Справа №11-1463,2011р. Головуючий в 1-й інстанції
Категорія: ст.ст. 191 ч.2; 366ч.1 ОСОБА_1
КК України Доповідач Черства Є.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року жовтня місяця 11дня

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Черствої Є.О.

Суддів: Вороненко Т.В., Чупини С.П.

З участю прокурора Литвиненка О.О.

Адвоката ОСОБА_2

засудженої ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні кримінальну справу за апеляціями засудженої ОСОБА_3; адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженої на вирок Дніпровського районного суду м.Херсона від 02листопада 2010 року.

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком:

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

судимостей не має, -

засуджена за ст. 191 ч.2 КК України на 1 рік обмеження волі з позбавленням права займати організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції строком на 1рік; по ст. 366 ч.1 КК України до штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 510 гривень.

Відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначене ОСОБА_3 покарання 1 рік обмеження волі з позбавленням права займати організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України, засуджена ОСОБА_3 звільнена від відбування призначеного покарання, з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України, на неї покладено обовязок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції.

Міра запобіжного заходу до набрання вироком законної сили підписка про невиїзд.

Вирішене питання щодо речових доказів.

ОСОБА_3 вироком суду визнана винною і засуджена за те, що вона, в період з 01 липня 2006 року по 30 березня 2007 року, виконуючі обовязки завідуючої міжлікарняної аптеки №155, розташованої по вул. Кримська,138 у м.Херсоні, здійснюючи службову діяльність у приміщенні вказаної аптеки, при перевірці та підписанні платіжних відомостей на видачу заробітної плати і розхідних касових ордерів за період часу з серпня 2006 року по березень 2007 року, діючи із прямим умислом та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, достовірно знаючи, що ОСОБА_4, яка формально рахувалася на посаді бухгалтера МБА №155, на роботу фактично не зявлялася та не виконувала своїх обовязків, внесла за вказаний період до відомостей, що є офіційними документами та підставою для нарахування та виплати заробітної плати працівникам МБА №155, в тому числі ОСОБА_4, шляхом власноручного виконання своїх підписів у графі директор і керівникдані, таким чином підтверджуючі своїми незаконними діями факт виконання ОСОБА_4 своїх прямих обовязків і суму виплат за виконану нею роботу.

Вона ж, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, зловживаючи своїм службовим становищем, маючи при цьому повноваження розпоряджатися чужим майном через інших осіб, діючи в корисних цілях третьої особи, незаконно обернула таке майно у виді заробітної плати та інших виплат у виді премій ОСОБА_4, в результаті чого на підставі підписання ОСОБА_3 платіжних відомостей по заробітній платі і видаткових касових ордерів ОСОБА_4 були безпідставно нараховані заробітна плата та інші виплати у виді премій за період із серпня 2006 року по березень 2007 року на загальну суму 3060.83 грн., чим ОКПФ Херсонська облфармаціябула завдана матеріальна шкода на вказану суму.

В апеляціях:

засуджена ОСОБА_3 вказує на незаконність вироку суду першої інстанції внаслідок односторонності та неповноти досудового та судового слідства, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, бо вважає, що її обвинувачення в інкримінованому їй злочину, взагалі не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, насамперед тому, що вона не здійснювала прямого керівництва МБА №155 та не мала функцій посадової особи, бо не займала керівної посади. Наказу такого характеру не видавалося, бо з таким вона не була ознайомлена, як із посадовою інструкцією, якої також в природі не існувало. Не була як керівник МБА №155 зареєстрована в банківських установах, в податковій інспекції, статуправлінні. Відсутні накази про надавання їй права першого підпису; збереження та розпорядження печаткою аптеки; доручення на управління аптекою їй не надавалося; колективу МБА №155, як керівник, вона не представлялася. Вказує, що розділення аптеки було формальним, лише тільки на час дії ліцензії на психотропні та наркотичні лікарські засоби. Вважає, що із матеріалів справи, яким суд не дав належної юридичної оцінки, вбачається, що саме ОСОБА_5 була у вказаний період керівником МБА №155, що саме нею були вчинені злочини, і яка залишається непокараною, бо саме вона на той час виконувала всі владні повноваження; вона брала на роботу фіктивно своїх близьких родичів та виплачувала їм заробітну плату, а шляхом психологічного впливу примушувала ОСОБА_3 підписувати для цього необхідні документи. Вказує, що суд при розгляді справи не досліджував тих матеріалів, що стосувалися службової діяльності ОСОБА_5, справу розглянув односторонньо та неповно, з обвинувальним ухилом щодо апелянтки. Окрім того, зазначає, що суд взагалі не розглянув питання про застосування до неї акту амністії 2008 року, оскільки на той період її сину не виповнилося 18 років. Просить вирок суду першої інстанції скасувати, а справу повернути на додаткове розслідування;

