого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги засудженого ОСОБА_2 та прокурора Турківського району Львівської області на вирок Турківського районного суду Львівської області від 14.05.2010 року, яким -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, на утриманні має семеро неповнолітніх дітей, без судимості, -

засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до штрафу в сумі 1 000 грн.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2, до вступу вироку в законну силу, залишено попередньо обраний - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Вироком суду постановлено стягнути із ОСОБА_2 в користь потерпілої ОСОБА_1 3 000 (три тисячі) грн. в рахунок відшкодування спричиненої його злочинними діями моральної шкоди.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_2 визнаний винним в тому, що 31.07.2009 року близько 08.00 год. в с. Верхня Яблунька неподалік від колишніх приміщень колгоспної їдальні та побуту під час сварки із потерпілою ОСОБА_1, яка виникла з причини спору щодо землекористування, на ґрунті особистих неприязних стосунків, наніс потерпілій декілька ударів дерев'яною палицею у різні ділянки тіла, спричинивши їй закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, шість синців в ділянках обох лопаток, попереку, обох стегон, тобто легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я.

У поданій апеляції засуджений ОСОБА_2 просить вирок Турківського районного суду Львівської області від 14.05.2010 року - скасувати та постановити новий, яким його виправдати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діяннях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

В обґрунтування поданої ним апеляції, ОСОБА_2 покликається на те, що вирок суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом допущено невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи.

У поданій апеляції прокурор Турківського району Львівської області просить згаданий вирок скасувати та постановити новий, яким ОСОБА_2 засудити за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України до штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування поданої апеляції покликається на те, що призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого. Судом не правильно кваліфіковано дії ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки з матеріалів справи встановлено, що до цього у засудженого та потерпілої конфліктів не виникало, а також те, що злочин стався в громадському місці. Крім цього, на думку прокурора, при винесенні вироку судом не враховано те, що підсудний не покаявся у вчиненому злочині, не вибачився перед потерпілою.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_2 про підтримання своєї апеляції і заперечення апеляції прокурора, прокурора про підтримання апеляції і скасування вироку суду першої інстанції та постановлення нового вироку щодо ОСОБА_2, потерпілу ОСОБА_1 про залишення вироку суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляції засудженого ОСОБА_2 та прокурора підлягають до часткового задоволення, а вирок Турківського районного суду Львівської області від 14 травня 2010 року стосовно засудженого ОСОБА_2 -до скасування, з наступних підстав.

З висновку експерта за № 325 від 10.11.2009 року, вбачається, що у ОСОБА_1 виявлено закриту черепно-мозкову травму зі струсом головного мозку, синці на обох лопатках, попереку, обох стегон і відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров'я (ах. 30).

ОСОБА_3 висновком експерта повністю стверджуються пояснення потерпілої ОСОБА_1 про механізм, характер та локалізацію нанесених їй тілесних ушкоджень засудженим.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції обгрунтовано перекваліфікував дії ОСОБА_2 з ч. 1 ст. 296 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки як з показів потерпілої ОСОБА_1, так і з показів ОСОБА_2 на досудовому слідстві та під час судового розгляду справи вбачається, що у засудженого виник конфлікт з потерпілою ОСОБА_1, у зв'язку із виникненням спору щодо спірного землекористування. З пояснень потерпілої ОСОБА_1 та висновку експерта вбачається, що засуджений ОСОБА_2 наніс потерпілій палицею удари в різні частини тіла, спричинивши їй легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я. Перекваліфіковуючи дії ОСОБА_2 з ч. 1 ст. 296 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України, суд першої інстанції обгрунтовано покликався на те, що ні досудовим слідством, ні судом першої інстанції не здобуто доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_2 хуліганських дій стосовно потерпілої ОСОБА_1.

Однак, як убачається з матеріалів кримінальної справи, як органом досудового розслідування, так і судом першої інстанції під час судового розгляду справи та постановлення вироку допущено істотні порушення вимог КПК України. Зокрема, в матеріалах справи відсутній оригінал постанови судді про порушення кримінальної справи за ознаками ч. 2 ст. 125 КК України стосовно ОСОБА_2, а копія такої постанови судді (а.с. 1), на думку колегії суддів, не може бути підставою для проведення дізнання та досудового слідства у справі, яке проводилось з 26 жовтня 2009 р. до 25.01.2010 р., оскільки прокурором винесена постанова про порушення кримінальної справи за ознаками ч. 1 ст. 296 КК України стосовно ОСОБА_2 лише 25.01.2010 р.

