Справа № 448/1031/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/58/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 289 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження № 0000462 від 25.07.2015 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плоске Старосамбірського району Львівської області, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Мостиського районного суду Львівської області від 02.11.2015 року, -

в с т а н о в и л а:
Цим вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців з конфіскацією майна, що є його особистою власністю.

Речові докази: автомобіль марки «Фольксваген Гольф 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_9 , - залишено останньому; мобільний телефон марки «Nokia», моделі 1280, із сім-карткою мобільного оператора «МТС» із абонентським номером НОМЕР_2 , який зберігався в камері зберігання речових доказів Мостиського РВ ГУМВСУ у Львівській області, - конфісковано в дохід держави; рукавиці, які зберігалися в камері зберігання речових доказів Мостиського РВ ГУМВСУ у Львівській області, - знищено; паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 , виданий 08.06.2010р. органом 4601 на ім`я ОСОБА_10 , - залишено ОСОБА_8 .

Процесуальні витрати в сумі 982 (дев`ятсот вісімдесят дві) гривні 08 коп. за проведення по справі експертиз стягнуто з ОСОБА_8 , які перераховано в користь держави: одержувач: р/р 0003, МФО 825014, УДКСУ у Залізничному районі м. Львова, .

Заставу в розмірі 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) гривень (що були внесені 30.07.2015р. платником ОСОБА_11 згідно квитанції №2 через Відділ обслуговування клієнтів касу №5 Філії - Львівського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Львівській області №0789, Банк отримувача ГУ ДКСУ у Львівській області, МФО 825014, ) після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_11 .

Місцевим судом встановлено, що 25.07.2015р. приблизно о 03 год. 20 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою домовленістю з невстановленою групою осіб, умисно, незаконно, шляхом підбору ключів, заволоділи транспортним засобом - автомобілем марки «Фольксваген Гольф 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 6627,41 грн., співвласником якого є ОСОБА_9 , що зберігався на тимчасовій стоянці за адресою: АДРЕСА_2 (із східної сторони багатоквартирного будинку). Такими своїми діями обвинувачений ОСОБА_8 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок місцевого суду змінити, призначивши ОСОБА_8 покарання із застосуванням до нього ст. 75 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки, оскільки призначене йому покарання Мостиським районним судом за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого.
При цьому апелянт покликається на те, що на утриманні у ОСОБА_8 перебуває хвора пристаріла мама: ОСОБА_12 , 1940 року народження, яка згідно довідки Бориславської міської лікарні періодично хворіє та потребує сторонньої допомоги та двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_13 , 1996 року народження студент Університету « ОСОБА_14 » та ОСОБА_15 2003 року народження, учень 6-го класу Бориславської гімназії, і відсутність понад п`ять років батька може негативно вплинути на їх виховання. Дочка ОСОБА_16 , 1991 року народження після закінчення Київського університету ім. Драгоманова на даний час проживає одна в м. Києві, офіційно не працює, та також потребує додаткової матеріальної допомоги зі сторони батька. Окрім цього ДП «Дрогобицький лісгосп» у випадку призначення ОСОБА_8 покарання не пов`язаного з позбавленням волі, зобов`язується його працевлаштувати. Дані обставини суд може визнати такими, що пом`якшують покарання згідно ч. 2 ст. 66 КК України.
Окрім цього апелянт зазначає, що його підзахисний не мав умислу на вчинення злочину і лише думав, що його знайомий на ім`я ОСОБА_17 бере у користування автомобіль за попередньою домовленістю з власником виключно щоб підвезти його до ОСОБА_18 і саме тому жодного опору при його затриманні він не чинив, не намагався втекти та не сів у машину до ОСОБА_17 , коли до нього почали рухатись свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , транспортний засіб не зазнав ніяких пошкоджень внаслідок незаконного заволодіння, його технічний стан не погіршився, відновлення він не потребує, і тому в даному випадку відсутня така ознака, як заподіяння шкоди. Все що вчинив ОСОБА_8 це те що він відкрив двері автомобіля та запустив двигун не пошкодивши при цьому автомобіль.
Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 та його підзахисного ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, при цьому обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу захисника і вважає вирок місцевого суду законним та обґрунтованим, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга, з урахуванням змін в показах обвинуваченого, підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з вироку місцевого суду вина ОСОБА_8 повністю підтверджується зібраними та перевіреними у судовому засіданні доказами, зокрема: показами потерпілого ОСОБА_9 , який показав, що після того, як викрадений автомобіль було знайдено в с. Пнікут при вставлянні ключа в замок запалювання виявив труднощі в його провертанні і виявив пошкодженим центральний замок автомобіля, який на даний час не блокується; показами свідка ОСОБА_22 про те, що через кілька хвилин після затримання ОСОБА_8 на мобільний телефон обвинуваченого стали надходити вхідні дзвінки, а коли працівник міліції включив його на гучномовець, по телефону на адресу обвинуваченого прозвучали такі слова: «тебе що засікли?» або «тебе що зловили?» і з цих слів він зрозумів, що обвинувачений є особою, яка дійсно приймала участь у викраденні автомобіля потерпілого. Аналогічні покази дали свідки ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , при цьому ОСОБА_24 та ОСОБА_25 бачили як ОСОБА_8 став відкривати автомобіль потерпілого, а інша особа в той час відійшла та стала біля під`їзду будинку, далі обвинувачений завів авто і «заглушив», і тоді з-під під`їзду вийшов другий чоловік та сів за кермо автомобіля потерпілого, і коли свідки стали рухатись у напрямку до них, особа, що перебувала за кермом автомобіля, відразу стала їхати, а обвинувачений пішов в напрямку автомобіля, яким приїхав. Бачили, що на руках у нього були рукавиці і після їхнього окрику «стій» обвинувачений зупинився, скинув з рук на землю рукавиці, але не чинив будь-якого опору.

