АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 216/2702/14-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/16/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 лютого 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника, адвоката ОСОБА_7 на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 09 лютого 2014 року за № 00000100, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки с. Новогригорівки Другої Долинського району Кіровоградської області,

громадянки України, українки, з повною середньою освітою, не заміжньої,

на утриманні якої неповнолітні діти не перебувають, працюючої підсобним

працівником ПП «Новий Двір», раніше не судимої, зареєстрованої за адресою:

АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8

обвинувачена ОСОБА_6

захисник, адвокат ОСОБА_7

потерпіла ОСОБА_9 .

В апеляційних скаргах:
Обвинувачена ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду першої інстанції, у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження і неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та направити кримінальне провадження на новий розгляд.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження і неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду та скасувати обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року ОСОБА_6 було визнано винною за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, за наступних обставин.

08.02.2014 року ОСОБА_6 протягом дня, знаходячись за місцем свого проживання, в приміщенні кухні будинку АДРЕСА_1 , разом зі своєю бабусею ОСОБА_10 та своїми знайомими ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вживали спиртні напої.

Близько 23 год. 30 хв. 08.02.2014 року ОСОБА_14 пішов додому, ОСОБА_11 заснула в приміщенні кімнати будинку за вищевказаною адресою, а ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_15 продовжували вживати спиртні напої в приміщенні кухні будинку АДРЕСА_1 .

09.02.2014 року приблизно о 00 год. 30 хв. в гості до ОСОБА_6 за вказаною адресою прийшов знайомий останньої - ОСОБА_16 , 1953 року народження, після чого останній разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 почав вживати спиртні напої в кухні зазначеного житла.

Під час вживання спиртних напоїв близько 01 год. 00 хв. 09.02.2014 року ОСОБА_16 запропонував ОСОБА_6 вступити з ним у статевий зв`язок, на що остання в категоричній формі відмовила ОСОБА_16 . Після цього ОСОБА_16 почав дорікати ОСОБА_6 тим, що остання веде безладне статеве життя, при цьому висловлюючись в її бік нецензурною лайкою.

Поведінка ОСОБА_16 викликала у ОСОБА_6 почуття гострої неприязні до нього та умисел на спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень за вказаних мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 близько 01 год. 10 хв. 09.02.2014 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні кухні будинку АДРЕСА_1 , діючи з метою спричинення ОСОБА_16 тяжких тілесних ушкоджень, наблизилась до ОСОБА_16 , який в цей момент сидів на стільці за кухонним столом, та умисно, кулаками обох рук, зі значною силою завдала потерпілому не менше 3-х ударів в область обличчя. Від зазначених ударів потерпілий впав на підлогу. Після чого ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, нанесла потерпілому, який лежав на підлозі не менше 10-ти ударів взутими ногами, та не менше 3-х ударів кулаками рук в ділянки голови та тулубу, не переслідуючи при цьому за мету спричинити потерпілому ОСОБА_16 смерть.

Після цього ОСОБА_6 стала вимагати від ОСОБА_16 залишити приміщення зазначеного будинку, однак у зв`язку із тим, що останній був не в змозі самостійно вийти з будинку, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_13 , взявши потерпілого під руки, витягли з приміщення будинку на подвір`я домоволодіння АДРЕСА_1 .

Перебуваючи на подвір`ї зазначеного домоволодіння, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , не втримавши рівноваги, впали на покриття подвір`я, вкрите сніжним покровом. Після цього ОСОБА_6 , продовжуючи здійснювати свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_16 тяжких тілесних ушкоджень, за мотивами неприязні до нього, проявляючи агресію, посилену станом алкогольного сп`яніння, умисно, зі значною силою, завдала лежачому спиною на землі ОСОБА_16 не менше 4-х ударів взутими ногами в область голови та тулубу, не переслідуючи при цьому за мету заподіяти потерпілому смерть.

