14 січня 2016 року
Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю прокурора Підволочиського відділу Кременецької місцевої прокуратури ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 звинувачується у тому, що 15.11.2015р. біля 21-15год. поблизу житлового будинку гр.-на ОСОБА_3 у с.Кам`янки Підволочиського району Тернопільської області умисно наніс ОСОБА_3 кулаками обох рук кілька ударів по тулубу, від яких той упав на землю. Після того, продовжуючи свої дії, ОСОБА_6 умисно наніс ОСОБА_3 кілька ударів кулаками обох рук по тулубу, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді вогнищного зсаднення в поперековій ділянці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Вказаний обвинувальний акт надійшов до суду з угодою про примирення, укладеною між потерпілим та підозрюваним 22.12.2015 року, згідно якої підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного діяння і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри під час судового розгляду; потерпілий ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 , не оспорюючи жодної обставини кримінального правопорушення, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_4 , розуміючи наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, розуміючи характер обвинувачення, а також вид покарання і інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого, погодились на призначення покарання ОСОБА_4 виді 120-ти годин громадських робіт.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винність в інкримінованому йому правопорушенні визнав повністю, підтримав угоду про примирення з потерпілим і просить її затвердити. При цьому підтвердив, що укладення угоди є цілком добровільним, він цілком розуміє права, передбаченні п.1 ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде відбувати по місцю свого фактичного проживання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Потерпілий ОСОБА_3 підтримав угоду про примирення з обвинуваченим ОСОБА_4 , просить суд її затвердити та підтвердив, що укладення угоди з його сторони є цілком добровільним і він цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України.
Прокурор підтримала угоду та просила її затвердити.
Вислухавши прокурора, потерпілого, обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що угода про примирення підлягає затвердженню з наступних підстав.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 і ч.3 ст. 469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як випливає з наданих матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1ст. 125 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Потерпілий також розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Суд дійшов переконання, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд, враховує, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.
Таким чином в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 це умисне заподіяння потерпілому ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень, мало місце. Зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 винен у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення.
При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який являється особою молодого віку, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнав його щире каяття, а також на те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання. Також при призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, , яке відповідає санкції ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді громадських робіт
Згідно ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання у вигляді громадських робіт. Міра покарання є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого і відповідає загальним засадам призначеного покарання.
Цивільний позов, речові докази та судові витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375, 474, 475 КПК України, суд,
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому узгоджене між сторонами угоди про примирення покарання у виді ста двадцяти годин громадських робіт по місцю його проживання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені у ч.1 ст. 473 КПК України.
Головуюча суддя - підпис
З оригіналом згідно:
Головуюча суддя ОСОБА_1