АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/789/427/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 1 ст. 172 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря прокурора обвинуваченого цивільного позивача представників цивільного позивача ТДВ Будівельні матеріали потерпілої представника потеорпілої ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Тернопільської області ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№0000001 від 11 січня 2015 року, на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 11 січня 2015 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.172 КК України, повернуто прокурору, у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України.

Одночасно судом скасовано постанову слідчого СВ ТРВ УМВС України ОСОБА_14 від 30 жовтня 2015 року про відмову у визнанні ОСОБА_11 потерпілою та визнано останню потерпілою в кримінальному провадженні №0000001 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України.

В задоволені клопотання ОСОБА_7 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст.49 КК України відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення місцевим судом зазначено про невідповідність обвинувального акта вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України. Зокрема, судом вказано, що в порушення вказаної норми закону, викладені в обвинувальному акті факти не відповідають кримінально-правовій кваліфікації діяння, яке інкриміновано ОСОБА_7 , оскільки в обвинуваченні наведено ознаки не лише ст.172 КК України, а й інших кримінально-правових норм, які обвинуваченому не інкриміновано. Також, судом звернуто увагу на неправильно вказану в обвинувальному акті редакцію ч.1 ст.172 КК України, за якою ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_13 вказує на незаконність ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2015 року у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

На думку апелянта, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 повністю відповідає вимогам закону, оскільки у ньому викладені всі положення, визначені ст. 291 КПК України.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно визнав ОСОБА_11 у даному кримінальному провадженні потерпілою, оскільки досудовим розслідуванням встановлено, що будь-яка шкода ОСОБА_11 діями колишнього директора ТДВ Будівельні матеріали ОСОБА_7 не завдана.

Просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2015 року про повернення обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 прокурору та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_7 , в поданій ним апеляційній скарзі, також вказує на незаконність рішення суду першої інстанції та просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2015 року і повернути матеріали провадження в суд першої інстанції.

В обґрунтування поданої апеляції вказує на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його щире каяття, активні дії щодо розкриття злочину та належним чином не мотивував відмову у задоволенні клопотання про звільнення його від відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

В запереченнях на апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 цивільний позивач ТзДВ Будівельні матеріали, потерпілі ОСОБА_15 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , вказуючи на невідповідність обвинувального акта в кримінальному провадженні № 0000001 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, вимогам ст.291 КПК України, просять залишити оскаржувану прокурором і обвинуваченим ухвалу місцевого суду без зміни.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду, міркування прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали подані ними апеляційні скарги, навели аналогічні, викладеним у них, мотиви і просять скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2015 року та повернути матеріали кримінального провадження до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст.314-316 КПК України; цивільного позивача ОСОБА_8 , представників цивільного позивача ТДВ Будівельні матеріали ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , потерпілу ОСОБА_11 та її представника ОСОБА_12 , які рішення суду першої інстанції вважають законним та обґрунтованим і тому просять залишити його без зміни і відмовити у задоволенні апеляційних вимог прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 ; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Так, відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості, які прокурор вважає встановленими, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції вірно зазначив, що всупереч вказаній нормі закону, в обвинувальному акті викладено ознаки не тільки ст. 172 КК України, яка інкримінована ОСОБА_7 а й ст. ст. 173, 175, 212, 212-1 КК України, обвинувачення за якими ОСОБА_7 не пред`являлося.

Колегія суддів вважає, що такі порушення позбавляють можливості суд першої інстанції повно та всебічно розглянути дане кримінальне провадження, а отже прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Також колегія суддів погоджується з доводами, наведеними судом першоїінстанції щодо неправильно вказаної в обвинувальному акті редакції статті кримінального закону, за якою ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення. Так, зважаючи на наявність двох редакції ч.1 ст.172 КК України ( від 05 квітня 2001 року та від 28 грудня 2014 року) обвинувачення повинно бути пред`явлено за тією редакцією правової норми, яка діяла на час вчинення злочину.

Проте, прокурором, при викладенні змісту обвинувального акту, дії обвинуваченого ОСОБА_7 в період з 20 липня 2012 р по 12 липня 2013 року кваліфіковано за ч.1 ст.172 КК України в редакції Закону від 14 грудня 2014 року, який посилює кримінальну відповідальність, що суперечить положенням ст.4 КК України, за змістом якої злочинність і карність діяння, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення цього діяння, а часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України є обґрунтованими і належно мотивованими, а тому підстав для скасування ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2015 року, про що ставить питання прокурор та обвинувачений ОСОБА_7 не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України , колегія суддів,
у х в а л и л а :

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 11 січня 2015 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.172 КК України, повернуто прокурору без зміни.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2