УХВАЛА
Справа № 555/2325/15-к

10 грудня 2015 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль скаргу ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльність прокурора Березнівського району ОСОБА_5 щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування та зобов`язання внести такі відомості,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою в порядку ст.303 КПК України про визнання протиправною бездіяльність прокурора Березнівського району ОСОБА_5 щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) та зобов`язання внести такі відомості.

В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_3 зазначив, що 22.10.2015 року звернувся до прокуратури Березнівського району із повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, за ознаками складу злочину передбаченого ч.1 ст. 375 КК України, а саме постановлення суддею Березнівського районного суду ОСОБА_6 завідомо неправосудної постанови.05.11.2015 року заявник отримав лист за підписом прокурора Березнівського району ОСОБА_5 від 02.11.2015 року, із змісту якого вбачалося, що в результаті розгляду прокурором його звернення щодо неправомірних дій судді ОСОБА_6 , ознак злочину виявлено не було, тобто відповідні дані до ЄРДР внесені не були, натомість ОСОБА_5 скаржнику було запропоновано звернутися до суду для оскарження його дій. Оскільки КПК України не передбачено жодних підстав, за яких прокурор може прийняти рішення не вносити відповідні відомості до ЄРДР щодо заяви про злочин, ОСОБА_7 вважає, що бездіяльність прокурора ОСОБА_5 є протиправною.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 свою скаргу підтримав та посилаючись на обставини викладені в ній, просив суд її задовольнити .

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги з підстав її необґрунтованості. Вважає, що скаржнику було правомірно відмовлено у внесенні відомостей до реєстру за його заявою, оскільки ознаки злочину передбаченого ст. 375 КК України в діях судді Березнівського районного суду ОСОБА_6 відсутні.

Заслухавши пояснення скаржника, прокурора та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, що може свідчить про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч.5 ст.214 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

В п. 2, 3 ст. 6, п. 1. ст. 7 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка згідно зі ст. 9 Конституції України є складовою частиною чинного законодавства, застосовується термін «кримінальне правопорушення».

В рішенні, Європейського суду ухваленому у справі «Лауко проти Словаччини» від 2 вересня 1998 р., зазначається: «Для того, аби визначити «кримінальний» характер правопорушення у сенсі Конвенції, важливо спочатку з`ясувати, чи належить закон, який визначає останнє, до галузі кримінального права за правовою системою держави-відповідача, потім потрібно дослідити, маючи на увазі об`єкт і мету статті 6, звичайне значення її понять та право Держав, що домовляються, природу правопорушення, а також характер і ступінь тяжкості санкції, якій може бути піддана зацікавлена особа».

Встановлено, що 22.10.2015 року до прокуратури Березнівського району надійшло від ОСОБА_3 «повідомлення про кримінальне правопорушення, за ознаками складу злочину передбаченого ч.1 ст. 375 КК України, а саме постановлення суддею ОСОБА_6 завідомо не правосудної постанови» датоване 21.10.2015 року.

Відмовляючи ОСОБА_3 у внесенні відомостей до ЄРДР прокурор у своїй відповіді від 02.11.2015 року послався на те, що його повідомлення не відповідає вимогам ч.1 та п.4 ч. 5 ст. 214 КПК України, оскільки вона не містять конкретних об`єктивних даних, що свідчать про ознаки кримінального правопорушення (доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину; час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а відображає лише власні суб`єктивні міркування, припущення заявника щодо певних подій або осіб.

Так із повідомлення про кримінальне правопорушення від 21.10.2015 року, доданого скаржником до матеріалів скарги слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 звернувся до Березнівського районного суду Рівненської області із адміністративним позовом до ВДАІ Березнівського РВ УМВС України в Рівненській області про оскарження постанови. Постановою судді Березнівського районного суду Рівненської області ОСОБА_6 від 16.06.2015 року було відмовлено у позові. За результатами розгляду апеляційної скарги 28.09.2015 року вищевказана постанова була скасована Житомирським адміністративним апеляційним судом. ОСОБА_7 вважає, що в діях судді при розгляді справи та винесенні постанови про відмову у його позові вбачаються ознаки злочину передбаченого ст. 375 КК України, постановлення суддею завідомо неправосудної постанови.

Хоча, повідомлення ОСОБА_7 від 21.10.2015 року і має назву «повідомлення про кримінальне правопорушення, за ознаками складу злочину передбаченого ч.1 ст. 375 КК України, а саме постановлення суддею ОСОБА_6 завідомо не правосудної постанови», але в саму повідомленні не міститься відомостей, які б вказували на те, що дійсно вчинене про кримінальне правопорушення.

