АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 648/2042/15-к
Провадження № 11кп/791/654/15 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: умовно дострокове звільнення Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Херсонської області матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 16 червня 2015 року, якою , -
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Красноперекопськ АР Крим, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:
- 22.06.2009 року Красноперекопським районним судом АР Крим за ч. 1 ст. 309, ч.1 ст. 311, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки та покладення певних обов`язків;
- 15.09.2010 року Красноперекопським районним судом АР Крим за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі.
відмовлено в задоволенні клопотання про умовно дострокового звільнення від відбування покарання, -
ВСТАНОВИЛА:
З матеріалів провадження вбачається, що 09.06.2015 року до Білозерського районного суду Херсонської області звернувся засуджений ОСОБА_7 із заявою про його умовно дострокове звільнення від відбування покарання призначеного вироком Красноперекопського районного суду АР Крим від 15.09.2010 року.
Відмовляючи в задоволенні клопотання місцевий суд постався на те, що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став про що говорить відмова в направленні його документів до суду про застосування до нього до ОСОБА_7 заохочувальної норми у виді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі та відмова установи відбування покарання 26.05.2015 року у направленні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Крім того, як вбачається з матеріалів провадження за час відбування покарання ОСОБА_7 було 7 разів оголошено заохочення та 3 рази стягнення.
За вказаних обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення та неспроможний без відповідного контролю дотримуватись соціальних норм життя в суспільстві.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції засуджений ОСОБА_7 подав на неї апеляційну скаргу та доповнення до неї.
В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання та умовно достроково звільнити від відбування покарання.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що сам факт його працевлаштування, наявності заохочень та відбуття необхідної частини для умовно дострокового звільнення покарання і є належними підставами для його умовно дострокового звільнення.
Крім того, в доповненнях до апеляційної скарги вказується на порушення судом першої інстанції вимог КПК України, а саме не належне з`ясування всіх обставин провадження та замість процесуального рішення у виді постанови суду винесено рішення у виді ухвали, що є порушенням вимог ст. 407 КПК України (в редакції 1960 року)..
Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просив оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.
Відповідно до ч.ч. 1 3 ст. 81 КК України до осіб, які в тому числі відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці доведе своє виправлення та фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом покарання за умисний тяжкий злочин.
Як вбачається з матеріалів провадження, до ОСОБА_7 за час відбування ним покарання незважаючи на 7 заохочень 4 рази застосувалися стягнення
Крім того, ОСОБА_7 11.03.2014 року було відмовлено в направленні його документів до суду про застосування до нього заохочувальної норми у виді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, як такому, що не став на шлях виправлення, а 26.05.2015 року у направленні до суду клопотання про його умовно дострокове звільнення від відбування покарання, як такому, що не довів свого виправлення.
Також з довідки про заробітну плату засудженого ОСОБА_7 вбачається, що він починаючи з січня по травень 2015 року до праці не залучався, що спростовує доводи апеляційної скарги про постійне працевлаштування засудженого.
Вищевказане вказує на відсутність сумлінної поведінки та ставлення засудженого ОСОБА_7 до праці під час відбування ним покарання, та свідчить про недоведеність його виправлення.
За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно дострокове звільнення від відбування покарання, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.
З огляду на викладене є необґрунтованими посилання апелянта на те, що сам факт працевлаштування та наявності заохочень і є належними підставами для умовно дострокового звільнення, оскільки таке твердження не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства та матеріалах провадження.
Крім того, неспроможними є і доводи апеляційної скарги щодо винесення по провадженню не процесуального рішення, оскільки зазначене клопотання засудженого ОСОБА_7 розглянуто в порядку, передбаченому КПК України (в редакції 2012 року), а відповідно до вимог ст. 369 КПК України у вказаній редакції судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку, а вирішення всіх інших питань, викладається у формі ухвали.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують по суті законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції.
За таких обставин, підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції відсутні.
Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 16 червня 2015, якою йому відмовлення в задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає чинності після її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.
Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 16 липня 2015 року
Ухвала набрала законної сили 16 липня 2015 року
Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2