Справа № 462/8190/15-к
У Х В А Л А
30 листопада 2015 року Слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Залізничного району м. Львова ОСОБА_5 ,

встановив:
Скаржник звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить у мотивувальній частині ухвали визнати бездіяльність прокурора Залізничного району м. Львова ОСОБА_5 щодо невнесення відповідних відомостей до ЄРДР згідно його заяви від 06.10.2015 року Генеральному прокурору України про вчинення кримінального правопорушення суддею Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_6 та щодо відсутності до сьогоднішнього дня досудового розслідування даного кримінального правопорушення такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, тобто протиправною і зобов`язати у резолютивній частині ухвали прокурора Залізничного району м. Львова ОСОБА_5 невідкладно внести необхідні відомості до ЄРДР та забезпечити початок досудового розслідування вчиненого згаданого кримінального правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що 06.10.2015 року він звернувся до Генерального прокурора України ОСОБА_7 зі заявою про вчинення чергового злочину суддею Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_6 , який, на його думку, 22.06.2015 року проголосив неправосудну ухвалу, чим завдав йому шкоду, однак 16.11.2015 року він отримав згаданий лист, в якому прокурором Залізничного району м. Львова ОСОБА_5 зроблено протиправний висновок, не передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством, нібито, з підстав для внесення відомостей в ЄРДР на даний час не вбачається.

Скаржник у судовому засіданні скаргу підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить заяву задовольнити.

У судовому засіданні прокурор проти скарги заперечив, зазначивши, що скарга є необґрунтованою та безпідставною.

Заслухавши скаржника, прокурора, дослідивши матеріали скарги, матеріли прокуратури № 93-15, вважаю, що у задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 22.06.2015 року Галицьким районним судом м. Львова (головуючий суддя ОСОБА_6 ) винесена ухвала про заміну процесуального статусу, якою було змінено процесуальний статус ОСОБА_3 з потерпілого на свідка у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

06.10.2015 року ОСОБА_3 звернувся до Генерального прокурора України ОСОБА_7 зі заявою про вчинення суддею Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, в якій просив внести в ЄРДР відомості та розпочати досудове розслідування щодо постановлення вказаним суддею 22.06.2015 року у кримінальному провадженні № 0000083 завідомо неправосудної ухвали про зміну процесуального статусу потерпілого на свідка.
27.10.2015 року зазначена заява про вчинення злочину надійшла з прокуратури м. Львова до прокуратури Залізничного району м. Львова для розгляду в межах компетенції.

Листом прокурора Залізничного району м. Львова ОСОБА_9 № 04-21/93-15 від 28.10.2015 року ОСОБА_3 було повідомлено, що в ході розгляду його заяви, підстав для внесення відомостей до ЄРДР не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Разом з тим, з матеріалів скарги та матеріалів прокуратури вбачається, що ОСОБА_3 вже раніше звертався до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність прокурора Залізничного району м. Львова ОСОБА_5 , яка полягала у невнесенні до ЄРДР відомостей, викладених у його заявах про кримінальні правопорушення за ознаками ст. 375 КК України, вчиненні суддями Галицького районного суду м. Львова, зокрема і щодо невнесення відомостей, викладених у його заяві від 06.10.2015 року про кримінальне правопорушення, про вчинення 22.06.2015 року злочину суддею ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_10 № 462/7394/15-к від 15.10.2015 року у задоволенні скарги на бездіяльність прокурора Залізничного району м. Львова ОСОБА_5 щодо невнесення до ЄРДР відомостей заяв про кримінальне правопорушення від 31.08.2015 року, 28.09.2015 року та 06.10.2015 року було відмовлено.

У зазначеній ухвалі слідчого судді зазначено, що при розгляді скарги встановлено, що відомості, які викладені у поданих заявах ОСОБА_3 від 31.08.2015 року, 28.09.2015 року та 06.10.2015 року не містять обставин, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення і які б свідчили про вчинення саме кримінальних правопорушень суддями Галицького районного суду м. Львова, до того ж ці відомості викладені в формі необґрунтованих суб`єктивних тверджень, зумовлених незгодою з прийнятими суддями процесуальними рішеннями.
Також, вищевказаною ухвалою від15.10.2015 року встановлено, що дії прокурора не суперечать вимогам ст.214 КПК України, правомірно не було внесено до ЄРДР відомості за заявами ОСОБА_3 від 31.08.2015 року, 28.09.2015 року та 06.10.2015 року, оскільки такі заяви не містять ознак кримінальних правопорушень, об`єктивних даних про вчинення саме кримінальних правопорушень суддями
Ухвала слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 15.10.2015 року набрала законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 КПК України вирок та ухвали суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Світлана Науменко проти України» від 09.11.2004р. зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини, повинно тлумачитися в світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу res judicat, тобто принципу остаточності рішення, неприпустимості повторного розгляду вже вирішеної справи.

Фактично ОСОБА_3 звернувся повторно з даною скаргою, і у такий спосіб намагається змінити ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 15.10.2015 року, яка набрала законної сили

За таких обставин, враховуючи принцип правової певності, беручи до уваги, що є ухвала слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 15.10.2015 року, в якій чітко встановлено, що відомості, які викладені у поданій заяві ОСОБА_3 від 06.10.2015 року про вчинення злочину не містять обставин, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, і які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення суддею Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_6 , а також те, що зазначена ухвала вступила в законну силу і не може бути поставлена під сумнів, вважаю, що відсутні правові підстави для задоволення даної скарги ОСОБА_3 з підстав викладених у ній.
Враховуючи наведене, вважаю, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 306,307,318-380 КПК України,

ухвалив:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Залізничного району м. Львова ОСОБА_5 відмовити.

Відповідно до вимог ст. 309 КПК України ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя:

Оригінал ухвали.