Після цього ОСОБА_6 самостійно припинила завдавати удари потерпілому. Оскільки ОСОБА_16 після зазначених дій був не в змозі самостійно пересуватись, ОСОБА_6 , не бажаючи подальшого перебування потерпілого на території домоволодіння, разом з ОСОБА_13 , перетягнула потерпілого за межі домоволодіння до проїжджої частини поблизу будинку АДРЕСА_1 . Залишивши потерпілого ОСОБА_16 близько 01 год. 30 хв. поблизу паркану домоволодіння за вказаною адресою, ОСОБА_6 та ОСОБА_15 повернулись в будинок, де заснули на ліжку в приміщенні кімнати будинку.

Таким чином, в результаті злочинних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_16 було спричинено тілесні ушкодження: на голові - два синця в області очей, синець на області правої щоки, синець на носі, синці на вушних раковинах, крововилив і рана на слизовій оболонці верхньої губи, крововиливи у м`які покривні тканини голови у правий скроневий м`яз, менш виражений крововилив у лівий скроневий м`яз, крововилив у правій завушній області голови, у лівій потиличній області голови, крововилив під тверду оболонку головного мозку, під м`які оболонки, у бокові луночки і у речовину головного мозку; уривчасті садна на передпліччях, садно на тулубі праворуч в області гребня тазової кістки.

Згідно висновків судово-медичної експертизи трупу № 296 від 06.03.2014 року та додаткової судово-медичної експертизи трупу № 296-додаткова від 10.03.2014 року, виявлені при дослідженні трупу ОСОБА_16 тілесні ушкодження прижиттєві, виникли незадовго до наступу його смерті від дії твердих тупих предметів з обмеженими контактуючими поверхнями.

Всі тілесні ушкодження в області голови мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя і у даному випадку спричинили смерть потерпілого, яка настала від закритої внутрішньочерепної травми з крововиливом під оболонки у речовину і у бокові шлуночки головного мозку, ускладнилась набряком і дислокацією головного мозку, у період часу приблизно з 02 год. 00 хв. до 10 год. 40 хв. 09.02.2014 року, поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 .

Всі інші тілесні ушкодження, виявлені при дослідженні трупа, як окремо, так і в купі, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, як такі, що не є небезпечними для життя і не спричинюють розлад здоров`я.

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено їй покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Вирішено стягнути з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судово-дактилоскопічної експертизи в розмірі 344 гривні.

Вирішено стягнути з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 2630 гривень, яка пов`язана з витратами на поховання, та моральну шкоду в сумі 30000 гривень.

Речові докази: зразки крові, черевики, які згідно квитанції від 28.03.2014 року знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області - вирішено знищити.

В обґрунтування вимог своїх апеляційних скарг:
Обвинувачена ОСОБА_6 зазначає, що вона не вбивала потерпілого, а обвинувачення стосовно неї побудоване на домислах прокуратури та неправомірних діях працівників міліції, про що вона неодноразово зазначала у судових засіданнях та в своїх скаргах.

Апелянт зауважує, що в ході досудового розслідування було порушене її право на захист, оскільки її було затримано 09.02.2014 року, а захисника було надано лише 11.02.2014 року.

Обвинувачена визнає факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, але стверджує, що вона його не могла вбити. При цьому, як на її думку, в судовому засіданні не доведена її вина в спричиненні абсолютно всіх тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого.

Крім того, ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі звертає увагу на те, що плями крові на її чоботах невстановленого походження та незрозумілої групи крові, на її руках немає слідів від нанесених потерпілому серйозних тілесних ушкоджень, а на місці виявлення трупу сліди крові відсутні.

Також, на думку обвинуваченої, судом першої інстанції не в повному обсязі взяті до уваги покази свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , а також головного свідка ОСОБА_22 , який неодноразово судимий, наркозалежний та тісно співпрацює з працівниками міліції. Більш того, всі протиріччя і непослідовність у свідченнях останнього проігноровано судом першої інстанції, як і не взято до уваги наявність слідів крові, які ведуть до її будинку абсолютно з іншого боку вулиці.

Апелянт вказує, що судом першої інстанції не встановлені обставини події та точний час смерті потерпілого, не перевірено його місцезнаходження в період часу з 00 год. 30 хв. 09.02.2014 року до настання смерті, але експертизою встановлено, що факту переохолодження трупу немає.

Також обвинувачена зазначає, що має ряд хронічних захворювань та травм голови, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 посилається на те, що покази свідка ОСОБА_22 , виключно на підставі яких винесено оскаржуваний вирок, містять багато протирічь і неточностей, чим, на його думку, викликають обґрунтований сумнів у їх правдивості.

На думку апелянта, не встановивши ні в ході досудового розслідування, ні під час судового розгляду, де перебував потерпілий з моменту, як покинув помешкання ОСОБА_6 , до моменту, коли знайшли труп, з ким спілкувався в цей проміжок часу, неможливо стверджувати, що в скоєнні злочину винна саме ОСОБА_6 .

Також, захисник зазначає, що суд першої інстанції у своєму вироку критично ставиться до показів ОСОБА_23 , оскільки він є психічно хворою людиною, однак в матеріалах провадження відсутні будь-які докази, підтверджуючі наявність психічної хвороби у ОСОБА_23 .

Апелянт звертає увагу на те, що згідно висновку експерта № 268 від 11.02.2014 року на тілі ОСОБА_6 відсутні будь-які тілесні ушкодження, які відповідали б даті смерті потерпілого, що ставить під сумнів завдання тілесних ушкоджень потерпілому саме обвинуваченою, оскільки при нанесенні ударів кулаком чи ногою неможливо не поранитись самому.

Як вказує захисник, в матеріалах провадження відсутні будь-які свідчення, які б підтверджували нанесення потерпілому ударів в кількості, зазначеній в судово-медичній експертизі № 296 від 11.02.2014 року.

Окрім цього, захисник обвинуваченої, адвокат ОСОБА_7 зауважує на відсутність в матеріалах провадження прокурорської перевірки заяви ОСОБА_6 про застосування до неї зі сторони працівників міліції неправомірних дій.

Як вважає апелянт, судом першої інстанції було проігноровано вимоги законодавства, зокрема, не зазначено у вироку ні форму вини, ні мотив, ні мету, з якими діяла обвинувачена, не наведено мотивів, на підставі яких не взято до уваги покази свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , висновку експерта № 296 від 11.02.2014 року (щодо виявлення у потерпілого чисельних тілесних ушкоджень), висновку експерта № 268 від 11.02.2014 року (щодо відсутності на тілі ОСОБА_6 тілесних ушкоджень).

Крім того, на думку захисника, у вироку суду першої інстанції не зазначено обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 .

Під час апеляційного розгляду прокурор та потерпіла заперечували проти апеляційних скарг та вважали вирок суду законним і обґрунтованим; обвинувачена та її захисник, кожен окремо, підтримали апеляційні скарги, просили скасувати вирок суду як незаконний і необґрунтований, призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції та змінити обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційні скарги учасниками судового провадження подані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду та думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, прослухавши технічний запис судових засідань в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника, адвоката ОСОБА_7 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як на думку колегії суддів, при розгляді даного кримінального провадження суд першої інстанції дотримався вимог, закріплених у статті 370 КПК України, щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 94 КПК України суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши докази по кримінальному провадженню, зробив обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а також навів у вироку докладні мотиви прийнятого рішення, відповідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника не викликають сумнівів у правильності судового рішення та спростовуються зібраними у провадженні доказами.

Зокрема, судом першої інстанції було обґрунтовано визнано доведеним, що обвинувачена ОСОБА_6 09 лютого 2014 року спричинила потерпілому ОСОБА_16 умисні тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до смерті останнього, оскільки це об`єктивно підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, а саме, письмовими доказами:

- протоколом огляду місця події від 09.02.2014 року та фототаблицею до нього (т. 1 а.к.п. 5-9), згідно якого при огляді домоволодіння АДРЕСА_1 , де проживає саме обвинувачена ОСОБА_6 , на снігу зліва від входу на територію домоволодіння, знизу на поверхні воріт, на снігу навпроти входу до будинку виявлені плями червоно-бурого кольору, схожі на кров;

- протоколом огляду трупу від 09.02.2014 року та фототаблицею до нього, де зазначено, що біля домоволодіння АДРЕСА_1 знаходився труп чоловіка з ознаками насильницької смерті (т. 1 а.к.п. 11-17);

- протоколом огляду від 09.02.2014 року та фототаблицею до нього вилучених у ОСОБА_6 чоботів з плямами бурого кольору, схожими на кров (т. 1 а.к.п. 18-20);

