УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2016 року колегія суддів Марганецького міського суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої-судді - ОСОБА_1

суддях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Марганець кримінальне провадження № 0000810 за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и л а :

В провадженні Марганецького міського суду Дніпропетровської області знаходиться обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_11 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні прокурор клопотав про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою до 60 днів, мотивуючи наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, та ризиків, а саме, переховування від органів слідства та суду, незаконний вплив на свідків, тяжкістю покарання. Потерпілі підтримали клопотання прокурора.
Захисник ОСОБА_12 просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити, просив обрати ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_11 на пропозицію суду не висловив своєї думки щодо клопотання, заявленого прокурором та його захисником.
Згідно вимог ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді триманні під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Заслухавши думку учасників судового засідання, враховуючи той факт, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, його продовження, обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, має перевагу над принципом поваги до свободи особистості, колегія суддів приходить до наступного висновку.
При вирішенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Колегія суддів вважає, що з моменту взяття обвинуваченому ОСОБА_11 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Оцінюючи тяжкість вчиненого злочину, який інкримінуються обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпечності злочину в конкретних умовах місця і часу, а також той факт, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад три роки, крім виняткових випадків.

Злочин, який інкримінуються обвинуваченому характеризуються значною суспільною небезпекою, яка визначається, насамперед в незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого.
З врахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_11 та тяжкості інкримінованого йому діяння, вік та стан його здоров`я, відсутність жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі за станом здоров`я, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому, оскільки інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України, а в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_12 відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 331 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Клопотання прокурора ОСОБА_5 задовольнити.
Продовжити ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 березня 2016 року.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час оскарження судового рішення в апеляційному порядку.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та надіслати начальнику слідчого ізолятору № 3 м.Дніпропетровська.

ГОЛОВУЮЧА ОСОБА_14

СУДДІ ОСОБА_15

ОСОБА_16

Оригінал ухвали.