Луцький міськрайонний суд Волинської області
Провадження 1-п/0308/526/2012
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 02 жовтня 2012 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Калькової О.А.,

за участю секретаря Сидорук Л.В.,

прокурора Ващук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу з постановою про закриття кримінальної справи у звязку із закінченням строків давності, -

В С Т А Н О В И В :

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 05 липня 1993 року, приблизно о 23 годині в барі «Джесіка», що розташований по вул. Лесі Українки в місті Луцьку за попереднім зговором з ОСОБА_2 шляхом погроз та насильства вимагали у гр. ОСОБА_3 500 (пятсот) доларів США. Так, ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 зайшли в бар «Джесіка» де в той час за одним із столиків сидів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5. З метою усунути небажаних свідків їхньої розмови з ОСОБА_3, ОСОБА_2 наказав всім присутнім покинути приміщення бару, а ОСОБА_3 залишитися. Коли відвідувачі покинули приміщення бару, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовились це зробити то ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сіли до них за столик і ОСОБА_2 повторно наказав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити їх наодинці з ОСОБА_3 сказавши, що у них свої справи і їм потрібно розібратись. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вийшли і чекали ОСОБА_3 на вулиці. Приблизно через 40 хвилин коли ОСОБА_1 та ОСОБА_2, вийшли з бару «Джесіка» то зразу за ним зявився ОСОБА_3, одяг у нього був пошкоджений та закривавлений, а на обличчі було видно сліди побоїв та опік шкіри, він заявив, що ОСОБА_1 вимагав у нього 500 доларів США, погрожував вбивством, демонструючи ломик, та призначивши йому зустріч на наступний день.

Крім того, 30 жовтня 1993 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин біля кафе «Словянське», що на Київському майдані в місті Луцьку, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння вчинили злісне хуліганство. Так, до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, яка знаходилась в той час біля кафе «Словянське», підїхали на автомобілі «Мерседес». ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які відкликали в сторону ОСОБА_3 і через деякий в ході розмови між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виник конфлікт, в процесі якого ОСОБА_2 безпричинно вдарив ОСОБА_3 кулаком по обличчю, від чого останній впав на асфальт. Тоді ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 стали наносити лежачому ОСОБА_3 численні удари ногами по всьому тілу в голову, в живіт, в пах, по тулубу. На крик обурення громадян і зауваження припинити побиття ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не реагували та відверто їх ігнорували. При спробах ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 захистити ОСОБА_3 та втихомирити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 останні на них не зважали, відштовхували їх, і продовжували наносити удари ногами по всьому тілу ОСОБА_3, а ОСОБА_2, крім того, умисно розірвав на ОСОБА_3 штани і труси. Коли ОСОБА_10, ОСОБА_6 та нефьодов С.Є. намагалися відтягнути ОСОБА_2 і ОСОБА_1 від ОСОБА_3 то ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинили їм фізичний опір, а ОСОБА_2 при цьому вдарив ОСОБА_9 та ОСОБА_6 кулаком по обличчю.

Після цього ОСОБА_1 та ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, шляхом психічного та фізичного насильства в автомобілі ОСОБА_7 ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1, затримали ОСОБА_3 проти його волі. Так спочатку ОСОБА_2 витіснив із вказаного автомобіля ОСОБА_11, який сидів на передньому сидінні, а ОСОБА_1 сів на заднє сидіння, де знаходився побитий ними ОСОБА_3. потім ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наказали ОСОБА_7 завести двигун і рухатись. Не бажаючи їхати з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_3 зробив спробу вийти із автомобіля через праві задні двері, однак ОСОБА_1 затримав його і штовхнув назад в глибину салону автомобіля. Під час руху в даному автомобілі по вул. Дубнівській ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також не давали ОСОБА_3 покинути автомобіль, супроводжуючи свої неправомірні дії психічним та фізичним насильством над ОСОБА_3. так, ОСОБА_2 повернувшись із переднього сидіння до ОСОБА_3 зробив останньому захват двома руками за голову і притиснув до спинки переднього сидіння, а ОСОБА_1 при цьому наніс останньому удар рукою по тулубу. Намагаючи звільнитись ОСОБА_3 розбив в задніх лівих дверях автомобіля скло після цього, ОСОБА_2 взав біля переднього сидіння напівповну скляну пляшку ємкістю 0,7 літра і вдарив нею ОСОБА_3 по голові, в результаті чого пляшка розбилась. Коли ОСОБА_3 перестав чинити активний опір, то ОСОБА_1 захватив руку ОСОБА_3 і почав викручувати останньому пальці, завдаючи фізичних страждань.

Крім спричинення ОСОБА_1 фізичних страждань ОСОБА_3, при незаконному позбавленні волі, він також наніс йому удари та побої.

Крім того, 30.10.1993 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин в м. Луцьку ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, посадив насильно ОСОБА_3 автомобіль ВАЗ-2106, д.н.з. Е07-13ВН, де погрожував йому вбивством та побив його, а потім вивіз ОСОБА_3 у невідомому напрямку, після чого останній пропав безвісти.

Крім того, 08.08.1993 року приблизно о 2 годині ночі в нічному барі, який, розташований в м. Ківерці, ОСОБА_1, безпричинно, із хуліганський спонукань, став бити ОСОБА_12 і душити його за шию, після чого витягнувши пістолет став стріляти по ньому, в результаті чого причинив йому тілесні ушкодження у вигляді вогнепального кульового поранення лівої ноги, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, потягнувши за собою короткочасний розлад здоровя, а також в ході стрільби поранив ОСОБА_13, причинивши йому тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення обох ніг, які відносяться до тілесних пошкоджень середньої важкості.

По даному факту прокуратурою Волинської області 27.12.1993 року було порушено кримінальну справу №28-098-93 за ознаками злочинів, передбачених ст.94 КК України ( в ред. 1960 р.), яка в процесі досудового слідства була зупинена за п.1 ст. 206 КПК України, у звязку із невстановленням місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_1.

Злочини, передбачені ст.94, ч.1 ст.107, ч.2 ст.123, ч.2 ст.144, ч.2 ст.206, ч.3 ст.206 КК України (1960 року), є особливо тяжкими злочинами.

У відповідності до ч.1 п.5 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину тяжкого особливо тяжкого минуло пятнадцять років.

Заслухавши думку прокурора, яка вважає за необхідне провадження в даній кримінальній справі закрити у звязку із закінченням строків давності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, про можливість закриття провадження в даній справі у звязку із закінченням строків давності.

Враховуючи те, що вчинені злочини, передбачені ст.94, ч.1 ст.107, ч.2 ст.123, ч.2 ст.144, ч.2 ст.206, ч.3 ст.206 КК України (1960 року), відноситься до тяжких та особливо тяжких злочинів, з дня їх вчинення минуло більше 15 років, місце перебування особи, яка вчинила злочин не встановлено, суд приходить до висновку, що провадження в даній кримінальній справі слід закрити у звязку із закінченням строків давності.

Керуючись ст.49 КК України, ст.ст. 7-1, 11-1 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Кримінальну справу № 50-044-97 порушену за ознаками злочинів, передбачених ст.94, ч.1 ст.107, ч.2 ст.123, ч.2 ст.144, ч.2 ст.206, ч.3 ст.206 КК України (1960 року), закрити у звязку із закінченням строків давності.

На постанову може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області протягом семи діб з дня її винесення.

ГОЛОВУЮЧА