Дата документу Справа № 317/1805/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/145/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.185ч.2 КК УкраїниСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2016 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 та процесуального прокурора ОСОБА_9 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 15 жовтня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що 01 травня 2015 року приблизно о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , розуміючи, що за його діями не спостерігають сторонні особи, таємно викрав ноутбук «ACER V 5 551 G» у корпусі сріблястого кольору вартістю 3008,33 грн., завдавши, тим самим, потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Йому призначено покарання у виді двох років обмеження волі. На підставі ч.4 ст.70 КК шляхом часткового складання покарання за сукупністю злочинів, призначених даним вироком та вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 01.07.2015 року, остаточно визначено покарання у виді 2 років 1 місяця обмеження волі.

Вирішено питання про цивільний позов, початок строку відбування покарання та міру запобіжного заходу.

Прокурори, не оспорюючи обставин справи і кваліфікацію дій обвинуваченого, вважали, що суд припустився помилки при вирішенні питання щодо остаточного розміру покарання і способу його відбування. А тому заступник прокурора Запорізької області просив суд скасувати вирок в частині призначеного покарання. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 КК покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ч.4 ст.70 КК вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 01.07.2015 року, яким ОСОБА_7 було засуджено до 2 років обмеження волі і на підставі ст. 75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням на 1 рік, виконувати самостійно. Процесуальний прокурор вимагав не скасувати, а змінити вирок суду, посилаючись на ті ж обставини, при цьому просив суд виключити з вироку посилання про застосування ч.4 ст.70 КК при призначенні покарання.

Апеляційна скарга заступника прокурора Запорізької області підлягає частковому, а апеляційна скарга процесуального прокурора повному задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Висновки районного суду про наявність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаними у вироку фактичними обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка, та які не оскаржуються в апеляційній скарзі.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» в разі, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складенні призначених покарань, не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 01.07.2015 року ОСОБА_7 було засуджено до 2 років обмеження волі і на підставі ст. 75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням на 1 рік. Однак до постановлення цього вироку ОСОБА_7 вчинив інше кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК, за яке його засуджено за вироком у даному провадженні, з призначенням покарання у виді обмеження волі, що належить відбувати реально.

За таких обставин застосування ч.4 ст.70 КК є неприпустимим, а вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 01.07.2015 року та вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 15 жовтня 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає самостійному виконанню.

З урахуванням наведеного, рішення районного суду про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК підлягає виключенню з вироку, а тому доводи процесуального прокурора про безпідставне застосування ч.4 ст.70 КК при призначенні остаточного покарання судова колегія вважає обґрунтованими. З цих же підстав судова колегія не знаходить підстав для задоволення вимоги заступника прокурора Запорізької області про скасування вироку суду, т.я. передбачені для цього частиною першою ст.420 КПК підстави відсутні. Тому вирок підлягає лише зміні. Адже становище обвинуваченого за такої зміни вироку не погіршується. За відсутності погіршення становища обвинуваченого новий вирок з огляду на положення ст.420 КПК судом апеляційної інстанції не ухвалюється.

Крім того, судова колегія звертає свою увагу, що суд першої інстанції визначив початком строку відбування покарання ОСОБА_7 дату його затримання, т.т 15.07.2015 року, з якого він по теперішній час тримається під вартою. В зв`язку з чим, з огляду на положення ч.5 ст.72 КК ОСОБА_7 даний строк підлягає зарахуванню в час відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за чотири дні обмеження волі.

Судова колегія також звертає свою увагу й на те, що вступна частина оскаржуваного вироку містить у собі хибне посилання на те, що вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 01.07.2015 року ОСОБА_7 було засуджено до позбавлення волі замість обмеження. Дана помилка підлягає виправленню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 прокурора задовольнити частково.

Апеляційну скаргу процесуального прокурора ОСОБА_9 задовольнити повністю.

Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 15 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання змінити.

Виключити з вироку рішення суду про призначення на підставі ч.4 ст.70 КК України обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяця.

Вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 01.07.2015 року щодо ОСОБА_7 виконувати самостійно.

Виключити із вступної частини вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 15 жовтня 2015 року вказівку про те, що ОСОБА_7 засуджувався вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 01.07.2015 року до позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

У відповідності до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 15.07.2015 року до 13.01.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за чотири дні обмеження волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому повного тексту даної ухвали суду.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4