Крім того, в матеріалах справи не прийнято рішення стосовно постанови судді про порушення кримінальної справи за ознаками ч. 2 ст. 125 КК України стосовно ОСОБА_2. Так, з матеріалів кримінальної справи вбачається, що постановою судді від 19.10.2009 року порушено стосовно ОСОБА_2 кримінальну справу за ознаками ч. 2 ст. 125 КК України, а 25 січня 2010 року прокурором Турківського району скасовано постанову органу дізнання про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно ОСОБА_2 і порушено проти нього кримінальну справу за ознаками ч. 1 ст. 296 КК України, за якою ОСОБА_2 і було пред'явлено обвинувачення. Таким чином, під час досудового розслідування і судового розгляду справи не знайшла свого вирішення постанова судді про порушення кримінальної справи стосовно ОСОБА_2 за ознаками ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки обвинувачення йому за цією статтею не було пред'явлено, а провадження у справі за цим епізодом не було закрито, як і не було перекваліфіковано дії ОСОБА_2 за цим епізодом на іншу статтю Особливої частини КК України.

Крім того, як убачається з матеріалів кримінальної справи, зокрема вироку Турківського районного суду Львівської області від 14.05.2010 року (а.с. 196 - 198), супровідних та протоколу судового засідання (а.с. 152 - 198) підписи головуючої на протоколах судових засідань, супровідних та вироку суду суттєво відрізняються між собою, а тому колегія суддів знаходить, що вирок суду не підписано головуючою у справі.

Відповідно ж до вимог п. 9 ч. 2 ст. 370 КПК України, вирок в усякому разі належить скасувати, якщо вирок не підписано будь-ким із суддів.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що під час апеляційного розгляду даної справи виявлено низку порушень вимог закону під час досудового розслідування та судового розгляду даної справи. Так, дізнавач СД Турківського РВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_4 своїми постановами від 06.11.2009 року та 05.12.2009 року безпідставно зупиняв провадження досудового розслідування справи у зв'язку з неможливістю встановити особу, яка спричинила тілесні ушкодження (а.с. 71, 82).

При цьому дізнавач у постанові вказав, що постановою судді Турківського районного суду від 19 жовтня 2010 року порушено кримінальну справу за ознаками ч. 2 ст. 125 КК України за фактом спричинення потерпілій ОСОБА_1 тілесних ушкоджень. Така постанова дізнавача СД Турківського РВ ГУМВС України у Львівській області не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки постановою судді Турківського районного суду від 19 жовтня 2010 року порушено кримінальну справу за ознаками ч. 2 ст. 125 КК України стосовно ОСОБА_2 і таким чином дізнавачу було відомо особу, яка спричинила потерпілій тілесні ушкодження.

В постановах про відновлення дізнання від 02.12.2009 року та 20.01.2010 року дізнавач взагалі вказує, що в ході проведення дізнання особу, яка вчинила шахрайські дії встановлено не було (а.с. 72, 83).

Частково задовольняючи апеляції засудженого та прокурора про скасування вироку щодо засудженого ОСОБА_2, колегія суддів вважає, що постановити новий вирок неможливо, оскільки в діях ОСОБА_2 не вбачається ознак хуліганських дій за ч. 1 ст. 296 КК України, при постановленні вироку суддею допущено суттєві порушення вимог закону, а тому справу необхідно направити на новий судовий розгляд.

Колегія суддів вважає за необхідне, запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_2, у виді підписки про невиїзд з постійного місця проживання, залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 362, 366, 377 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляції засудженого ОСОБА_2 та прокурора задовольнити частково, а вирок Турківського районного суду Львівської області від 14 травня 2010 року про визнання ОСОБА_2 винним за ч. 2 ст. 125 КК України і призначення йому покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 грн. - скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд в цей же суд, в іншому складі суду.

Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_2, у виді підписки про невиїзд з постійного місця проживання, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

підпис підпис підпис

ОСОБА_3 ОСОБА_5 ОСОБА_6