- висновком судово-медичної експертизи № 296 від 06.03.2014 року, згідно якого смерть ОСОБА_16 настала від закритої внутрішньочерепної травми з крововиливом під оболонки у речовину і у бокові шлуночки головного мозку, ускладнилась набряком і дислокацією головного мозку (т. 1 а.к.п. 34-37);

- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 296 від 10.03.2014 року, згідно якого при дослідженні трупа ОСОБА_16 виявлені тілесні ушкодження на голові: два синця в області очей, синець в області правої щоки, синець на носі, синці на вушних раковинах, крововилив і рана на слизовій оболонці верхньої губи, крововиливи у м`які покривні тканини голови у правий скроневий м`яз, менш виражений крововилив у лівій скроневий м`яз, крововилив у правій завушній області голови, у лівій потиличній області голови. Крововилив під тверду оболонку головного мозку, під м`які оболонки, у бокові луночки і у речовину головного мозку. Уривчасті садна на передпліччях. Садно на тулубі праворуч в області гребня газової кістки.

Виявлені при дослідженні трупу тілесні ушкодження прижиттєві, виникли незадовго до наступу смерті від дії твердих тупих предметів з обмеженими контактуючими поверхнями при кількості ударів не менш, ніж 5 в область обличчя, не менш 2 в область вушних раковин, не менш 3 ударів по волосистій частині голови, не менш 2 ударів у передню поверхню грудної клітини, не менш 3 дій в область спини.

Всі тілесні ушкодження в області голови мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя і у даному випадку спричинили смерть потерпілого. Всі інші тілесні ушкодження, виявлені при дослідженні трупа, як окремо, так і в купі, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, як такі, що не є небезпечними для життя і не спричинюють розлад здоров`я.

Всі тілесні ушкодження, виявлені при дослідженні трупу, утворилися у короткий проміжок часу, безпосередньо один за одним. Об`єктивних судово-медичних даних про різницю ушкоджень у давнині відсутні. Всі виявлені тілесні ушкодження на голові знаходяться у прямому причинному зв`язку з наступом смерті потерпілого ОСОБА_16 .

Проміжок часу між спричиненням тілесних ушкоджень і наступом смерті міг складати від десяти хвилин до декількох годин. (т. 1 а.к.п. 119-121).

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.03.2014 року, в ході якого обвинувачена ОСОБА_25 , в присутності судово-медичного експерта ОСОБА_26 , добровільно розказала про обставини скоєння нею злочину, показала механізм спричинення потерпілому ОСОБА_16 тілесних ушкоджень 09.02.2014 року руками в область голови та ногою по тулубу (т. 1 а.к.п. 183-187);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.03.2014 року, в ході якого свідок ОСОБА_22 , в присутності судово-медичного експерта ОСОБА_26 , добровільно розказав про обставини скоєння ОСОБА_6 злочину, показав механізм спричинення потерпілому ОСОБА_16 тілесних ушкоджень 09.02.2014 року (т. 1 а.к.п. 188-195);

- додатковим висновком судово-медичного експерта № 296 від 17.03.2014 року, згідно якого зазначений ОСОБА_6 в ході слідчого експерименту від 12.03.2014 року механізм утворення тілесних ушкоджень був відображений нею частково, а саме, не були у повній мірі відтворені локалізація і кількість тілесних ушкоджень.

Тілесні ушкодження, які були виявлені при дослідженні трупа ОСОБА_16 можуть відповідати механізму, кількості та локалізації, які показав свідок ОСОБА_22 у ході проведення слідчого експерименту (т. 1 а.к.п. 200-201);

- висновком судово-імунологічного експерта № 307 від 28.03.2014 року, згідно якого не виключається наявність крові як потерпілого, так і обвинуваченої ОСОБА_6 , або їх обох разом, на чоботах, вилучених у ОСОБА_6 (т. 1 а.к.п. 171-173).

