АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2137/15 Справа № 195/691/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

08 грудня 2015 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження №0000161 за апеляційною скаргою заступника прокурора Томаківського району Дніпропетровської області на вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в с. Біленьке Запорізького району Запорізької області, має середню освіту, одруженого, який не працює, має на утриманні малолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-12 жовтня 2011 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст. 307 ч. 2, ст. 309 ч. 2, ст.70 ч.1 КК України, до 5 років позбавлення волі, звільнений 29.12.2014р. умовно-достроково строком на 1 рік 6 місяців 23 дні,
Зазначеним вироком ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 .

В апеляції прокурор просить вирок суду скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність. Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт посилається на те, що резолютивна частина вироку суду логічно не випливає з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Якщо у формулюванні обвинувачення викладені ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, то в резолютивній частині вироку дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ст. 124 КК України. На думку апелянта, суд хибно дійшов до висновків про відсутність у діях обвинуваченого ОСОБА_6 ознак складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та перекваліфікував дії останнього на ст. 124 КК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений та його захисник просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду залишити без змін посилаючись на те, що дії обвинуваченого були спрямовані на захист від дій потерпілого ОСОБА_9 направлених на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Відповідно до затвердженого прокурором обвинувального акту ОСОБА_10 обвинувачується в тому що він 27.03.2015 року, приблизно о 20 год. 00 хв., він знаходився у будинку АДРЕСА_2 , де в нього під час зясування стосунків з ОСОБА_11 виник конфлікт, в ході якого зазначені особи висловлювали в бік один одного взаємні образи. В ході зазначеного конфлікту ОСОБА_9 , сидячи на дивані, взяв зі столу кухонний ніж та в цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , реалізовуючи який, ОСОБА_6 , цього ж дня, приблизно о 20 год. 05 хв., знаходячись в будинку АДРЕСА_2 підійшов до сидячого на дивані ОСОБА_9 та двома руками схопив руку останнього в якій знаходився ніж і повалив останнього на підлогу та в цей час у ОСОБА_9 вилетів з рук ніж. Після чого, ОСОБА_6 усвідомлюючи, що в області голови находяться життєво важливі органи і нанесення ушкоджень у вказану область тіла може спричинити настання смерті людини умисно наніс ОСОБА_9 з великою силою не менше 5 ударів кулаками обох рук по голові. Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 66-Е від 30.04.2015 року ОСОБА_9 в результаті умисних дій ОСОБА_6 заподіяні тілесні ушкодження в області голови які в даному випадку розглядаються у сукупності як єдина закрита черепно- мозкова травма і за ознакою небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких в даному випадку настала смерть потерпілого ОСОБА_9 .
У зв`язку з чим, вчинене ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України, як спричинення потерпілому ОСОБА_11 умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило його смерть.
Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним та йому призначено покарання ст. 124 КК України у виді обмеження волі строком на два роки. На підставі ч. 1 ст. 72 КК України менш суворий вид покарання переведений в більш суворий вид, виходячи із співвідношення 2 дня обмеження волі відповідають 1 дню позбавлення волі, тобто 2 роки обмеження волі відповідають 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання з невідбутою частиною покарання за вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 12.10.2011 року, яким ОСОБА_6 було засуджено за ст. 307 ч.2, ст. 309 ч.2, ст.70 ч.1 КК України, до 5 років позбавлення волі, звільнено 29.12.2014 р. умовно-достроково строком на 1 рік 6 місяців 23 дні, визнано ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Як вбачається з вироку суду ОСОБА_6 визнаний винним за скоєння кримінального правопорушення при наступних обставинах:

27.03.2015, приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , зайшов у будинок АДРЕСА_2 , де в нього під час розмови з ОСОБА_9 виник конфлікт, в ході якого зазначені особи висловлювали в бік один одного взаємні образи. В ході зазначеного конфлікту ОСОБА_9 взяв зі столу кухонний ніж та різко підвівшись з дивану, з висловом « я тебе порішу» замахнувся ножем на ОСОБА_6 . Обвинувачений, схопивши ОСОБА_9 за руку в якій знаходився ніж та повалив останнього на підлогу, в цей час у ОСОБА_9 вилетів з рук ніж. Після чого, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 почали наносити один одному удари по голові та верхній частині тулуба. Під час бійки ОСОБА_6 наніс ОСОБА_9 не менше 5 ударів кулаками обох рук по голові. Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 66 Е від 30.04.2015 року ОСОБА_9 в результаті дій ОСОБА_6 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, а саме 3 садна в лівій скроневій області, синець на лівій вушній раковині, синець в лівій завушній області, рвано-забита рана на лівій вушній раковині, крововиливи в товщі м`яких покривних тканин лівої лобно-скроневої області голови, масивний крововилив під тверду мозкову оболонку праворуч, крововиливи під м`які мозкові оболонки в області скроневої і лобної часток лівої півкулі головного мозку (вогнищеві) та скроневої і тім`яної часток правої півкулі головного мозку (дифузні), ділянки забоїв головного мозку в області скроневої частки правої півкулі головного мозку, набряк головного мозку. Всі вищеозначені тілесні ушкодження в області голови в даному випадку розглядаються у сукупності як єдина закрита черепно-мозкова травма і за ознакою небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких в даному випадку настала смерть потерпілого ОСОБА_9 . Дата смерті вказана 03.04.2015р. в 03.30 год.
В суді апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції та просив її задовольнити з підстав зазначених в ній.

Обвинувачений та його захисник просили вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, міркування прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Не входячи в обговорення доводів апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає безумовному скасуванню у зв`язку з істотним порушенням судом норм кримінального процесуального закону. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 412 КПК України, підставою для безумовного скасування судового рішення є здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченого.

Виходячи з положень ст. 323 КПК України, участь обвинуваченого у судовому провадженні є обов`язковою. При цьому, відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України, судове провадження це кримінальне провадження, зокрема і у суді першої інстанції, яке містить підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, журналу та технічного запису судового засідання, 17 червня 2015 року підготовче судове засідання проведено за відсутності обвинуваченого, стосовно якого обрано запобіжних захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були допущені істотні порушення кримінального процесуального закону, які є підставою для безумовного скасування вироку, з призначенням, у відповідності до ст. 415 КПК України, нового розгляду в суді першої інстанції.

Разом з тим, колегія суддів, не входячи в обговорення правової кваліфікації дій обвинуваченого, вважає що доводи прокурора викладені в апеляції є слушними так як суд при формулюванні обвинувачення визнаного доведеним, не розкрив об`єктивну та суб`єктивну сторону злочину щодо перевищення обвинуваченим меж необхідної оборони.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути порушення, яке потягло за собою скасування судового рішення та ретельно перевірити інші доводи апеляції прокурора.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404,405,407,412,415 КПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року, відносно ОСОБА_6 , скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 тримання під вартою залишити без змін до 05 лютого 2016 року

судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4