НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/258/15-к
Провадження № 1-кп/0182/251/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.10.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі кримінальне провадження №0003402 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта вища, не одруженого, працює водієм ПП «Янов», зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за правовою кваліфікацією ст.286 ч.2 КК України,

з участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника

потерпілої ОСОБА_7 ,

суд -

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2014 року близько 18 години 30 хвилин, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем "КІА-MOHAVE", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 належить його батьку - ОСОБА_8 , рухався по пр.Трубників, в м.Нікополі, Дніпропетровської області, зі сторони вул.Г.Чорнобиля у напрямку вул.Миронова.

Під час руху, в районі зупинки громадського транспорту біля розважального комплексу «Еліт клуб», водій ОСОБА_3 , не діяв таким чином щоб не наражати на безпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінами, маючи об`єктивну можливість виявити малолітнього пішохода, який знаходився у стані активного руху на зупинці громадського транспорту без супроводу дорослих осіб, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, у результаті чого здійснив наїзд передньою правою частиною автомобіля на малолітнього пішохода ОСОБА_9 , 2009 року народження, який перетинаючи проїзну частину з права на ліво вийшов із-за передньої частини припаркованого автобусу на смугу руху, по якій рухався ОСОБА_3 . Водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 1.3: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»

п. 1.5: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»

п.2.3 (б): «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»

п. 12. 3: « У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»

Порушення п.12.3 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньотранспортної пригоди.

Невиконання вищезгаданих пунктів Правил дорожнього руху України призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, у результаті якої малолітньому пішоходові ОСОБА_9 , заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: сумісна тупа травма тіла: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана в лобній області ліворуч, закрита травма черева, розрив селезінки (по даним УЗД від 18.08.2014 року дефект паренхіми, 150мл.мілкодеспесної рідини в порожнині малого тазу; закритий перелом лівої стегневої кістки у середній третині зі зміщенням відламків; численних саден по задній поверхні правого передпліччя у верхній третині, по зовнішній поверхні правого стегна у нижній третині, по зовнішній поверхні правого колінного суглобу, по задньо-зовнішній поверхні правої гомілки від верхньої до середньої третини. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, в момент первинного контактування з автомобілем ОСОБА_9 був повернутий лівою бічною поверхнею тіла до виступаючих частин автомобіля. За своїм характером виявленні у ОСОБА_9 тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

Обвинувачений ОСОБА_3 не визнав свою провину та пояснив, що він керував автомобілем "КІА-MOHAVE", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить його батькові. Рухався зі світлофора що на перехресті вул.Г.Чорнобиля та пр. Трубників в сторону вул. Миронова. З допустимою швидкістю руху, а саме приблизно 40км/год. Попереду автобуса, який знаходився на зупинці громадського транспорту вибіг хлопчик справа наліво. Стверджує, що помітив хлопчика лише в момент удару. До цього він його не бачив. Пояснив, що бачив як один хлопець перед цим переходив дорогу в тому місці, але дорожнього знаку який вказує на наявність пішоходу там не має, дорожня розмітка затерта. Удар відбувся правою передньою частиною автомобіля. Стверджує, що дитину побачив лише тоді, коли порівнявся з автобусом, на пасажирському сидінні була ОСОБА_10 . Він натиснув на гальма і викрутив кермо вліво. Інших транспортних засобів на дорозі не було, окрім припаркованого автобусу. Будь-яких перешкод в русі у нього не було. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди не визнає, оскільки мати сама допустила вихід дитини на проїзну частину без її супроводу. Крім того відстань між його машиною та автобусом становила приблизно 1,5м він просто не встиг викрутити кермо.

Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що 17 серпня 2014 року приблизно в 18.30год. поверталася додому з автостоянки біля «Еліт клубу». З нею було троє дітей, менша донька на руках та син ОСОБА_11 і донька подруги йшли трохи попереду. Їм потрібно було перейти через дорогу. Вона бачила як під`їхав автобус і на зупинці відбувалася висадка посадка пасажирів. Син ОСОБА_11 пішов на пішохідний перехід коли зупинився автобус і там на нього було здійснено наїзд. Дитина підлетіла та впала на дорозі. Хлопчик був непритомний, була велика рана в лобній частині голови. В нього ви розрив селезінки і перелом стегнової кістки. Син перебував у темпі швидкого руху. На її погляд водій автомобіля не зменшував швидкість. Стверджує, що сліди пішохідного переходу видні на початку та в кінці проїзної частини. Просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пояснили, що вони гуляли алеєю зі сторони вул. Миронова в напрямку «Еліт клуба». Почули крик «стой» і побачили як на дорогу вибіг хлопчик. В цей час машина, яка рухалася їм назустріч була поруч з автобусом і рухалася не швидко. При цьому хлопчик біг по відношенню до них під кутом приблизно 45 градусів. Розмітка пішохідного переходу в тому місці затерта. Наїзд відбувся на полосі руху автомобіля. Дитина вдарилась в бік і відлетіла вперед.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що він керував автобусом ПАЗ, який рухався по маршруту № 19 і зупинився на зупинці «Еліт клуб». На той момент дорожньої розмітки пішоходу не було, а також дорожні знаки були встановлені після події цієї ДТП. З автобусу вийшли пасажири. Він стояв приблизно 2-3 хвилини. Коли зупинився, то бачив, як дівчинка та хлопчик бігали біля зупинки. Вирушити він не міг, бо їхала машина під керуванням обвинуваченого. Коли він подивився на дорогу то побачив перед автобусом хлопчика і він викрикнув, але вже нічого не міг зробити. Удар хлопчика відбувся правою стороною автомобіля. На його припущення, ОСОБА_15 побачив хлопчика саме в той момент коли і він його помітив. Вважає, що водій ОСОБА_15 гальмував.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що вона була пасажиром автомобіля "КІА-MOHAVE" і сиділа на передньому пасажирському сидінні. Коли їх автомобіль доїхав до середини автобуса, то вона побачила хлопчика і зрозуміла що вони його зіб`ють і заплющила очі. Будь-яких реплік водію ОСОБА_17 вона не висловлювала. Усе відбулося дуже швидко, за кілька секунд. Стверджує, що перед їх машиною ніхто не переходив дорогу і що відбувалося на зупинці їй не було видно. Лише коли збили хлопчика вона помітила дітей зі сторони зупинки. Стверджує, що відчула гальмування, коли водій повернув ліворуч, вже після наїзду. Після події ДТП вона одразу ж вибігла з машини та побігла в аптеку за ліками, викликала швидку допомогу та разом з мамою хлопчика, на прохання ОСОБА_18 , поїхала з ними до лікарні, де дізналася про стан хлопчика.

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що вона гуляла разом з подругою в районі розважального комплексу «Еліт клуб». На зупинці громадського транспорту стояв автобус. Хлопчик був на пішоході, коли джип не швидко виїхав із-за автобуса, що стояв на зупинці. Вона бачила, як водій джипа нібито зупинився. Був жахливий звук і хлопчик підлетів вверх.

Свідок ОСОБА_20 пояснила, що вона разом з чоловіком і дитиною стали свідками події ДТП. Вона особисто звернула увагу на жінку з дітьми, бо хлопчик був активний грайливий, бігав навколо жінки, а потім побіг через дорогу. Він зупинився перед пішоходом, бо зупинився автобус, а потім побіг далі, бо він просто не бачив автомобіль. Автомобіль збив хлопчика по середині дороги. Хлопчик відлетів вперед приблизно на 20м. автомобіль на її думку їхав зі швидкістю приблизно 40 км/год. Автомобіль зупинився і коли її чоловік підбіг до водія, то він був у шоці. Чула як мама окликала хлопчика, але в неї були зайняті руки пакунками та ще двоє дівчат. Хлопчик розігнався десь за 5 м до бардюрного каменю. Він швидко біг. Під час слідчого експерименту хлопчик приблизно такого ж віку бігав з такою ж швидкістю. Гальмування відчувалося після удару, бо до наїзду водій нічого не встиг.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження, які за клопотанням прокурора та за згодою сторін провадження досліджені під час судового розгляду. Так, згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17.08.2014 року (а.п.4-16 з фототаблицею17,18) був визначений рух автомобіля "КІА-MOHAVE" зі сторони вул..Г.Чорнобиля в сторону вул..Миронова, визначено характер пошкоджень на автомобілі, а саме пошкодження капоту справа та пошкодження переднього бамперу, а також виявлено пляму бурого кольору на проїзній частині При цьому місцем наїзду на пішохода є пішохідний перехід, який не чітко виражений, але має дорожню розмітку на проїзній частині. Відповідно до акту обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги (а.п.54) наявність ямковості відсутня, обмеження руху до 60 км/год, праворуч по ходу руху автомобілів розташована зупинка громадського транспорту, але відповідні дорожні знаки відсутні. Згідно висновку судово-медичної експертизи №4266е від 16.10.2014 року (а.п.115-118) у малолітнього ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла : закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани в лобній області ліворуч; закритої травми черева,розриву селезінки (по даним УЗД від18.08.2014р.дефект паренхіми,150мл мілкодеспесної рідини в порожнині малого таза); закритого перелому лівої стегнової кістки у середній третині зі зміщенням відламків; численних саден по задній поверхні правого передпліччя у верхній третині, по зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу дві ділянки, в поперековій області ліворуч, по зовнішній поверхні правого стегна у нижній третині, по зовнішній поверхні правого колінного суглобу, по задньо-зовнішній поверхні правої гомілки від верхньої до середньої третини. Ушкодження утворилися незадовго до звернення за медичною допомогою у лікувальний заклад і за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати, що в момент первинного контактування з автомобілем який рухався обстежений був повернутий лівою бічною поверхнею тіла до виступаючих частин автомобіля.

