пр. № 1-кс/759/4678/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2015 року м. Київ

слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Святошинського РУГУ МВС Україниу м. Києві погоджено прокурором прокуратури Святошинського району м. Києва ОСОБА_4 про накладення арешту на у кримінальному провадженні № 0004828 від 06.06.2014 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

02.11.2015 р. до суду надійшло клопотання слідчого СВ Святошинського РУГУ МВС Україниу м. Києві погоджено прокурором прокуратури Святошинського району м. Києва ОСОБА_4 про застосування заходу забезпечення кримінального провадження № 0004828 від 06.06.2014 р., про накладення арешту на автомобіль марки «Toyota RAV-4», р/н НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити місцем зберігання речового доказу майданчик тимчасовоготримання Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві що розташований за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 109.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Наприкінці листопада 2012 року невстановлена особа перебуваючи неподалік від станції метро "Нивки", що у місті Києві таємно умисно, із корисливих спонукань незаконного заволоділа транспортним засобом належного марки "Toyota RAV-4" р/н НОМЕР_3 , що належав ОСОБА_6 , чим своїми умисними діями завдала останньому значного матеріального збитку.

У ході досудового розслідування було допитано в якості поторні того ОСОБА_6 , який пояснив, що у нього є приятель - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 якого він знає на протязі тривалого часу.

Так, в кінці листопада, на початку грудня 2012 р. на мобільний телефон потерпілого ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_7 ( НОМЕР_4 ) та наполягав на зустрічі, на що ОСОБА_6 дав добровільну згоду. Зустріч відбулась біля станції метро «Нивки», що у м. Києві На обумовлену зустріч ОСОБА_6 приїхав на належному йому автомобілі марки «Toyota RAV-4» р/н НОМЕР_3 , право користування якого визначено лише за ним. Коли ОСОБА_6 прихав на зустріч, то ОСОБА_8 очікував в обумовленому місці, а саме на автобусній зупинці. Коли ОСОБА_6 прихав, то останній сів до салону автомобіля належного останньому, на пасажирське сидіння, та пояснив, що у нього матеріальні труднощі та хоче в ОСОБА_6 запозичити певну грошову суму. Вислухавши ОСОБА_9 йому пояснив, що необхідної для нього грошової сумі і в нього немає, однак, частину її він зможе запозичити. ОСОБА_10 влаштувала відповідь та він згодився та пообіцяв, що віддасть гроші у найкоротший термін.

Тоді, ОСОБА_6 , направився до банкомату з метою зняти грошові кошти з банківської картки. У свою чергу, він вийшов з салону автомобіля, залишивши ключі в запалюванні т/з засобу, двигун внутрішнього згорання він не вимикав, та направився до банкомату, що був неподалік. Відійшовши від автомобіля в межах його видимості (на відстань 10-15 метрів), то ОСОБА_6 побачив, як він почав здійснювати рух. ОСОБА_6 у свою чергу почав телефонувати ОСОБА_11 , однак абонент перебував поза межами досягнення (був вимкнутий). Як і було ОСОБА_6 зазначено вище, то ОСОБА_10 він знає на протязі тривалого часу і як останній зрозумів на його незаконний вчинок, була вагома причина, що пояснює той факт, що одразу ОСОБА_6 не звернувся до міліції, а хотів вирішити з ОСОБА_12 інцидент самостійно. Однак, той факт, що зв`язатися ніяким чином потерпілому ОСОБА_6 із ОСОБА_12 не вдавалось, місце знаходження останнього встановити йому самостійно не представилось за можливе, із кола знайомих ОСОБА_6 останньому стало відомо, що належний йому транспортний засіб всупереч встановленому законодавством порядку було знято з обліку, а в подальшому реалізовано.

