1Справа № 335/9775/15-к 1-кс/335/4542/2015
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , секретаря судового засідання ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 від 18.09.2015 року про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до суду зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження від 18.09.2015 року.

В обґрунтування скарги зазначено, що в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальна справа відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Під час розгляду зазначеної справи, обвинувачені надали свідчення стосовно протиправних дій з боку працівників правоохоронних органів, які призвели до тяжких наслідків. В порядку ст. 97 КПК України дана заява була направлена до слідчого відділу прокуратури Запорізької області. Відомості були внесені до ЄРДР за № 000323.

18.09.2015 року слідчий в ОВС слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 виніс постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Заявник вважає зазначену постанову незаконною, невмотивованою та такою, що підлягає скасуванню.

Зокрема посилався на те, що стороною захисту було подано клопотання про допит певних осіб, а саме всіх співробітників БНОН ЗГУ, які приймали участь у затриманні та конвоюванні обвинувачених під час досудового розслідування. Проте, слідчим так і не були допитані всі співробітники, зокрема не було допитано в якості свідків оперуповноважених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . З ними також не було проведено всіх слідчих дій, одночасні допити, що підтверджує неповноту та неупередженість досудового розслідування.

Слідчий не прийняв жодних заходів для перевірки показів потерпілого ОСОБА_5 та свідків шляхом отримання інформації та документів, в тому числі, в порядку передбаченому ст. ст. 159, 160 КПК України з ІТТЗ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області та Запорізького СІЗО УДпТС України в Запорізькій області щодо дат, часу вивозу ОСОБА_5 співробітниками міліції із ІТТЗ та слідчого ізолятору та осіб, яким доручалось його конвоювання, з метою їх співставлення з часом проведення з ОСОБА_5 слідчої дії та встановлення осіб, які могли чинити на нього протиправний тиск.

Крім того, слідчим для перевірки показів потерпілого не отримана інформація та документи з Журналу обліку затриманих, доставлених та запрошених УБОЗ ГУМВС України в Запорізькій області щодо доставки ОСОБА_5 з метою співставлення часу його перебування в УБОЗ з часом проведення слідчих дій з його участю, копії протоколів слідчих дій по кримінальній справі за обвиунвачнням ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 306, ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України з Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з метою співставлення часу проведення слідчих дій з часом доставки ОСОБА_5 до УБОЗ ГУМВС України в Запорізькій області, а також отримання інформації щодо осіб, які безпосередньо здійснювали його конвоювання.

Слідчим також було задоволено клопотання сторони захисту про призначення судової психологічної експертизи відеозапису допиту потерпілого ОСОБА_5 на предмет встановлення психологічного тиску на останнього з боку співробітників міліції під час проведення слідчої дії. Проте, на даний час експертиза не проведена.

Посилаючись на вказані обставини заявник вважає, що постанова про закриття кримінального провадження винесена без всебічного та повного дослідження обставин справи, передчасно, у зв`язку з чим адвокат ОСОБА_3 просив суд скасувати постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 від 18.09.2015 року, якою кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000323 від 03.09.2014 року, закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях співробітників ВБНОН ЗМУ та УБНОН ГУМВС України в Запорізькій області, а також старшого слідчого СУ ГУМВС України в запорізькій області ОСОБА_12 ознак злочину, передбаченого ст. 365 КК України.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити, з підстав, які в ній викладені. Крім того, зазначив, що більшість слідчих дій по вказаному кримінальному провадженню були здійснені слідчим ОСОБА_13 , яка відповідно до постанови про визначення групи слідчих по кримінальному провадженню, не входить до групи слідчих.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на те, що слідчим у повному обсязі проведені слідчі дії для встановлення істини по даному кримінальному провадженню, дана оцінка зібраним доказам та винесено обґрунтовану постанову про закриття кримінального провадження. Під час досудового розслідування не знайшли свого підтвердження обставини щодо здійснення на ОСОБА_5 психологічного тиску з боку співробітників ВБНОН ЗМУ та УБНОН ГУМВС України в Запорізькій області та старшого слідчого СУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_12 , тобто не встановлено ознак злочину, передбаченого ст. 365 КК України, у зв`язку з чим винесено постанову про закриття кримінального провадження. Доводи захисника про те, що слідчий ОСОБА_13 не мала права здійснювати слідчі дії по даному кримінальному провадженню, оскільки не входила до групи слідчих, вважає безпідставними, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявне доручення начальника слідчого відділу прокуратури Запорізької області від 27.01.2015 року про проведення досудового розслідування, відповідно до якого їй доручено здійснювати досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, а вимогами КПК України не передбачено обов`язкове винесення керівником органу досудового розслідування постанови про доручення слідчому проводити слідчі дії.