Під час слідчого експерименту, проведеного за ухвалою суду, ОСОБА_3 підтвердив вихідні дані, які зазначав у протоколі слідчого експерименту від 28.10.2014 року (а.п.120-127 з фото таблицею), в присутності захисника на місці ДТП, коли було встановлено місце наїзду на пішохода таза допомогою статиста визначено швидкість руху пішоходу та визначено ділянку дороги на якій водій ОСОБА_3 повинен був помітити малолітнього пішохода, який перебував у стадії активного руху, тобто момент виникнення для нього як водія небезпеки у русі. Слідчий експеримент було також проведено з участю свідка ОСОБА_14 (а.п.128-132) . Згідно висновку судової авто технічної експертизи №3950-14 від 21.11.2014 року небезпека для руху виникає в той момент коли водій виявив (або міг реальну, об`єктивну можливість виявити) на проїзній частині чи поблизу неї дитини дошкільного віку, без супроводу дорослих, незалежно від поведінки дитини. В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_3 , з моменту об`єктивної можливості виявити малолітнього пішохода ОСОБА_9 (навіть за межами проїзної частини, який знаходився без супроводу дорослих), мав сприймати ситуацію як небезпеку для руху і діяти у відповідності з вимогами п.12.3 ПДР України. Темп руху малолітнього пішохода на 5 м ділянці шляху визначено під час слідчого експерименту. При посекундному розвиванні від місця наїзду транспортного засобу та статиста з робочого місця автомобіля "КІА-MOHAVE" реєстраційний номер НОМЕР_1 ( при його швидкості 40км/год) статиста не видно через стоячий автобус на 1 та 2 секундах, на 3 та 5 секундах статиста видно з правої від автобусу сторони на правому тротуарі, на 4 секунді статиста слабко видно через дерево, яке росте на правому тротуарі зазначеного напрямку руху. Експертом на підставі зазначених вихідних даних було складено масштабну схему, на якій зафіксовано розташування місця наїзду (3,1м від правої межі проїзної частини пр.Трубників), розташування позицій по відношенню до місця наїзду, при умові переміщення статиста за 1 секунду на відстань 2,5м, а також момент розташування малолітнього пішохода на момент початку руху перед наїздом. Шляхом співставлення величин відстані, на якій розташовувався автомобіль"КІА-MOHAVE" на момент виникнення небезпеки для руху по відношенню до місця наїзду з величиною зупинного шляху автомобіля в умовах місця події, водій ОСОБА_3 мав технічну можливість шляхом своєчасного реагування на небезпеку для руху та застосування гальмування здійснити зупинку до місця наїзду і , таким чином, запобігти наїзду на малолітнього пішохода ОСОБА_9 . Наїзд на пішохода ОСОБА_9 відбувся без гальмування, що дає підстави дійти висновку про невідповідність дій водія ОСОБА_3 вимогам п.12.3ПДР України, які з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з ДТП.(а.п.167-175).

Висновки зазначеної експертизи в судовому засіданні підтвердив експерт ОСОБА_21 , який також пояснив, що під час слідчого експерименту було взято найменшу та найбільшу швидкість переміщення хлопчика на конкретних ділянках руху. Були визначені середні показники. Часом виникнення небезпеки у русі для водія автомобіля визначався момент коли він міг об`єктивно виявити хлопчика, а це саме на 5 ділянці руху. При цьому водій ОСОБА_15 мав технічну можливість виявити небезпеку у русі., оскільки дитина біля проїзної частини це вже небезпека у русі.
За таких обставин у суду немає сумнівів, що саме недотримання вимог п.12.3 ПДР України водієм ОСОБА_3 перебуває у причинному зв`язку з настанням події ДТП.
Оцінюючи зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного правопорушення доведена, саме за правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому.

