Вирок

Іменем України

Справа № 712/8515/15

Провадження 1кп/712/384/15

02 листопада 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі колегії суддів :

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

судді - ОСОБА_2

судді - ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4
за участю:
прокурора - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкас кримінальне провадження № 0001231 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Черкаси, українка, громадянка України, не працююча, освіта вища - економічна та вища - юридична, має на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; неодружена, депутатом, інвалідом, учасником бойових дій та ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС не являється; проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.4ст.27,п.п.6,11ч.2ст.115 КК України ,-

В С Т А Н О В И В:
18.03.2015 року близько 12.00 години, ОСОБА_8 , перебуваючи біля магазину «Гранд - Маркет» по вулиці Ільїна в місті Черкаси, зустріла раніше незнайомого їй ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 і, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, шляхом умовлянь та обіцянок схилила ОСОБА_11 до вчинення умисного вбивства своєї матері ОСОБА_12 , пообіцявши в разі виконання ним її злочинного замовлення, заплатити йому грошову винагороду в розмірі 200 доларів США, які у відповідності до встановленого Національним банком України офіційного курсу гривні до долара США станом на 18.03.2015 становили 4659,34 гривень. При цьому ОСОБА_11 погодився на пропозицію ОСОБА_8 і пообіцяв вчинити умисне вбивство її матері ОСОБА_12 за заздалегідь визначену грошову винагороду. Після чого ОСОБА_13 , в цей же день 18.03.2015, звернувся із відповідною заявою до оперативного підрозділу УМВС України в Черкаській області про готування до вчинення злочину ОСОБА_8 і дав свою добровільну згоду на документування у встановленому законом порядку злочинної діяльності ОСОБА_8 шляхом проведення передбачених Законом України «Про оперативно - розшукову діяльність» оперативно -розшукових заходів. В подальшому, 20.03.2015 року близько 12.00 години ОСОБА_8 зустрілась із ОСОБА_11 у заздалегідь обумовленому місці, а саме біля будинку АДРЕСА_2 , де остання підтвердила свої попередні злочинні наміри про вчинення вбивства своєї матері ОСОБА_12 , написавши про це відповідне письмове зобов`язання. 21.03.2015 близько 6.30 годин ранку ОСОБА_11 зустрівся із ОСОБА_8 біля будинку АДРЕСА_2 та повідомив її про те, що вчинив вбивство її матері ОСОБА_12 та, на підтвердження своїх слів, продемонстрував останній ініційований кадр на фотокартці із зображенням ніби-то закривавленого тіла матері, який не викликав сумнівів у ОСОБА_8 в її достовірності, після чого остання прийняла на власний мобільний телефон вхідний дзвінок від працівника міліції, який в межах запланованої оперативної комбінації, повідомив останню про факт виявлення трупа її матері ОСОБА_12 за місцем проживання з ознаками насильницької смерті. Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.4ст.27,п.п.6,11ч.2ст.115 КК України визнала повністю. Суду показала, що на ґрунті неприязних стосунків до своєї матері ОСОБА_12 , у неї виник умисел, направлений на підбурювання іншої особи до вчинення умисного вбивства останньої, маючи на меті в подальшому, будучи єдиним спадкоємцем, успадкувати належне матері нерухоме майно, а саме жилий будинок АДРЕСА_1 . Так, 18.03.2015 року близько 12.00 години, перебуваючи біля магазину «Гранд - Маркет» по вулиці Ільїна в місті Черкаси, зустріла раніше незнайомого їй ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 і схилила ОСОБА_11 до вчинення умисного вбивства своєї матері ОСОБА_12 , пообіцявши в разі виконання ним її злочинного замовлення, заплатити йому грошову винагороду в розмірі 200 доларів США. При цьому ОСОБА_11 погодився на пропозицію та пообіцяв вчинити умисне вбивство її матері ОСОБА_12 за заздалегідь визначену грошову винагороду. 21.03.2015 близько 6.30 годин ранку ОСОБА_11 зустрівся з нею біля будинку АДРЕСА_2 та повідомив її про те, що вчинив вбивство її матері ОСОБА_12 та, на підтвердження своїх слів, продемонстрував ініційований кадр на фотокартці із зображенням ніби-то закривавленого тіла матері.Т ОСОБА_14 вказала, що на момент скоєння кримінального правопорушення вона була вагітна, у неї на утриманні також була малолітня донька, і вони проживали спільно в одному будинку із своєю матір`ю, з якої у неї на той час виникли неприязні стосунки, на підставі того, що вона була вагітна і хотіла народити дитину, а іншого житла у неї немає, і кошти для переїзду до іншого житла також були відсутні, а мати наполягала аборті, у зв`язку з чим вона знаходилася в тяжкому матеріальному, психічно-психологічному стані.

