АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1-74/10Головуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б.
Провадження № 11-307/2010 Доповідач - Демченко О.В.
Категорія - ч.1 ст.122 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2010 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - Демченко О.В.

Суддів - Гавриш Г. П., Стадник О. Б.,

за участю прокурора - Маслюка О.П.

засудженого - ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_1, захисника - адвоката ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3 на вирок Бучацького районного суду від 14 вересня 2010 року, яким -

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, студент ІІ-го курсу Бучацького ДАК, неодружений, непрацюючий, судимий 18 червня 2008 року Бучацьким районним судом за ч.З ст.185, ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.104 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, -

засуджений за ч.І ст.122 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Бучацького районного суду від 18 червня 2008 року та призначено ОСОБА_1 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 змінено з підписки про невиїзд на тримання під вартою.

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за злочин, який ним вчинений за наступних обставинах.

Так, 14 жовтня 2009 року близько 23 год. 30 хв., на перехресті доріг Тернопіль - Чортків - Івано-Франківськ в м. Бучач, між ОСОБА_4 та групою невстановлених слідством осіб, серед яких був ОСОБА_1, на ґрунті непорозуміння виник конфлікт, що переріс у бійку. В ході бійки ОСОБА_1 умисно наніс ОСОБА_4 два удари руками в ділянку грудей, спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому 9-го правого ребра, яке за ознакою тривалого розладу здоров'я відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

В апеляціях:

- засуджений ОСОБА_1 просить його змінити, зокрема, призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу. Виключити із вироку вказівку суду про приєднання невідбутої частини покарання за вироком Бучацького районного суду від 18 червня 2008 року, покликаючись на те, що ініціатором бійки був потерпілий, злочин ним вчинено у неповнолітньому віці, повністю визнав свою вину та щиро розкаявся, позитивно характеризується по місцю проживання, відшкодував потерпілому завдану шкоду, потерпілий до нього претензій не має та просив суд призначити йому покарання в виді штрафу;

- захисник адвокат ОСОБА_2 вважає, що вирок суду є надто суворим та просить його змінити, а саме при призначенні ОСОБА_1 покарання за ч.І" ст.122 КК України застосувати ст.69 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу, а новий вирок та вирок Бучацького районного суду від 18 червня 2008 року виконувати самрстійно. Вказує, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував всі пом'якшуючі покарання обставини, та думку потерпілого, який просив суд не позбавляти ОСОБА_1 волі;

- потерпілий ОСОБА_4, не погоджуючись з вироком суду стосовно ОСОБА_1 та вважаючи його надто суворим, просить вирок змінити та призначити ОСОБА_1 покарання у виді штрафу.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_1, його захисника - адвоката ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_4 які підтримали подані апеляції та просять вирок суду в частині призначення ОСОБА_1 змінити та призначити йому покарання у виді штрафу, міркування прокурора про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали кримінальної справи та доводи апеляцій, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляції до задоволення не підлягають.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який його засуджено та кваліфікація його дій за ч.І ст.122 КК України, ґрунтується на доказах, зібраних у справі та досліджених в судовому засіданні, які наведено у вироку та в апеляціях не оспорюються.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення, яке б сприяло запобіганню вчиненню нею нових злочинів.

Суд першої інстанції зазначені вимоги закону виконав належним чином та в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів.

В повному об'ємі судом враховані і пом'якшуючі вину обставини, в тому числі і ті, на які посилаються апелянти в своїх апеляціях.

Як вбачається з вироку, суд призначаючи засудженому, ОСОБА_1 покарання, врахував, що він позитивно характеризується по місцю проживання, добровільно відшкодував завдані збитки, вчинив злочин будучи неповнолітнім.

Також, при призначенні покарання суд врахував те, що засуджений ОСОБА_1 вчинив новий злочин в період іспитового строку, призначеного вироком Бучацького районного суд від 18 червня 2008 року.

Згідно вимог ч.І ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, ОСОБА_1 був засуджений Бучацьким районним судом 18 червня 2008 року за ч.З ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ч.І ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів остаточно ОСОБА_1 призначено 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 104 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання та встановлено іспитовий строк строком 2 роки.

Новий злочин ОСОБА_1 було вчинено 14 жовтня 2009 року, тобто в період іспитового строку, який при належній поведінці ОСОБА_1 закінчувався лише 18 червня 2010 року.

Таким чином, при перевірці справи за апеляціями засудженого ОСОБА_1, його захисника-адвоката ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_4 колегія суддів не вбачає будь-яких передбачених ст.367 КПК України підстав для скасування чи зміни вироку.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 356, 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції засудженого ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Вирок Бучацького районного суду від 14 вересня 2010 року, стосовно ОСОБА_1 - без зміни.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5