Наведені покази, речові та інші досліджені судом докази спростовують доводи апеляційної скарги з цього приводу і колегія суддів вважає, що заперечення винуватості у вчиненні кримінального правопорушення обвинуваченим під час розгляду справи судом першої інстанції була обрана ним форма захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Разом з тим, призначаючи реальний термін позбавлення волі обвинуваченому місцевий суд належним чином не обґрунтував, чому виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. У вироку зазначено, що вчинено тяжкий злочин, що обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, по справі не встановлено, а обставиною, що обтяжує покарання є вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння. Але суд також посилається на те, що обвинувачений позитивно характеризуються за місцем свого проживання, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_26 , повнолітнього сина ОСОБА_27 , який продовжує навчання, а також матір, яка є особою похилого віку та має незадовільний стан здоров`я. При цьому не було враховано те, що матір проживає сама та потребує сторонньої допомоги (а.с. 22,23).

Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_8 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, підтвердив що мав намір скористатись викраденою автомашиною для того щоби доїхати додому, а заперечував свою винуватість на прохання знайомих.

За наведених обставин, у відповідності до положень ч. 2 ст. 66 КК України, колегія суддів враховує тяжкість злочину, як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 зміну ним показів та визнання своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, перебування на його утриманні хворої матері та двоє дітей, а також з урахуванням позитивної характеристики, відсутності претензій у потерпілого та тяжких наслідків, наявності письмового зобов`язання керівництва ДП «Дрогобицький лісгосп» забезпечити його працевлаштування, що буде сприяти його виправленню без ізоляції від суспільства(а.с.111) та вважає можливим пом`якшити покарання, призначивши його мінімальним за санкцією статті кримінального Закону і застосувати ст.75 КК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Мостиського районного суду Львівської області від 02.11.2015 року змінити та вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 289 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановивши для нього іспитовий строк 3 (три) роки, якщо він не вчинить нового злочину, не буде виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В решті вирок Мостиського районного суду Львівської області відносно ОСОБА_8 від 02.11.2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4