адвокат ОСОБА_2 в інтересах засудженої ОСОБА_3, також вказує на незаконність вироку суду першої інстанції внаслідок допущеної ним односторонності; невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи; істотних порушень вимог КПК України; неправильного застосування кримінального закону, а саме: ст.ст. 16-1; 237; 240; 281; 334 КПК України. В обґрунтування вказує, що суд не дослідив важливих для правильного вирішення справи документів, залишив без розгляду клопотання про направлення справи на додаткове розслідування, а в основу обвинувального вироку щодо ОСОБА_3 поклав документи, які не є доказами того, що вона була керівником аптеки. Вважає, що ОСОБА_3 взагалі не можуть бути інкриміновані дії, які передбачені ч.2 ст.191; ст. 366 КК України, оскільки їй не було ввірене розтрачене майно, вона не здійснювала та не могла здійснювати щодо цього майна повноваження по розкраданню, управлінню, а неправдиві відомості в офіційні документи вносила власноруч керівник аптеки ОСОБА_5, яку і слід притягнути до кримінальної відповідальності за цей злочин. Просить вирок суду щодо ОСОБА_3 скасувати, а справу повернути на додаткове розслідування.

Вислухавши суддю-доповідача по справі, думку прокурора, який вважає апеляцію засудженої ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_2 не підлягаючими задоволенню, просить вирок суду першої інстанції залишити без зміни; засуджену ОСОБА_3, яка підтримала свою апеляцію і апеляцію свого захисника, в останньому слові прохала їх задовольнити, вирок суду скасувати, справу направити на додаткове розслідування, проти застосування до неї акту амністії 2008 року вона заперечує; адвоката ОСОБА_2, який підтримав свою апеляцію і апеляцію своєї підзахисної, просить їх задовольнити, вирок суду скасувати, а справу направити на додаткове розслідування для притягнення до відповідальності інших осіб, а його підзахисну виправдати, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до слідуючого.

Відповідно до ст. 22 КПК України, прокурор, слідчий … зобовязані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і обєктивного дослідження обставин справи, а суд, дотримуючись цих же принципів, - оцінити зібрані докази в їх сукупності, і, згідно з вимогами ст.ст. 323,324 КПК України, постановити законний та обґрунтований вирок.

Однак, в даному випадку по зазначеній кримінальній справі судом першої інстанції зазначених вимог закону дотримано не було.

Справа розглянута однобічно та поверхово; обґрунтовуючи доведеність винуватості засудженої в інкримінованих їй злочинах, суд послався на суперечливі фактичні дані про обставини вчинення злочину, не надавши належної юридичної оцінки діям ОСОБА_3, не вияснивши шляхом допиту свідків, вивчення матеріалів справи, витребування додаткових доказів, шляхом надання судового доручення, чи було ввірене засудженій розтрачене майно у виді грошових коштів, чи вона здійснювала та, чи могла здійснювати щодо цього майна належні службові повноваження, чи дійсно ОСОБА_3 вносила неправдиві відомості в офіційні документи.

З цих підстав вирок суду щодо ОСОБА_3 не можна визнати законним та обґрунтованим, він підлягає безумовному скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд, в ході якого необхідно ретельно дослідити всі докази по справі, усунути протиріччя, діям ОСОБА_3 дати правильну юридичну оцінку, правильно застосувати кримінальний закон, визначившись з правильною кваліфікацією дій ОСОБА_3

Виходячи з вищевикладеного, апеляційні вимоги апелянтів по справі про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування, задоволенню не підлягають, бо вони є передчасними, перелічені в їх клопотаннях обставини, відповідно до ст. 281 КПК України, не дають таких підстав, оскільки суд має змогу самостійно дослідити всі фактичні обставини справи й дати їм належну юридичну оцінку.

Прохання апелянтів про винесення колегією суддів виправдувального вироку при апеляційному розгляді справи, суперечить вимогам кримінально-процесуального закону і не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 365;366 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції засудженої ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду м.Херсона від 02 листопада 2010 року щодо ОСОБА_3 - скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд в той же суд, в іншому складі суддів.

Головуючий: Є.О.Черства (підпис)

Судді: С.П. Чупина (підпис), ОСОБА_6 (підпис)

пост. 11.10.11

надр. 12.10.11

чєо, бт.