Справа № 675/1086/15-к
Провадження № 1-в/675/147/2015
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження
"01" липня 2015 р. суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , розглянувши заяву засудженого ОСОБА_2 про можливість застосування до нього ст. 101 КВК України, -
в с т а н о в и в :
26 червня 2015 року засуджений ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, у якій просить вирішити питання про можливість застосувати до нього ст. 101 КВК України у зв`язку із тим, що він сумлінню працею та поведінкою довів, що став на шлях виправлення.
Вивчивши заяву засудженого ОСОБА_2 , приходжу до висновку про відсутність законних підстав для її прийняття до розгляду Ізяславським районним судом Хмельницької області з огляду на наступне.
Згідно ст. 101 КВК України переведення засуджених до позбавлення волі застосовується у наступних випадках:
1. Засуджені, які стають на шлях виправлення, переводяться: з приміщень камерного типу в звичайні жилі приміщення колонії максимального рівня безпеки або колонію середнього рівня безпеки - після фактичного відбуття не менше однієї четвертої призначеного судом строку покарання; із звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки в колонію середнього рівня безпеки - після фактичного відбуття не менше половини призначеного судом строку покарання; у колоніях мінімального і середнього рівня безпеки - до дільниці соціальної реабілітації після фактичного відбуття: 1) не менше однієї четвертої строку покарання, призначеного судом за злочин середньої тяжкості; 2) не менше третини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі; 3) не менше половини строку покарання, призначеного судом за особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
2. Не підлягають переведенню до дільниці соціальної реабілітації: 1) особи, які мають достроково не зняті або не погашені у встановленому законом порядку стягнення, зазначені в абзацах 4, 6 - 10 статті 132 цього Кодексу, протягом строку, визначеного статтею 134 цього Кодексу; 2) інваліди першої та другої груп та особи, які досягли пенсійного віку; 3) вагітні жінки та жінки, які мають при собі дітей віком до трьох років; 4) особи, які не пройшли повний курс лікування венеричного захворювання, активної форми туберкульозу, психічного розладу, алкоголізму та наркоманії; 5) виключено; 6) особи, яких засуджено за вчинення умисного злочину в період відбування покарання у виді арешту або обмеження волі.
3. Засуджені, які злісно порушують режим відбування покарання, можуть бути переведені: з дільниці соціальної реабілітації до іншої дільниці; з колонії середнього рівня безпеки чи звичайного жилого приміщення колонії максимального рівня безпеки в приміщення камерного типу колонії максимального рівня безпеки.
Також зміну умов тримання засуджених до позбавлення волі регулюється ст. 100 КВК України.
Тобто з огляду на викладені обставини в заяві, засуджений ОСОБА_2 фактично ставить питання щодо його переведення з існуючого режиму відбування покарання.
Однак слід зауважити, що відповідно до положень статті 86 Кримінально-виконавчого кодексу України, вид колонії, в якій засуджені до позбавлення волі відбувають покарання, визначається центральним органом виконавчої влади з питань виконання покарань.
Переведення засудженого для подальшого відбування покарання з однієї виправної колонії до іншої здійснюється у порядку і випадках, передбачених статтями 93, 100, 101 Кримінально-виконавчого кодексу України.
Відповідно до пункту 1.2 «Інструкції про порядок розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08 лютого 2012 року № 222/5, розподіл, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі, здійснюються регіональними комісіями з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі, що утворюються в територіальних органах Державної пенітенціарної служби України, та Апеляційною комісією Державної пенітенціарної служби України з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі, що утворюється в Державній пенітенціарній службі України.
Пунктами 2.1, 3.1 вказаної Інструкції визначено, що розподіл і направлення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі, із слідчих ізоляторів до установ виконання покарань здійснюються регіональними комісіями безпосередньо у СІЗО. Зміна умов тримання засудженого шляхом переведення його до виправної колонії іншого рівня безпеки здійснюється Апеляційною комісією за поданням адміністрації виправної колонії, погодженим з начальником територіального органу ДПтС України, а переведення засуджених, які досягли вісімнадцятирічного віку, із виховної колонії до виправної колонії мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання - за рішенням педагогічної ради і поданням адміністрації виховної колонії, погодженим зі службою у справах дітей. У випадках, якщо подання передбачає переведення засудженого у більш суворі умови тримання або збільшує обсяг встановлених правообмежень, воно обов`язково погоджується зі спостережною комісією. За результатами розгляду Апеляційною комісією ДПтС України територіальному органу управління видається відповідний дозвіл на переведення в межах регіону чи персональний наряд на переведення.
Відповідно до пункту 8 «Положення про Регіональну комісію з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі», затвердженого вищевказаним Наказом, рішення Регіональної комісії може бути оскаржене начальнику територіального органу ДПтС України. За результатами розгляду скарги начальник територіального органу управління залишає рішення Регіональної комісії без змін або скасовує його та направляє на повторний розгляд.
Згідно з пунктом 3 «Положення про Апеляційну комісію Державної пенітенціарної служби України з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 08 лютого 2012 року № 222/5, Апеляційна комісія здійснює, зокрема, розгляд звернень громадян, державних або громадських установ та організацій з питань визначення рівня безпеки виправної колонії, скарг засуджених до позбавлення волі, їхніх захисників, законних представників на рішення Регіональних комісій, переглянуті в порядку, передбаченому пунктом 8 Положення про Регіональну комісію з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі; розгляд питань щодо переведення засуджених з однієї установи до іншої згідно з вимогами частини другої статті 93 та статей 100, 101, 147 Кримінально-виконавчого кодексу України.
Пунктом 10 вищевказаного Положення визначено, що скарги на рішення Апеляційної комісії подаються на розгляд Голові Державної пенітенціарної служби України.
Таким чином, на підставі аналізу вищезазначених положень законодавства України, приходжу до висновку, що вирішення питань, зазначених у заяві ОСОБА_2 , віднесено до компетенції органів з питань виконання покарань і не підлягає розгляду в порядку статті 537 та 539 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, -
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_2 про можливість застосування до нього ст. 101 КВК України.
Заяву ОСОБА_2 повернути засудженому.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її отримання.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1
З оригіналом вірно: суддя ОСОБА_1
Секретар: