Справа № 734/2552/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/116/2016
Категорія - ч. 4 ст. 407 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 січня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю сторін кримінального провадження:

обвинуваченого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000093,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нижній Бурлук Шевченківського району Харківської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, курсанта 7-ї навчальної механізованої батареї, військової частини польова пошта НОМЕР_1 , з військовим званням «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військова частина польова пошта НОМЕР_1 , який 08 травня 2015 року був засуджений Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 407, ст. 69 КК України до покарання у виді арешту на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 2 місяці,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст.ст. 69, 62 КК України до покарання у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком 10 місяців.

Згідно ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком повністю приєднане невідбуте покарання за вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 травня 2015 року і за сукупністю вироків остаточно призначене покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 12 місяців.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 залишено тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Строк відбуття покарання обчислюється з 06 липня 2015 року, з часу фактичного затримання.

Як встановив суд, ОСОБА_6 , під час військової служби за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , 01 червня 2015 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, на порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, умисно, з метою ухилення від військової служби, не одержавши дозволу відповідного начальника, самовільно залишив військову частину та проводив час на власний розсуд до затримання військовослужбовцями Військової служби правопорядку 06 липня 2015 року та був доставлений 07 липня 2015 року у військову прокуратуру Деснянського гарнізону.

Під час незаконного перебування за межами військової частини солдат ОСОБА_6 до органів місцевої влади і військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини в умовах особливого періоду.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просив вирок суду скасувати через суворість покарання та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що працівники військової прокуратури Деснянського гарнізону умовили його відмовитися від адвоката ОСОБА_8 , призначеного через центр вторинної правової допомоги, не повідомивши останнього про день і час підготовчого судового засідання та судового розгляду. Будучи юридично необізнаним, він не зміг самостійно захистити свої права і йому призначене занадто суворе покарання.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений змінив вимоги апеляційної скарги, просив про пом`якшення покарання, зазначаючи, що відмова від захисника носила добровільний характер, ще до направлення справи до суду, він повністю усвідомив свою провину та бажає довести своє виправлення шляхом продовження військової служби.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який просив не відкладати апеляційний розгляд, розглянути кримінальне провадження по суті його фактичних вимог та пом`якшити покарання, прокурора, який не заперечував проти задоволення змінених апеляційних вимог та просив застосувати положення кримінального закону, за якими обвинувачений вже відбув покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 як солдата військової служби по контракту в самовільному залишенні військової частини в умовах особливого періоду, відповідають фактичним обставинам справи та доказам, з якими погодилися сторони у кримінальному провадженні, розгляд справи в суді першої інстанції відбувався за правилами ч.3 ст. 349 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції в повній мірі врахував суспільну небезпечність вчиненого злочину, навмисну форму вини, а також визнання провини, сприяння розкриттю злочину і призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, у зв`язку із змінами, внесеними Законом України від 26 листопада 2015 року № 838-УІІІ, до ч. 5 ст. 72 КК України про зарахування терміну попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання з розрахунку одному дню попереднього увязнення відповідають два дні позбавлення волі, обвинувачений ОСОБА_6 , який утримується під вартою з 06 липня 2015 року, фактично відбув покарання станом на 05 січня 2016 року, повністю.

Відповідно до підпункту „а пункту 1 частини 1 ст. 72 КК України, одному дню позбавлення волі відповідає один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

У разі призначення судом іншого покарання ніж позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення переводиться у строк позбавлення волі відповідно до співвідношення, визначеного ч. 1 ст. 72 КК України.

Ухвалою слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 07 липня 2015 року підозрюваному ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід у виді взяття під варту, строк якого обчислювався з часу фактичного затримання, з 20 години 55 хвилин 06 липня 2015 року.

На день апеляційного розгляду, на 18 січня 2016 року, ОСОБА_6 перебуває під вартою більше 6 місяців, що згідно положень ст. 72 КК України відповідає 12 місяцям тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців і свідчить про повне відбуття ним покарання.

Таким чином, коли покарання повністю відбуте, відсутні правові підстави для зміни вироку за суворістю призначеного покарання, засуджений підлягає негайному звільненню з-під варти, по відбуттю строку покарання.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 409, 412, 532КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Змінену апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

У порядку ч.2 ст. 404 КПК України, засудженому ОСОБА_6 , на підставі положень ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати час його попереднього ув"язнення з 06 липня 2015 року по день апеляційного розгляду, з розрахунку одному дню перебування під вартою відповідають два дні тримання в дисциплінарному батальйоні та вважати призначене покарання за вироком суду відбутим повністю.

Засудженому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді взяття під варту скасувати, звільнити його з-під варти негайно.

Ухвала набуває законної сили негайно і може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

СУДДІ: