Справа №582/138/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/615/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2015 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

виправданого ОСОБА_9

розглянувши матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 народився та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

виправданий за ст. 286 ч. 1 КК України за недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_9 виправданий за недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачувався у вчиненні злочину за наступних обставин.

3 березня 2012 року близько 3 години 30 хвилин ОСОБА_9 , керуючи автомобілем Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись по автодорозі Київ Суми в напрямку м. Ромни Сумської області, в селі Коровинці Недригайлівського району Сумської області в порушення вимог пп. 10.1 та 11.2 Правил дорожнього руху України не врахував дорожню обстановку та не впорався з керуванням автомобіля, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із автомобілем ГАЗ 3302, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , який рухався у зустрічному напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля Chevrolet Aveo ОСОБА_8 було завдано тілесні ушкодження у виді пошкодження зубів верхньої і нижньої щелепи та вивих лівого стегна.

Порушення водієм ОСОБА_9 вимог п. 10.1 та п. 11.2 Правил дорожнього руху України, на думку прокурора та слідчого перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками у виді отримання пасажиром автомобіля Chevrolet Aveo ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що вбачається із висновку судово-медичної експертизи № 244 від 7 травня 2012 року.

Вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 серпня 2015 року ОСОБА_9 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України та виправдано за інкримінованим злочином у зв`язку з недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд послався на те, що в ході судового розгляду стороною обвинувачення не було надано достатніх доказів на доведення наявності в діянні ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок яким ОСОБА_9 засудити за ст. 286 ч. 1 КК України до 3 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор послався на порушення вимог п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, оскільки судом, на його думку, належним чином не вмотивовано підстави з яких суд відкинув докази обвинувачення, вважає, що суд не взяв до уваги докази, які могли б істотно вплинути на його висновки та не надав оцінки кожному висновку експертизи з точки зору всебічності, повноти та об`єктивності експертного дослідження. Стверджує, що ОСОБА_9 був присутній під час огляду місця події 3 березня 2012 року і не звертався до слідчого з клопотанням про внесення до протоколу огляду своїх зауважень та доповнень, а тому відсутність його підпису в протоколі огляду місця події та схемі до нього на об`єктивність проведеного розслідування не вплинула.

Крім того, визнавши протокол огляду місця події від 3 березня 2012 року недопустимим доказом, в основу виправдувального вироку суд поклав висновок експертів Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 17 лютого 2014 року, у якому вихідні дані отримані з протоколу огляду місця події від 3 березня 2012 року.

Прокурор у апеляційній скарзі наголошує також на тому, що суд мав критично оцінити показання потерпілого ОСОБА_8 , який являється батьком виправданого і не зацікавлений у притягненні ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності, водночас суд безпідставно не врахував показання свідка ОСОБА_10 про те, що виправданий заснув за кермом, про що сам повідомив відразу після пригоди.

На думку прокурора, вказівка слідчим у постанові про призначення автотехнічної експертизи від 8 травня 2014 року про порушення водієм ОСОБА_9 під час керування транспортним засобом правил дорожнього руху, не могла вплинути на висновок експертів Київського науково-дослідного інституту від 30 грудня 2014 року, оскільки в його основу покладені всі докази, зібрані під час досудового розслідування.

Стверджує, що висновок експертів Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 17 лютого 2014 року грунтується також на вихідних даних, отриманих з протоколів відтворення обстановки та обставин події, які суд визнав недопустимими.

Крім того прокурор у апеляційній скарзі звертає увагу на допущені судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки в мотивувальній частині вироку зазначено про недоведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, в той час як виправдовує суд за відсутності в діях останнього складу злочину, при цьому не посилається на норму закону, за якою ОСОБА_9 виправдано.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 вимоги до апеляційної скарги змінив і просить рішення суду першої інстанції за наведених обставин скасувати та кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 направити на новий судовий розгляд.

В запереченнях на апеляційну скаргу виправданий ОСОБА_9 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки вважає її безпідставною, а наведені прокурором доводи надуманими.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_11 , який змінену апеляційну скаргу підтримав, пояснення потерпілого, виправданого ОСОБА_9 та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги і просили вирок залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обгрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 409 КПК України серед інших підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

За змістом ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.

З вироку суду вбачається, що він не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам ст. 370 КПК України, а судовий розгляд є неповним та проведений з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування та судового розгляду було проведено ряд судових експертиз, а саме: судово-автотехнічну № 59 від 18 травня 2012 року; судово-автотехнічну № 2935 від 30 липня 2012 року; транспортно-трасологічну № НОМЕР_3 від 18 травня 2012 року; комплексну автотехнічну та транспортно-трасологічну №№ 5965/5966/14-52 від 30 грудня 2014 року та транспортно-трасологічну № НОМЕР_4 від 17 лютого 2014 року.

Висновки зазначених експертиз щодо відповідності дій водіїв автомобілів - учасників ДТП вимогам правил дорожнього руху та причинного зв`язку між їх діями та дорожньо-транспортною пригодою, містять суттєві розбіжності між собою.

Незважаючи на це, в основу виправдувального вироку суд поклав висновок експертів Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 9-67 від 17 лютого 2014 року, зазначивши, що підставою для такого рішення є краща підготовка експертів та призначення вказаної експертизи безпосередньо судом, а не слідчим під час досудового розслідування.

Такий висновок суду на думку колегії суддів є необґрунтованим, оскільки експерти попереджуються про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку та за відмову від виконання своїх обов`язків, проте суд належним чином не вмотивував своє рішення, чому він взяв до уваги висновки одних експертиз і залишив поза увагою висновки інших.

З вироку також вбачається, що приймаючи рішення про виправдання ОСОБА_9 суд послався на те, що протокол огляду місця події від 3 березня 2012 року не підписаний водієм ОСОБА_9 , але на думку колегії суддів ця обставина не є порушенням кримінального процесуального закону, згідно з яким огляд проводив слідчий з участю понятих та співробітника ДАІ, крім того в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_9 підтвердив, що він також знаходився на місці пригоди.

На думку колегії суддів суд першої інстанції упереджено висловився стосовно показань в якості свідка водія автомобіля ГАЗ 3302 ОСОБА_10 , зазначивши, що він є зацікавленою особою, водночас залишив поза увагою ту обставину, що потерпілий являється батьком виправданого ОСОБА_9 і також міг бути не зацікавлений у притягненні сина до кримінальної відповідальності.

За змістом ст. 373 КПК України виправдувальний вирок це один із видів остаточного судового рішення, яким вмотивовано проголошується невинуватість обвинуваченого у вчиненні попередньо інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також визначаються правові наслідки визнання особи виправданою, який ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим та в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Виправдувальний вирок у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення ухвалюється в тих випадках, коли встановлено обставини кримінального правопорушення, але беззаперечно доведено, що обвинувачений його не вчинив і сторона обвинувачення вичерпала можливість надати інші докази для усунення сумнівів, які виникли.

Виправдувальний вирок ухвалюється також у разі, якщо стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, тобто наявність всіх елементів, що становлять акт кримінального правопорушення (об`єкт, суб`єкт, об`єктивна й суб`єктивна сторони), котрі виступають як єдине ціле.

Як зазначив суд у резолютивній частині вироку, ОСОБА_9 виправданий за недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення, водночас у мотивувальній частині вироку суд стверджує про недоведеність вчинення ОСОБА_9 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що протилежність висновків суду є результатом неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, при ухваленні вироку суд першої інстанції в порушення вимог ст. 284 КПК України не послався на норму закону, за якою ОСОБА_9 був виправданий.

З огляду на наведені обставини, колегія суддів вважає необхідним подану апеляційну скаргу прокурора задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд в тому ж суді у іншому складі суду.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Змінену апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 серпня 2015 року відносно ОСОБА_9 за ст. 286 ч. 1 КК України скасувати, а кримінальне провадження повернути на новий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4