Вивчивши доводи скарги, заслухавши пояснення заявника та прокурора, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000323, слідчий суддя вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Слідчим суддею встановлено, що 03.09.2014 року на підставі постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.08.2014 року внесено відомості за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України щодо застосування працівниками ВБНОН ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 недозволених методів дізнання та слідства.

В ході проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, слідчим здійснено ряд слідчих дій, спрямованих на перевірку фактів, які викладені у заяві потерпілих, в тому числі і ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Постановою слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 від 18.09.2015 року зазначене кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України, у зв`язку з відсутністю в діях співробітників ВБНОН ЗМУ та УБНОН ГУМВС України в Запорізькій області, а також старшого слідчого СУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_12 ознак злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Закриваючи кримінальне провадження, слідчий оцінив досліджені в ході досудового розслідування докази та закриваючи кримінальне провадження виходив з того, що в ході досудового розслідування кримінального провадження, доводи, в тому числі і ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо вчинення на них фізичного та психологічного впливу співробітниками ВБНОН ЗМУ та УБНОН ГУМВС України в Запорізькій області, а також старшим слідчим СУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_12 не знайшли свого об`єктивного підтвердження та вичерпано всі можливості для їх отримання. Спілкування потерпілих з членами конвою, які доставляли їх до слідчого, не фіксувалось, тому об`єктивними доказами спростувати або довести можливий психологічний тиск співробітників міліції не можливо. Покази ОСОБА_5 та ОСОБА_14 , що ОСОБА_15 змусив взяти його гроші та амфетамін, які в нього вилучили під час огляду, слідчий оцінив критично, оскільки проведення оперативної закупки амфетаміну у ОСОБА_5 було процесуально оформлено, він самостійно заявив про це під час їх вилучення, що зафіксовано на відео. Крім того, сам ОСОБА_5 під час його затримання перебував в стані наркотичного сп`яніння. До показів свідка ОСОБА_14 щодо застосування до її чоловіка ОСОБА_5 співробітником ВБНОН ЗМУ ОСОБА_15 заходів фізичного впливу слідчий віднісся критично, оскільки при його допиті він сам про завдання йому ударів не розповідав, а при проходженні медичного огляду в ІТТ ЗМУ та при складанні протоколу про адміністративне правопорушення зазначив, що тілесні ушкодження відсутні. Крім того, ОСОБА_14 є зацікавленою в тому, щоб чоловік уник кримінальної відповідальності за інкриміновані йому злочини.

Слідчий суддя погоджується із таким висновком слідчого і доходить до висновку, що слідчим повно, всебічно та неупереджено проведено досудове розслідування по даному кримінальному провадженню та винесено обґрунтовану постанову про закриття кримінального провадження, з наступних підстав.

Завданням кримінального провадження, відповідно до вимог ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинний не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За вимогами ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий в межах своєї компетенції зобов`язаний розпочати судове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення, або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний всебічно, повно та неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За змістом ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути вмотивована, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі постановлені нею питання, виключаючи провадження в справі й обумовлюють її закриття.

Як вбачається із пояснень потерпілого ОСОБА_5 про скоєння відносно нього злочину, перед порушенням кримінальної справи відносно нього, співробітник БНОН за іменем ОСОБА_16 насильно вивіз його в район вулиці Яценка та чинив на нього психологічний тиск, що виражалося в погрозах в бік дружини ОСОБА_5 . Після цього, він дав ОСОБА_5 пакет з наркотичною речовиною та пояснив, що він повинен буде сказати, що вказаний наркотичний засіб належить йому. Також ОСОБА_16 дав йому грошові кошти в розмірі 10 купюр по 20 грн. кожна і пояснив, що потерпілий повинен сказати, нібито вказані гроші він отримав від «закупного». ОСОБА_5 погодився з ним, оскільки боявся заподіяння шкоди його дружині. При розслідуванні кримінальної справи відносно нього за ст. 307 КК України, з березня по червень 2012 року його конвоювали із слідчого ізолятора до слідчого ОСОБА_12 . До складу конвою входили співробітники міліції ВБНОН ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, з яких він пам`ятає лише прізвище - ОСОБА_17 . Вони чинили на нього психологічний тиск, який виражався в погрозах заподіяння шкоди його дружині ОСОБА_14 , яка була на той час вагітною. Також зазначені особи повідомляли ОСОБА_5 , щоб останній постійно погоджувався з тим, що йому каже слідчий, інакше у дружини ОСОБА_5 будуть проблеми, які саме, вони не уточнювали. З боку слідчого на ОСОБА_5 також чинився тиск, що виражалося в ненаданні адвоката на вимогу ОСОБА_5 . У зв`язку з вказаним тиском ОСОБА_5 давав неправдиві свідчення і обмовив себе у вчиненні злочину.

В ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню слідчим приєднано до матеріалів кримінального провадження та досліджено висновок службового розслідування щодо можливих незаконних дій з боку працівників ВБНОН ЗМУ ГУМВС відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від 06.10.2014 року, за наслідками якого в діях працівників міліції під час затримання та досудового слідства у справі за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 порушень діючого законодавства не встановлено (т.1 а.с.12-29); досліджено матеріали кримінальної справи відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо проведення слідчих дій (т.1, а.с. 30-272); досліджено журнал відвідувачів УБОЗ в Запорізькій області (т.2.а.с.3-28); приєднані та досліджені накази про призначення конвою для охорони і конвоювання затриманих осіб (т.2, а.с. 36-44) та пояснення працівників міліції, які здійснювали конвоювання затриманих ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , які були надані в ході службового розслідування (т.2. а.с.45-55); долучені накази про звільнення з ОВС ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , які здійснювали конвоювання затриманих. Крім того, слідчим долучено копії висновків службового розслідування від 01.07.2013 року та від 19.06.2013 року за фактами, викладеними у окремій постанові суду від 30.05.2013 року, за наслідками якого факти порушень вимог чинного законодавства України з боку працівників ВБНОН ЗМУ та УБНОН ГУМВС України в Запорізькій області та факти порушення старшим слідчим ОСОБА_12 кримінально-процесуального законодавства України не підтвердились (т.2. а.с.64-71, а.с.73-77); висновок службової перевірки від 11.09.2014 року за фактами, викладеними в ухвалі суду від 22.08.2014 року, за наслідками якої факти порушення ст. слідчим ОСОБА_12 та оперативними співробітниками ОСОБА_15 та іншими КПК України під час досудового слідства у кримінальній справі № 1701206 не підтвердилися.
В ході досудового розслідування допитані в якості потерпілих ОСОБА_5 (т.2. а.с. 162-164), ОСОБА_8 (т.2 а.с.142-144); ОСОБА_7 (т.2. а.с.152-154), свідок ОСОБА_14 (дружина ОСОБА_5 ) (т.2. а.с. 206-209).
Крім того, допитано старшого слідчого СУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_12 (т.2., а.с. 198 -201), начальника СБНОН Заводського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_15 , (т.2. а.с.129-132); заступника начальника ВБНОН ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_19 (т.2., а.с.193-197), старшого оперуповноваженого ВБНОН ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_20 ,(т.2. а.с. 177-180), начальника сектору УБНОН ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_21 (т.2, а.с. 113-116), старшого оперуповноваженого УБНОН ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_22 (т.2, а.с.117-120), старшого оперуповноваженого в ОВС УБНОН ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_23 (т.2, а.с.121-124), старшого оперуповноваженого Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_24 (т.2, а.с.125-128), старшого оперуповноваженого УБНОН ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_25 (т.2. а.с. 133-136), оперуповноваженого УБНОН ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_26 , (т.2, а.с.182-185) старшого оперуповноваженого УБНОН ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_27 (т.2., а. с. 186-189); старшого оперуповноваженого УБНОН ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_28 (т.2 а.с.173-176), які здійснювали затримання та конвоювання ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та заперечили здійснення фізичного та психологічного впливу на затриманих ними та в їх присутності іншими співробітниками міліції, які здійснювали конвоювання.
Після скасування судом попередньої постанови про закриття кримінального провадження від 29.01.2015 року, слідчим витребувано від ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області фотознімки працівників міліції, які в подальшому пред`явленні для впізнання потерпілим, додатково допитано в якості свідка слідчого ОСОБА_12 (т.3 а.с.48-50); ОСОБА_19 (т.3 а.с.51-55); ОСОБА_15 (т.3 а.с.56-59); допитано ОСОБА_9 , який у порядку ст. 63 Конституції України відмовився давати показання (т.3, а.с.61-63); свідка ОСОБА_18 (т.3, а.с. 64-66); ОСОБА_11 (т.3 а.с. 68-72); приєднані заяви свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_20 та ін.., в яких вони відмовились від проведення одночасних допитів на підставі ст. 63 Конституції України.

Слідчий суддя вважає необґрунтованими доводи скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 щодо неповноти досудового розслідування, оскільки слідчим в порядку, передбаченому, в тому числі і ст. 93 КПК України, витребувані та досліджені дані щодо обставин затримання ОСОБА_5 ; щодо дати та часу проведення його допитів та конвоювання, а також дані про працівників міліції, які здійснювали конвоювання затриманих, а саме протоколи слідчих дій, відповідні накази та копії журналів обліку осіб, доставлених до ОВС.
Доводи скарги щодо не проведення із ОСОБА_5 такої слідчої дії, як впізнання, на думку слідчого судді не є підставою для скасування постанови про закриття кримінального провадження, оскільки сам ОСОБА_5 у своїх поясненнях прямо зазначав прізвища осіб, які за його твердженням здійснювали на нього психологічний та фізичний тиск, у зв`язку з чим необхідність у проведенні такої слідчої дії була відсутня.

Необхідність проведення одночасних допитів потерпілого із працівниками правоохоронних органів по кримінальному провадженню, на що посилався заявник у своїй скарзі, є правом слідчого, а не його обов`язком, і у зв`язку з тим, що на думку слідчого ним було зібрано достатні докази для закриття кримінального провадження при встановлених обставинах, проведення такої слідчої дії не є обов`язковою. Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження співробітники правоохоронних органів відмовилися у наданні додаткових показань, в тому числі і при одночасних допитах, в порядку ст. 63 Конституції України (т. 3 а. с. 67, 73-83).

Доводи заявника щодо того, що під час проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню безпідставно не було допитано оперуповноважених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в якості свідків також не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду скарги, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження слідчим було допитано у якості свідка ОСОБА_11 (т. 3 а. с. 68-72), а свідок ОСОБА_9 в порядку, передбаченому ст. 63 Конституції України відмовився від дачі показань (т. 3 а. с. 61-63). З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що слідчим вжито всі передбачені законом заходи для встановлення місця знаходження свідка ОСОБА_10 та його доставки для допиту у якості свідка, які не дали позитивні результати, а тому у зв`язку з тим, що слідчим зібрано достатньо доказів для винесення оскаржуваної постанови, відсутність протоколу допиту вказаного свідка не може бути підставою для визнання досудового розслідування неповним та неефективним.

Що стосується доводів захисника щодо неповноти досудового розслідування через не проведення психологічної експертизи відносно ОСОБА_5 , то слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження постановою прокурора від 22.01.2015 року (т. 2 а. с. 171-172) було задоволено клопотання сторони захисту та призначено судово-психологічну експертизу відеозапису додаткового допиту обвинуваченого ОСОБА_5 від 28.03.2012 року. Проте, згідно повідомлення експертів Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 22.01.2015 року № 357-15 (т. 2 а. с. 202-205) провести таку експертизу не виявилося можливим.

Доводи адвоката ОСОБА_3 , які він висловив вже у судовому засіданні про те, що проведення слідчих дій слідчим ОСОБА_13 є неправомірним, оскільки вона не входить до групи слідчих, які визначені постановами заступника начальника слідчого відділу прокуратури Запорізької області, слідчий суддя також вважає безпідставними, оскільки в матеріалах кримінального провадження (т. 2 а. с. 190) наявне доручення начальника слідчого відділу прокуратури Запорізької області від 27.01.2015 року, відповідно до якого слідчому ОСОБА_13 відповідно до ст. ст. 39, 214 КПК України доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 000323. При цьому, жодною нормою КПК України не передбачено винесення керівником органу досудового розслідування постанови про надання доручення слідчому для проведення досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладені обставини слідчий суддя приходить до висновку, що скарга адвоката ОСОБА_3 є безпідставною та необґрунтованою, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 від 18.09.2015 року про закриття кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня постановлення ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 07 грудня 2015 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1