Носівський районний суд Чернігівської області
П О С Т А Н О В А

Іменем України

м. Носівка 10 серпня 2010 р.

Носівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Недолуги Д.С.,

з участю прокурора помічника прокурора Носівського району Єременка Р.А.

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_1,

представника потерпілої ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_1 на постанову про порушення кримінальної справи,

В С Т А Н О В И В :

03 серпня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ Носівського РВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_3 про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, мотивуючи її тим, що постанова винесена незаконно, з порушенням норм діючого кримінально-процесуального законодавства, за відсутності достатніх даних, які б вказували на наявність ознак злочину. Однак обвинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України предявлено ОСОБА_4. В оскаржуваній постанові міститься посилання на висновок комісійної судово-медичної експертизи, згідно якого тілесні ушкодження потерпілого віднесені до категорії середнього ступеня тяжкості. В самому висновку комісійної судово-медичної експертизи в категоричній формі вказано, що на рентгенограмі правої половини грудної клітки № 4583 від 02 грудня 2008 року порушення цілості кісткової частини ребер не виявлено. У матеріалах кримінальної справи маються висновки судово-медичних експертиз, кожний з яких суперечить один одному, мають неузгодженості, висновки побудовані на припущеннях.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 вимоги викладені в скарзі, підтримав, просив скаргу задовольнити, постанову про порушення кримінальної справи відносно особи скасувати, пояснив, що постанова винесена при відсутності достатніх даних, які б вказували на наявність ознак злочину. По справі проведено одне дослідження та чотири експертизи. В двох останніх експертизах містяться висновки про те, що на рентгенограмах № 4583 від 02 грудня 2008 р. та № 4587 від 03 грудня 2008 р. порушення цілості кісткової частини ребер не виявлено. Експерти не зазначили, де ж саме має місце перелом ребра: по середньо-ключичній, по передній пахвинній, по середній пахвинній, по задній пахвинній, по лопаточній, по паравертебральній ділянці.

В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_2 пояснила, що її батьку в грудні 2008 р. двічі робили рентген. Знімки вона зберігає дома. Для всіх експертів вона надавала знімки. Вона не може пояснити чому в висновках експертизи не виявлено порушення цілості на рентгенограмах. Вона допускає, що рентгенограми, які тепер вона зберігає у себе, не належать її батьку.

В судовому засіданні представник прокуратури Носівського району ОСОБА_5 вважав, що був привід та підстави для порушення кримінальної справи. Просив відмовити в задоволенні скарги.

Суд, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінальної справи, вислухавши думку захисника обвинуваченої, думку представника прокуратури та представника потерпілого, приходить до наступного.

01 грудня 2008 року ОСОБА_2 звернулася до Носівського РВ УМВС України в Чернігівській області з заявою про прийняття мір відносно дочки ОСОБА_6 та іншої жінки, які близько 10 години 01 грудня 2008 року прийшли до її (ОСОБА_2І.) батька ОСОБА_7 та побили його.

16 березня 2009 року прокурор Носівського району Герасименко О.Б. скасував постанову про відмову в порушенні кримінальної справи та порушив кримінальну справу за ч. 1 ст. 122 КК України по факту спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_7

Відповідно до ст. ст. 94, 97, 98 КПК України за наявності необхідних законних приводів та підстав, що свідчать про вчинення злочину, порушується кримінальна справа.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 94 КПК України встановлено приводи до порушення кримінальної справи, якими є: заяви або повідомлення підприємств, установ, організацій, посадових осіб, представників влади, громадськості або окремих громадян; повідомлення представників влади, громадськості або окремих громадян, які затримали підозрювану особу на місці вчинення злочину або з поличним; явка з повинною; повідомлення, опубліковані в пресі; безпосереднє виявлення органом дізнання, слідчим, прокурором або судом ознак злочину, та кримінальну справу може бути порушено тільки в тих випадках, коли є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину.

На підставі ч. 4 ст. 97 КПК України зазначено, що коли необхідно перевірити заяву або повідомлення про злочин до порушення справи, така перевірка здійснюється прокурором, слідчим або органом дізнання в строк не більше десяти днів шляхом відібрання пояснень від окремих громадян чи посадових осіб або витребування необхідних документів.

Статтею 98 ч. 1 та 2 КПК України встановлено, що при наявності приводів і підстав, зазначених у статті 94 КПК України, прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані винести постанову про порушення кримінальної справи, вказавши приводи і підстави до порушення справи, статтю кримінального закону, за ознаками якої порушується справа, а також дальше її спрямування, та якщо на момент порушення кримінальної справи встановлено особу, яка вчинила злочин, кримінальну справу повинно бути порушено щодо цієї особи.

Встановлення фактичних обставин справи, що підлягають доказуванню в кримінальній справі, не може ґрунтуватися на переконаннях особи, що проводить дізнання чи досудове слідство, не підтверджених матеріалами справи, а докази, що містять лише припущення, не перевірені та не підтверджені будь-якими іншими матеріалами справи, на підставі ст.ст. 65, 69 КПК України не можуть вважатися придатними для встановлення фактичних обставин подій, наявності чи відсутності в діях особи складу злочину.

В постанові про порушення кримінальної справи відносно особи від 02 серпня 2010 р. вказано, що підставами для порушення кримінальної справи є висновки судово-медичних експертиз, висновки комісійної судово-медичної експертизи, висновки додаткової комісійної судово-медичної експертизи.

Слідчий СВ Носівського РВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_3 направив до суду матеріали, на підставі яких було прийнято рішення про порушення кримінальної справи щодо особи.

З матеріалів справи видно, що у висновку експертизи від 18 червня 2010 р. зазначено, що на рентгенограмах № 4583 від 02 грудня 2008 р. та № 4587 від 03 грудня 2008 р. порушення цілості кісткової частини ребер не виявлено.

З пояснень представника потерпілої вбачається, що рентгенограми, які вона зберігає вдома, можливо не належать її батьку.

Встановлені обставини дають суду підстави зробити висновок проте, що станом на 02 серпня 2010 р. у слідчого Коврижка В.В., який порушив кримінальну справу, не було достатньо даних, що вказують на наявність ознак злочину.

Згідно ч. 1 ст. 122 КК України передбачено відповідальність за умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Субєктивна сторона злочину характеризується прямим або непрямим умислом. Умисел має неконкретизований характер. Мотив цього діяння не має значення для його кваліфікації.

Прокурором при винесенні постанови про порушення кримінальної справи по факту та слідчим при винесенні постанови про порушення кримінальної справи щодо особи не встановлено її умисел, мотив та мету діяння.

Суд вважає, що висновок про наявність достатніх підстав для порушення кримінальної справи не може ґрунтуватися на припущеннях та не перевірених даних.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, встановлені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що постанова прокурора про порушення кримінальної справи по факту та постанова слідчого про порушення кримінальної справи відносно особи містять лише їх власну оцінку окремих матеріалів справи та припущення в частині ознак складу злочину, що суперечить вимогам ст. ст. 22, 65, 67, 94, 97, 98 КПК України.

На підставі викладеного, суд вважає, що скарга адвоката ОСОБА_1 на постанову слідчого СВ Носівського РВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_3 від 02 серпня 2010 року про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Керуючись ст. ст. 94, 236, 236-7, 236-8 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу захисника ОСОБА_1 на постанову слідчого СВ Носівського РВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_3 від 02 серпня 2010 року про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, задовольнити.

Постанову слідчого СВ Носівського РВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_3 від 02 серпня 2010 року про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, скасувати.

На постанову може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області протягом семи діб.

Суддя: О.В.Киреєв