Крім повного визнання своєї вини у скоєному, винність обвинуваченої підтверджуються показами потерпілої та свідків, а саме:

- свідченнями потерпілої ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні пояснила, що вони проживали та проживають спільно з ОСОБА_8 в одному будинку, який належить їм в різних частинах. Останній час у них з ОСОБА_8 виникло ряд суперечностей та особистих неприязних відносин, коли вона узнала, що ОСОБА_8 вагітна. ОСОБА_8 ніде не працювала, знаходилася на її утриманні, і вона була проти того, щоб ОСОБА_8 народжувала дитину, про що останній і говорила неодноразово.

- свідченнями ОСОБА_11 , який у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_8 знає декілька років приблизно з 2006 року, як слідчого Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області, приблизно 8 місяців назад, в двадцятих числах березня 2015 року близько 12.00 години, він випадково з нею зустрівся поблизу магазину «Гран-Маркет» в районі проживання ОСОБА_12 .. У них зав`язалася розмова в ході якої ОСОБА_12 почала скаржитися на життя на проблеми з матір`ю, та стала цікавитися чи не має у нього якихось знайомих для вирішення її проблем, тобто «утилізувати матір», і домовилися зустрітися наступного дня. ОСОБА_11 зразу в той же день звернувся до міліції. Наступного дня він зустрівся знову з ОСОБА_12 , яка повідомила йому, що вона вже зверталася з такою пропозицією до хлопця по імені « ОСОБА_15 » та заплатила йому 160 доларів СШ, але останній гроші взяв, але нічого не виконав. ОСОБА_16 запропонувала йому виконати її прохання за 200 доларів США, на що він погодився, вся розмова фіксувалася на диктофон, який йому надали в міліції. 21.03.2015 близько 6.30 годин ранку ОСОБА_11 зустрівся з нею біля будинку АДРЕСА_2 та повідомив її про те, що вчинив вбивство її матері ОСОБА_12 та, на підтвердження своїх слів, продемонстрував ініційований кадр на фотокартці із зображенням ніби-то закривавленого тіла матері, а ОСОБА_12 написала йому розписку, що вона винна йому 200 доларів США за утилізацію своєї мачухи. Вказану розписку він віддав в міліцію.

- свідченнями ОСОБА_17 , який в судовому засіданні пояснив, що він є слідчим ОВС СУ УМВС України в Черкаській області, і при розслідуванні вищевказаної кримінальної справи ОСОБА_8 визнавала всі обставини справи добровільно і вину визнавала в повному обсязі.

Також вина ОСОБА_12 в скоєнні кримінального правопорушення підтверджується і іншими матеріалами дослідженими в судовому засіданні, і які в свою чергу учасниками процесу не оспорюють ся, а саме:

- розпискою від 20.03.20015 р. (а.с.39), в якій вказано на російській мові: «Я, ОСОБА_18 , обязуюсь в течении 10 дней с 20.03.2015 г. до 30.03.2015 г. рассчитаться с ОСОБА_19 за работу (за утилизацию моей мачухи ОСОБА_20 ) в сумме 200 доларов. 20.03.2015 г. ОСОБА_21 »,- яка була написана добровільно;

- висновком експерта при проведенні почеркознавчої експертизи № 1/433 від 21.05.2015 року відповідно до якого рукописний текст та підпис від імені гр.. ОСОБА_8 у представленій для проведення експертного дослідження письмовій розписці від 20.03.2015 виконаний самою ОСОБА_8 (а.с. 41-48);

- висновком комплексної судово-психіатричної експертизи № 159 від 07.07.2015 р.., відповідно до якого «у період правопорушення, в скоєнні якого ОСОБА_8 підозрюється, вона не страждала хронічним психічним захворюванням, вона могла усвідомлювати свої дії та керувати ними» (а.с.106-114);