Так, стаття 375 КК України, на яку посилається заявник, передбачає кримінальну відповідальність за постановлення суддею завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Сам лише факт незгоди з прийнятим процесуальним рішенням судді, яке до того ж скасоване у встановленому законом порядку, не свідчить про наявність складу злочину, передбаченого ст.375 КК України.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку №11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Разом з тим, при вирішенні питання про наявність в діях судді ознак складу злочину і внесенні їх до Єдиного реєстру досудових розслідувань слід брати до уваги і роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 р. «Про незалежність судової влади».

Так, пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 №8 «Про незалежність судової влади», та частина п`ята статті 124 Конституції України (254к/96-ВР) визначають, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Органи, які вирішують питання про дисциплінарну відповідальність та відповідальність за порушення присяги судді, не наділені законом повноваженнями оцінювати законність судового рішення.

Крім цього, стаття 92 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначає, що скасування або зміна судового рішення не тягне за собою дисциплінарної відповідальності судді, який брав участь у його ухваленні, крім випадків, коли порушення допущено внаслідок умисного порушення норм права чи неналежного ставлення до службових обов`язків.

Таким чином, процесуальні дії суддів, законність і обґрунтованість судових рішень можуть бути перевірені лише вищими судовими інстанціями в порядку, встановленому процесуальним законодавством.

Власне порушення суддею норм матеріального та процесуального права як результат суддівської помилки не може кваліфікуватися як кримінальний проступок та як підстава для притягнення судді до відповідальності. Адже відповідні порушення (у разі їх наявності) усуваються за наслідками перегляду судового рішення вищестоящими судовими інстанціями в апеляційному та касаційному порядку.

Також в скарзі ОСОБА_7 зазначає, що «об`єктивна сторона злочинного діяння судді ОСОБА_6 » виразилась у порушені суддею строків розгляду справи передбачених ст. 122 КАС України, перешкоджанні у доступі до правосуддя, надані відповідачу певних переваг у розгляді справи та позасудовому і поза процесуальному спілкуванні судді із стороною відповідача.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.128 КАС України суд відкладає розгляд справи в разі,якщо суд визнав обов`язковою особисту участь особи, яка бере участь у справі, у судовому розгляді, а вона не прибула. В цьому випадку суд відкладає розгляд справи незалежно від того, чи зверталися до нього особи з заявою про розгляд справи за їх відсутності.

Таким чином, якщо пояснення відповідача необхідні для всебічного та повного розгляду справи суддя визнає його явку обов`язковою та повинен відкласти розгляд справи.

Тому відкладання суддею ОСОБА_6 розгляд адміністративного позову скаржника у зв`язку з неявкою відповідача не може свідчити про наданням переваг у розгляді справи відповідачу та навмисному порушенні строків розгляду справи, а також як стверджує скаржник, не може свідчити у перешкоджанні в доступі до правосуддя, у зв`язку з не розглядом справи лише за участю позивача та свідка.

Разом з тим, у відповідності до п.4 ч.1 ст. 27 КАС України суддя в адміністративному процесі відводиться за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Тобто, скаржник виявивши будь-які сумніви у неупередженості судді під час розгляду його адміністративного позову, міг звернутися до суду із заявою про відвід судді ОСОБА_6 . Однак таких дій ОСОБА_3 здійснено не було.

Посилання скаржника у скарзі на те, що суб`єктивною стороною злочинних дій судді ОСОБА_6 є «прямий умисел, який був спрямований на вчинення всіх протиправних, злочинних дій, необхідних для прийняття судового рішення на користь відповідача, суб`єкта владних повноважень» є риторичними фразами, які не вказують на конкретну подію злочину.

Отже, сам факт скасування судового рішення, без існування інших обставин, що свідчать про винесення суддею завідомо неправосудного рішення, не може бути підставою для внесення відомостей про вчення злочину передбаченого ст. 375 КК України, а тому відмова прокурора Березнівського району ОСОБА_5 є законною, а тому у скаргзі ОСОБА_3 слід відмовити.

На підставі вищевикладеного слідчий суддя, керуючись ст. 214, 303, 306, 307 КПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльність прокурора Березнівського району ОСОБА_5 щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування та зобов`язання внести такі відомості відмовити.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1