Справа № 206/5038/15-к
1-кс/206/481/15
У Х В А Л А
09 вересня 2015 року слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську клопотання в.о. заступника начальника СВ Самарського ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області капітан міліції ОСОБА_3 , про продовження строків тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця c. Світлогорськ, Роздельнянського району, Одеської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, дітей на утриманні не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 Кримінального кодексу України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

09 вересня 2015 року в.о. заступника начальника СВ Самарського ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області капітан міліції ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 проживаючи по сусідству з сім`єю ОСОБА_7 на протязі тривалого часу за адресою: АДРЕСА_1 мав дружні стосунки з матір`ю потерпілої ОСОБА_8 , та часто бував у будинку останніх.

Таким чином, ОСОБА_4 було достовірно відомо про малолітній вік дочки ОСОБА_9 ОСОБА_10 .

На початку червня 2015 року (більш точної дати та часу в ході досудового слідства встановити не представилось можливим) у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, малолітньої ОСОБА_11 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел усвідомлюючи, що він має дружні стосунки з ОСОБА_8 , та має психологічний вплив на малолітню ОСОБА_11 , що виражалось у плані спілкування та заохочування її за дії або бездіяльність, окрім того має фізичні переваги, ОСОБА_4 на початку червня 2015 року, о другій половині дня (більш точної дати та часу в ході досудового слідства встановити не представилось можливим), у відсутності матері малолітньої ОСОБА_11 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом психологічного впливу, що виразилось у залякувані малолітньої потерпілої ОСОБА_11 , використовуючи свої фізичні та психологічні переваги, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, проти волі малолітньої потерпілої ОСОБА_11 , використовуючи її безпорадний стан, який виразився у тому, що вона не могла розуміти зовнішню, фактичну сторону скоєних відносно неї дій та не могла чинити опір, почав роздягати. ОСОБА_4 , незважаючи на прохання потерпілої, діючи умисно, застосовуючи до неї фізичне та психологічне насильство, що виразилося, у категоричній його відмові припинити свої дії, та погрозі фізичною розправою наніс малолітній ОСОБА_8 , удари та, використовуючи її безпорадний стан, роздягнувся і здійснив з ОСОБА_11 , закінчений статевий акт у природній формі.

У даному кримінальному провадженні виконано необхідні слідчі дії, спрямовані на здобуття та перевірку отриманих доказів у ньому. Разом з тим закінчити розслідування у двох місячний строк немає можливості, оскільки необхідно долучити висновок судової експертизи, який може бути використаний під час судового розгляду, а також інформацію, яка знаходиться в оператора ПрАТ «МТС Україна», стосовно абонентських номерів № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який відповідно до ч. 4 ст. 152 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, знаходячись на волі може незаконно впливати на малолітню потерпілу, перешкоджати встановленню об`єктивної істини по кримінальному провадженню, крім того, знаючи про покарання за вчинений ним злочин, може сховатися від органу слідства, прокуратури та суду, а також перешкоджати виконанню процесуальних рішень іншим чином.

Просить продовжити строк тримання відносно ОСОБА_4 до трьох місяців, тобто до 10 жовтня 2015 року.

Клопотання слідчого погодженого із прокурором Самарського району м. Дніпропетровська, оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав та зазначив, що закінчити досудове слідство в строк не має можливості з огляду на необхідність долучити висновок судової експертизи, який може бути використаний під час судового розгляду, а також інформацію, яка знаходиться в оператора ПрАТ «МТС Україна». Також, надати доступ до матеріалів досудового розслідування усім сторонам кримінального провадження, виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт у чинному кримінальному провадженні та затвердити його, скласти реєстр матеріалів кримінального провадження.

Прокурор підтримав слідчого щодо мотивів продовження строк тримання під вартою та зазначив, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, з огляду на тяжкість злочину та суб`єктивну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний заперечував проти клопотання. Запевнив, що буде з`являтися на кожен виклик слідчого, прокурора або суду.

Захисник проти задоволення клопотання заперечував, вважаючи, що взагалі не обгрунтована підозра.

Було встановлено, що 01 липня 2015 року відомості про вчинення вказаного злочину внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001071.

13 липня 2015 року ОСОБА_4 в порядку ст.ст. 276-279 Кримінального процесуального кодексу України було письмово повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

13 липня 2015 року відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, до 10 вересня 2015 року.

09 вересня 2015 року строк досудового розслідування у чинному кримінальному провадженні прокуратурою Самарського району м. Дніпропетровська продовжено до трьох місяців, тобто до 13 жовтня 2015 року.

09 вересня 2015 року о 10 годин 50 хвилин ОСОБА_4 було вручено клопотання про подовження строку тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За змістом ст. 199 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У відповідності до ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
За змістом ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України , тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Для закінчення досудового слідства в кримінальному провадженні необхідно долучити висновок судової експертизи, вилучити інформацію, яка знаходиться в оператора ПрАТ «МТС Україна», надати доступ до матеріалів досудового розслідування усім сторонам кримінального провадження, виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт у чинному кримінальному провадженні та затвердити його, скласти реєстр матеріалів кримінального провадження.
Врахувавши дійсні обставини справи, схиляюся та приймаю за дійсні доводи прокурора про те, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Зазначені висновки засновані перед усім на тому, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання на строк від восьми до п`ятнадцяти років позбавлення волі.
Вказані обставини виключають об`єктивну можливості щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання.
Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 Кримінального процесуального кодексу України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.
Передбачений статтею 181 КПК України запобіжний захід домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги наведені вище обставини, вважаю за неможливе застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.
Вважаю за необхідне скористатися правом, наданим ч. 4 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, за змістом якої суд вправі не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 вчинений із застосуванням насильства.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 197 Кримінального процесуального кодексу України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-184, 193-194, 196, 197, 369, 370, 371, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Клопотання в.о. заступника начальника СВ Самарського ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області капітан міліції ОСОБА_3 про продовження строків тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до трьох місяців, тобто до 10 жовтня 2015 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області

Слідчий суддя ОСОБА_1