Судом в ході розгляду кримінальної справи, і на підставі ч.3 ст.349 КПК України (яка була роз`яснена всім учасникам процесу), за згодою учасників судового провадження, визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, а саме в судовому засіданні не досліджувалися матеріали проведення оперативно-розшукових заходів із застосуванням технічних засобів, які тимчасово обмежують конституційні права громадян (звуко- та відеозапису) розмов ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , (з морально-психологічного аспекту). Судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає

Розгляд провадження провадився відносно обвинуваченої в межах пред`явленої її обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченої у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання її винною.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились у готуванні до злочину, підшукуванні співучасника та змови на вчинення злочину, підбурювання до скоєння умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, вчинене на замовлення, ОСОБА_8 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.14, ч.4ст.27,п.п.6,11ч.2ст.115 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_8 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставину, що пом`якшує покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 , згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, визнання вини в повному обсязі, вчинення злочину жінкою у стані вагітності. Враховуючи всі обставини справи суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 вчинила злочин внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин, що також є обставиною, що пом`якшує покарання.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 , згідно ст.67 КК України, суд не встановив.

Відповідно до п. 6-1 Пленуму Верховного суду України № 7 «Про практику призначення покарання судами кримінального покарання» від 24.10.2003 р. згідно до частини 2 статті 68 КК України у разі засудження особи за готування до злочину строк або розмір

покарання не може перевищувати половини максимального строку або

розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією

статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК.

Правила частини 2 статті 68 КК України не можуть бути

застосовані при призначенні покарання особі, яка у віці 18 і

більше років вчинила злочин, за який передбачено найбільш суворий

вид покарання - довічне позбавлення волі, оскільки цей вид

покарання є таким, що виключає можливість визначення його половини

чи двох третин. Однак до осіб, які вчинили готування до такого

злочину або вчинення замаху на злочин у віці до 18 років, і до

осіб у віці понад 65 років, а також до жінок, що були у стані

вагітності під час вчинення злочину або на момент постановлення

вироку, і яким не може бути призначено покарання у виді довічного

позбавлення волі, мають застосовуватися вимоги частин 2 статті

68 КК України, виходячи з максимального покарання позбавлення волі на певний строк та призначенням покарання за правилами ст.. 63 КК України.

При призначенні покарання суд дотримується вимог ст. 65 КК України, оскільки має на меті не тільки покарати, а й сприяти виправленню обвинуваченої ОСОБА_8 , а також запобігти вчиненню нових злочинів. Оскільки в разі призначення невідповідного, невиправдано м`якого чи надто суворого покарання, мети покарання буде важко досягти. Призначаючи покарання із застосуванням ч.2 ст. 68 КК України, суд вважає суд, що ст.. 69 КК України не підлягає застосовуванню.

При призначенні покарання суд враховує відношення до вчиненого, особи обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судима, має на утриманні двох малолітніх дітей, одній з яких є два місяці, позицію потерпілої про не суворе покарання, а саме просить застосувати покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, позицію прокурора про призначення покарання за правилами ч.2 ст.. 68 КК України, враховує, що обвинувачена скоїла хоча і особо тяжкий злочин, але: по-перше - не наступило тяжких наслідків; по-друге - вказаний злочин втратив громадську актуальність та не становить загрозу суспільству.

Також враховуючи інтереси малолітніх дітей, те що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, держава забезпечує, щоб дитина не розлучалася з батьками, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченої можливі без ізоляції від суспільства, призначивши покарання за правилами ст..ст.. 75, 76 КК України, вважаючи, що вказаного покарання буде достатньо для досягнення мети покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню за проведення судово-почеркознавчої експертизи в сумі 691,20грн. підлягають стягненню з ОСОБА_8 .

Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370,374,377 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_8 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6,11ч.2ст.115 КК України та призначити їй покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши відносно неї іспитовий термін на 3 роки.

На підставі ст. 76 ч. 1 п.п. 2,3,4 КК України зобов`язати ОСОБА_8 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції; повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речові докази, а саме: мобільний телефон «Нокія-6070», розписка, мобільний телефон «Самсунг», цифровий диктофон «Соні», флеш-карта з результатами оперативно-розшукових заходів, які знаходяться при матеріалах кримінального провадження повернути за належністю.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта, у зв`язку з проведення судово-почеркознавчої експертизи в сумі 691,20грн.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Соснівський районний суд м.Черкас протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3