Тоді, ОСОБА_6 , направився до банкомату з метою зняти грошові кошти з банківської картки. У свою чергу, він вийшов з салону автомобіля, залишивши ключі в запалюванні т/з засобу, двигун внутрішнього згорання він не вимикав, та направився до банкомату, що був неподалік. Відійшовши від автомобіля в межах його видимості (на відстань 10-15 метрів), то ОСОБА_6 побачив, як він почав здійснювати рух. ОСОБА_6 у свою чергу почав телефонувати ОСОБА_11 , однак абонент перебував поза межами досягнення (був вимкнутий). Як і було ОСОБА_6 зазначено вище, то ОСОБА_10 він знає на протязі тривалого часу і як останній зрозумів на його незаконний вчинок, була вагома причина, що пояснює той факт, що одразу ОСОБА_6 не звернувся до міліції, а хотів вирішити з ОСОБА_12 інцидент самостійно. Однак, той факт, що зв`язатися ніяким чином потерпілому ОСОБА_6 із ОСОБА_12 не вдавалось, місце знаходження останнього встановити йому самостійно не представилось за можливе, із кола знайомих ОСОБА_6 останньому стало відомо, що належний йому транспортний засіб всупереч встановленому законодавством порядку було знято з обліку, а в подальшому реалізовано.

У ході досудового розслідування було отримано інформацію, що 29.05.2015 р. автомобіль марки «Toyota RAV-4», р/н НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , чорного кольору, що належить потерпілому ОСОБА_6 зареєстровано на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

19.06.2015 р. автомобіль марки «Toyota RAV-4», р/н НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , чорного кольору, було вилучено у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доставлено на майданчик тимчасового тримання Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві що розташований за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 109

19.06.2015 р. автомобіль марки «Toyota RAV-4», р/н НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_5 , чорного кольору визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0004828 від 06.06.2014 р.

У зв`язку із відсутністю умов на зберігання автомобіля марки «Toyota RAV-4», р/н НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , чорного кольору на території Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві, який визнано у справі який речовий доказ, а також із заявленим клопотанням потерпілого ОСОБА_6 , у відповідності до вимог п. 1 ч. 6 ст. 100 КГЇК України, 22.06.2015 р. транспортний засіб було передано останньому під зберігальну розписку про що слідчим винесено мотивовану постанову.

07.10.2015 р. ухвалою Святошинського районного суду міста Києва винесено ухвалу про скасування арешту на автомобіль марки «Toyota RAV-4», р/н НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , чорного кольору визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0004828 від 06.06.2014.

Прокурор прокуратури Святошинського району м. Києва в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Слідчий вважає що не накладення арешту перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане чи відчужене.

Власник автомобіля «Toyota RAV-4», р/н НОМЕР_1 , у судовому засіданні заперечував проти вказаного клопотання, та просив відмовити в задоволені клопотання у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Зазначена норма встановлює вичерпний перелік осіб, на майно яких може бути накладено арешт це 1) підозрюваний; 2) обвинувачений; 3) особи, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

За таких обставин, відсутні правові підстави для накладення арешту на майно, оскільки не надано доказів того, що вказане житлове приміщення здобуде злочинним шляхом, в силу ст. 170 КПК України.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно наведеної норми, другою умовою для накладення арешту є те, що майно особи, яка відповідає вимогам ч. 1 ст. 170 КПК України, відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, яке їх було повністю або частково перетворено.

Слідчим не надано жодних доказів того, що майно, на яке він просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Частиною 3 статті 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

У силу наведеної норми, арешт може бути накладений з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову на майно, що перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

У даному випадку клопотання про арешт майна подане виключно з метою виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Проте, на даний час цивільного позову в кримінальному провадженні не подано, санкція ч. 3 ст. 190 КК України не передбачає конфіскації майна, власник не жилих приміщень не має процесуального статусу підозрюваного, обвинуваченого або особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а тому відсутні правові підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

В силу ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки слідчим не доведено необхідності та обґрунтованості арешту майна.

Керуючись ч. ч. 1, 2 ст. 170, ч. ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого слідчого СВ Святошинського РУГУ МВС Україниу м. Києві погоджено прокурором прокуратури Святошинського району м. Києва ОСОБА_4 про накладення арешту на у кримінальному провадженні № 0004828 від 06.06.2014 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Святошинського

районного суду м. Києва ОСОБА_1