Призначаючи покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, враховує його наслідки, а саме завдання тяжких тілесних ушкоджень малолітньому пішоходу ОСОБА_9 , 2009 року народження, а також враховує ту обставину, що правопорушення вчинене ОСОБА_3 з необережності. Він вперше притягається до відповідальності, керував транспортним засобом у тверезому стані, що зазначено у висновку №430 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.п.22), позитивно характеризується за місцем постійного проживання, роботи, одразу ж після здійснення наїзду зупинив транспортний засіб, пасажир його автомобіля ОСОБА_22 надавала першу медичну допомогу, супроводжувала потерпілого до лікарні. Тому, навіть враховуючи думку потерпілої та її представника, суд вважає, що достатнім для його виправлення буде покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст.75,76 КК України. Обставин, що обтяжують вину обвинуваченого судом не встановлено. Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. До того ж, відповідно до п.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберіганні або утримання якого створює підвищену небезпеку. А також, відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вина ОСОБА_3 встановлена у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України. З урахуванням обставин ДТП, поведінки самої потерпілої, яка допустила, що малолітній пішохід вийшов на проїзну частину дороги, тієї обставини, що грубих порушень ПДР України водієм ОСОБА_3 не допущено, але тяжких тілесних ушкоджень зазнала малолітня дитина, яка тривалий час була позбавлена активного руху та можливості вести звичний спосіб життя, займатися спортом, відвідувати дитячий садок, суд вважає, що сумою яка буде відповідати душевним та фізичним стражданням, які зазнала потерпіла мати малолітнього ОСОБА_9 - ОСОБА_6 , є сума у розмірі 50 тис. гривень, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 . Крім того, потерпілою ОСОБА_6 заявлені позовні вимоги до страхової компанії «Уніка» відповідно до страхового полісу № АС/3657915 (а.п.21) про відшкодування витрат на лікування малолітнього ОСОБА_9 в розмірі 10538,68 грн, витрат на пальне в розмірі 4049,53 грн. та 2250 грн. як компенсацію моральної шкоди. Страхова кампанія, будучи повідомленою про час та місце розгляду провадження в судове засідання свого представника не направила, заперечень та пояснень по суті заявлених позовних вимог не надала. Відповідно ст.22 п22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. П.23.1.ст.23 цього ж Закону визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до п.24.1.ст.24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. При цьому, зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Витрати на пальне не передбачені відшкодуванню. В цій частині позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити. Крім того, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Тому, позовні вимоги заявлені потерпілою в частині відшкодування моральної шкоди до страхової компанії підлягають частковому задоволенню. Позовні вимоги, заявлені потерпілою до ОСОБА_3 в частині відшкодування витрат на оплату судових витрат- правової допомоги адвоката у сумі 10 тис. гривень є безпідставними, які не доведені відповідними документами, тому задоволені не можуть бути. Крім того, відповідно до вимог ст. 124 ч.2 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Враховуючи те, що обвинувачений одержав у передбачений законом спосіб, право керування транспортним засобом, але керування транспортним засобом є джерелом його постійного доходу, з урахуванням наслідків правопорушення, вчиненого ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне застосовувати стосовно нього додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на мінімальний строк.

Керуючись ст.ст.124,370,371,374,376 КПК України, ст.ст.1166, 1167,1187ЦК України, суд,-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років, з позбавлення права керування транспортним засобом строком на один рік.

Відповідно до ст.ст.75, п.2,3 ст.76 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. А саме: не буде виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлятиме кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи.

Запобіжний захід обраний стосовно ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту був продовжений судом на строк до 17 квітня 2015 року, тобто строк його дії минув. Строк дії заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді обмеження спеціального права - права керування ОСОБА_3 транспортними засобами минув та продовжений або знову обраний не був.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути на її користь зі страхової компаніі ПрАТ СК «Уніка» витрати на лікування малолітнього ОСОБА_9 у сумі 10538,68 гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 527 гривень.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 тис. гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у сумі 1968 гривень (а.п.166).

Речові докази: автомобіль "КІА-MOHAVE", реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити в користуванні власника - ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів, з моменту його проголошення шляхом подачі апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий :