ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні у суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 02 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_4 ,

встановив:

Указаним вироком місцевого суду, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 02 жовтня 2015 року, визнано винуватим та засуджено
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Ворокомле Камінь-Каширського району Волинської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- за ч. 1 ст. 368 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки з позбавленням права приймати складання іспитів і заліків у студентів вищих учбових закладів та бути науковим керівником при написанні студентами вищих учбових закладів дипломних робіт строком на 2 роки, та спеціальною конфіскацією в дохід держави коштів, отриманих внаслідок вчинених злочинів;
- за ч. 3 ст. 368 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права приймати складання іспитів і заліків у студентів вищих учбових закладів та бути науковим керівником при написанні студентами вищих учбових закладів дипломних робіт строком на 3 роки, спеціальною конфіскацією в дохід держави коштів, отриманих внаслідок вчиненого злочину та конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 6 місяців з позбавленням права приймати складання іспитів і заліків у студентів вищих учбових закладів та бути науковим керівником при написанні студентами вищих учбових закладів дипломних робіт строком на 3 роки, спеціальною конфіскацією в дохід держави коштів, отриманих внаслідок вчинених злочинів та конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Вирішено питання про долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за те, що він, відповідно до наказу ректора Волинського національного університету імені Лесі Українки № 24-К/В від 09.02.2011 року обіймаючи посаду доцента кафедри кримінального права та процесу Східноєвропейського національного університету імені Лесі Українки, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків, будучи службовою особою, в аудиторіях вказаного навчального закладу, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, з використанням свого службового становища щодо проведення контролю знань і прийомів заліків одержав від студентів неправомірну вигоду за позитивне складання заліку з предмету «Кримінальне право України»: 16.12.2014 року від ОСОБА_5 в сумі 200 грн; цього ж дня повторно від кожного окремо від ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у сумі по 200 грн; від ОСОБА_9 в сумі 100 грн; 18.12.2014 року від ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 по 200 грн від кожного окремо, а також цього ж дня від ОСОБА_14 , ОСОБА_15 окремо по 150 грн; від ОСОБА_16 , від ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 по 100 грн; 20.12.2014 року від ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 по 200 грн від кожного; від ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 окремо по 150 грн; від ОСОБА_33 та ОСОБА_34 по 100 грн. Після отримання неправомірної вигоди ОСОБА_4 виставив в «Індивідуальний навчальний план студента» від 60 до 75 балів і відповідні оцінки.
Крім того, 18.12.2014 року ОСОБА_4 діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, з використанням свого службового становища щодо проведення контролю знань, прийому дипломних робіт у студентів і керівництва дипломними проектами останніх одержав від студента ОСОБА_35 неправомірну вигоду в сумі 1700 грн за позитивний захист останнім в майбутньому дипломної роботи з предмету «Кримінальне право України.

У касаційній скарзі прокурор посилається на незаконність ухвали суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_4 та порушує питання про її скасування у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчинених злочинів та даним про особу ОСОБА_4 внаслідок м`якості з призначенням нового розгляду провадження в суді апеляційної інстанції. На обґрунтування своїх вимог, зазначає про те, що апеляційний суд не перевірив ті доводи прокурора, в яких порушувалося питання про неврахування місцевим судом при призначенні покарання засудженому кількості вчинених ОСОБА_4 епізодів злочинної діяльності, тяжкості злочинів, за які останній був засуджений. Посилається на те, що апеляційний суд не звернув уваги на те, що суд при призначенні ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 69 КК України безпідставно врахував як пом`якшуючі покарання обставини: наявність у ОСОБА_4 ряду державних нагород та відзнак, а також його поганий стан здоров`я.

Перевіривши касаційну скаргу, долучені копії судових рішень, колегія суддів вважає, що немає підстав для відкриття провадження з мотивів, наведених у касаційній скарзі.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Із наданих копій судових рішень убачається, що судом при призначенні ОСОБА_4 покарання вищевказані вимоги кримінального закону дотримано.
Зокрема, суд урахував ступінь тяжкості, кількість та характер вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу засудженого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризувався за місцем роботи, пом`якшуючі покарання обставини, якими суд визнав те, що ОСОБА_4 є особою пенсійного віку, інвалідом 2-ї групи, має поганий стан здоров`я, за час своєї трудової діяльності отримав ряд державних нагород і подяк. Обтяжуючих покарання обставин судом встановлено не було.
Одночасно, із ухвали видно, що суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, аналогічні доводам касаційної скарги, дійшов правильного висновку про достатнє обґрунтування вироку суду в частині призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 368 КК України із застосуванням ст. 69 КК України та за ч. 1 ст. 368 КК України в межах санкції цієї статті.
При цьому, як убачається з ухвали, судом апеляційної інстанції було зазначено про те, що та обставина, що ОСОБА_4 має ряд державних нагород та відзнак об`єктивно підтверджується приєднаними до матеріалів провадження ксерокопіями виданих на прізвище ОСОБА_4 державних нагород та відзнак (т. 6 а.п. 42-58). Наявність у нього захворювань об`єктивно підтверджується приєднаними до матеріалів провадження виписками з його історії хвороби (т. 6 а.п. 31-40).
Колегія суддів погоджується з висновком суду про правильне врахування цих обставин, як таких, що пом`якшують покарання, а у касаційній скарзі не наведено обґрунтованих доводів, які б спростовували цей висновок.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є мотивованою, оскільки містить обґрунтовані відповіді на доводи апеляцій учасників процесу та підстави, з яких апеляційні скарги визнані безпідставними.

На думку колегії суддів, обране судом ОСОБА_4 покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним, так і іншими особами.

У касаційній скарзі прокурор не вказав на такі порушення, допущені судом апеляційної інстанції, які б були безумовною підставою для скасування ухвали Апеляційного суду Волинської області від 02 жовтня 2015 року, постановлену щодо ОСОБА_4 .

З огляду на вищевикладене, з мотивів, наведених у касаційній скарзі, наданих копій судових рішень убачається, що підстави для її задоволення відсутні, а тому у відкритті провадження слід відмовити.

Виходячи з викладеного, керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України,

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні у суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 02 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3