Необхідно зазначити, що суд обґрунтовано поклав в основу свого рішення пояснення свідка ОСОБА_22 , який був очевидцем скоєного ОСОБА_6 злочину, неодноразово допитувався в ході судового розгляду та кожен раз надавав послідовні покази щодо нанесення обвинуваченою ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_16 зі значною силою кулаками рук ударів в область його обличчя, від яких останній впав, а також взутими в чоботи ногами в область голови та тулубу. Потерпілий при цьому не кричав, опору не робив. А після зазначених дій, оскільки потерпілий був не в змозі самостійно пересуватись, він разом з ОСОБА_6 перетягнув за ноги потерпілого за межі домоволодіння до проїжджої частини поблизу будинку АДРЕСА_1 , залишивши його близько 01 год. 30 хв. поблизу паркану домоволодіння, де його в подальшому було знайдено мертвим.

Доводи обвинуваченої та її захисника в тій частині, що суд першої інстанції не надав достатньої уваги поясненням свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_24 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені свідки не були очевидцями злочину, в процесі якого ОСОБА_6 наносила тілесні ушкодження потерпілому, від яких настала смерть останнього, і вони також не підтверджували невинуватість ОСОБА_6 в скоєному злочині.

Допитаний в залі судового засідання судово-медичний експерт ОСОБА_26 підтвердив у повному обсязі свої висновки, які він надав при огляді трупу потерпілого ОСОБА_16 , та зазначив, що у потерпілого було виявлено крововилив у мозок, тому потерпілий міг робити певні дії після побиття. Смерть потерпілого настала від закритої внутрішньочерепної мозкової травми, температура повітря не впливала на причину смерті потерпілого. Тілесні ушкодження потерпілому наносилися одне за одним в короткий проміжок часу. На трупі не було ушкоджень, які б свідчили про великий проміжок часу у перебігу яких вони наносилися, тобто розриву в їх нанесенні не виявлено. Зовнішніх ознак переохолодження у потерпілого не було.

Більш того, обвинувачена ОСОБА_6 , як під час досудового розслідування, в ході судового розгляду, так і під час апеляційного розгляду провадження, визнала факт нанесення ОСОБА_16 ударів в область голови та тулубу, при цьому заперечувала можливість настання смерті потерпілого саме від її ударів.

Крім того, відповідно до пояснень потерпілої ОСОБА_9 в судовому засіданні, потерпілий був спокійною, доброю людиною та він ніколи не ліз у бійки, хоча в останні роки він зловживав спиртним. Їй відомо від сусідів, що ОСОБА_6 випивала та була агресивною, сварилася з сусідами і навіть вчиняла бійки. Що саме відбулося в приміщенні будинку обвинуваченої в ніч на 09.02.2014 року, їй невідомо.

Окрім цього, надуманими колегія суддів також вважає доводи апеляційних скарг про те, що судом не встановлено, що тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть потерпілого ОСОБА_16 , були спричиненні саме ОСОБА_6 , не встановлені обставини події та точний час смерті потерпілого, не перевірено його місцезнаходження в період часу з 00 год. 30 хв. 09.02.2014 року до настання смерті, оскільки вони спростовуються сукупністю доказів у кримінальному провадженні, наведеними в мотивувальній частині вироку, в тому числі і показами самої обвинуваченої ОСОБА_6 .

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника в тій частині, що висновок суду не відповідає обставинам провадження та доказам, які були встановлені і досліджені в ході судового розгляду, оскільки доведеність умислу на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого настала смерть потерпілого, крім показань обвинуваченої ОСОБА_6 про суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій, підтверджується сукупністю усіх обставин, при яких було скоєно злочин.

Суд першої інстанції при оцінці дій ОСОБА_6 в повній мірі врахував спосіб заподіяння ушкоджень, їх кількість і локалізацію.

При цьому, судом прийнято до уваги встановлені по справі фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: безпосередньо перед його вчиненням між обвинуваченою і потерпілим склалися неприязні відносини на фоні конфлікту між ними. ОСОБА_6 заподіяла удари ОСОБА_16 в обличчя, від яких він впав на підлогу, та незважаючи на дії свідка ОСОБА_22 , котрий намагався зупинити її, продовжила реалізовувати свій злочинний намір та умисно нанесла потерпілому удари, внаслідок яких той отримав тяжкі тілесні ушкодження, хоча мала можливість припинити наносити удари потерпілому.

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, врахувавши попередню поведінку обвинуваченої, взаємовідносини між нею і потерпілим, суб`єктивне ставлення ОСОБА_6 до наслідків своїх дій, висновки судово-медичних експертиз щодо заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень та причину його смерті, прийшов до правильного висновку, що обвинувачена усвідомлювала суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачала настання суспільно небезпечних наслідків та бажала їх настання, оскільки при нанесенні ударів в життєво важливі орган потерпілому, а саме, область голови та тулубу, вона усвідомлювала, що завдає йому тілесні ушкодження, і діяла при цьому умисно.

Даних, які б вказували на те, що з боку потерпілого ОСОБА_16 по відношенню до обвинуваченої ОСОБА_6 було вчинено суспільно-небезпечне посягання, яке загрожувало б її життю чи здоров`ю, не виявлено.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника щодо застосування працівниками міліції неправомірних дій до ОСОБА_6 під час досудового розслідування спростовуються постановою про закриття кримінального провадження від 28.12.2015 року, прийнятої за результатами прокурорської перевірки, призначеної ухвалою апеляційного суду під час розгляду провадження (т. 3 а.к.п. 23-27)

Як на думку колегії суддів, посилання обвинуваченої в своїй апеляційній скарзі на порушення її права на захист під час її затримання є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах провадження міститься постанова про доручення призначити адвоката від 10 лютого 2014 року за клопотанням підозрюваної ОСОБА_6 (т. 1 а.к.п. 68), тобто у день затримання, а також доручення для здійснення захисту адвокату ОСОБА_27 (т. 1 а.к.п. 69-71), який в подальшому приймав участь у всіх процесуальних діях як захисник ОСОБА_6 .

Таким чином, в ході досудового розслідування та судового розгляду були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало значення для правильного вирішення провадження, тобто характеризуючі об`єктивну та суб`єктивну сторону кримінального правопорушення, допитані всі особи, показання яких мають значення для провадження, а тому висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочину підтверджуються сукупністю достатніх, допустимих та належних доказів, зібраних у встановленому законом порядку і з достатньою повнотою досліджених судом.

При цьому, на думку колегії суддів, під час досудового розслідування та судового розгляду істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на вирішення питання про винуватість ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, не допущено.

За встановлених судом фактичних обставин провадження, дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України кваліфіковані правильно.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд достатньою мірою взяв до уваги обставини, що підлягають врахуванню відповідно до ст. 65 КК України, а саме те, що останньою було вчинено кримінальне правопорушення - злочин, що згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином; характеристику особи обвинуваченої, а саме те, що вона раніше не судима (т. 1 а.к.п. 218), позитивно характеризується за місцем проживання (т. 1 а.к.п. 224), складні сімейні життєві обставини, які склалися в сім`ї ОСОБА_6 ; відсутність обставин, що пом`якшують покарання; обставину, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння; віктимну поведінку самого потерпілого, а також думку потерпілої ОСОБА_9 , та призначив покарання необхідне та достатнє для виправлення ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на мінімальний строк з його відбуванням у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

За викладених обставин колегія суддів не вбачає достатніх підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника, адвоката ОСОБА_7 .

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 про зміну їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_6 скоїла тяжкий злочин проти життя людини, вироком суду першої інстанції засуджена до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, яке підлягає відбуванню в кримінально-виконавчій установі закритого типу, що в свою чергу свідчить про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року внесено зміни до ч. 5 ст. 72 КК України, та визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Так, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_6 була затримана 10 лютого 2014 року (т. 1 а.к.п. 63-64) та ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2016 року щодо неї було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (т. 1 а.к.п. 112-113). З моменту затримання 10 лютого 2014 року та до ухвалення вироку ОСОБА_6 не звільнялася з-під варти.

З огляду на наведене, з урахуванням вимог ст. 5, ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення ОСОБА_6 має бути зараховано обвинуваченій в строк призначеного їй покарання з 10 лютого 2014 року, тобто з моменту фактичного її затримання до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника, адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 09 лютого 2014 року за № 00000100, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання час її попереднього ув`язнення з 10 лютого 2014 року до 09 лютого 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4