10.09.2015 Справа № 756/6994/15-к
Провадження № 1-кп/756/527/15
Унікальний № 756/6994/15-к
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
10 вересня 2015 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , провівши в приміщенні суду підготовче судове засідання по розгляду кримінального провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такого, що народився у смт. Пісківка Бородянського району Київської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 06.11.2003 року Бородянським районним судом Київської області за ч.2 ст.289 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, -
в с т а н о в и в:
Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 надійшов до Оболонського районного суду м. Києва 28 травня 2015 року.

Прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту. Інші учасники судового засідання підтримали думку прокурора.

Клопотань від учасників судового провадження не надійшло.

Заслухавши учасників судового провадження, суд вважає, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 , підлягає поверненню прокурору, виходячи з наступних підстав.

Так, в обвинувальному акті стверджується, що під час досудового розслідування кримінального провадження №0002225 у відношенні ОСОБА_4 , встановлена достатність доказів для пред`явлення обвинувачення останньому у тому, що він 04.03.2015 р., 06.03.2015 р., 08.03.15 р., діючи умисно, повторно здійснив викрадення чужого майна, у тому числі за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, за ч.2 ст.185 КК України та за ч.2 ст.185 КК України.

Приймаючи рішення про необхідність повернення обвинувального акту, суд виходить з того, що в даному конкретному випадку вчинено повторно тотожні злочини, які охоплюються однією і тією ж статтею особливої частини КК, в якій передбачена відповідальність за повторне вчинення такого злочину.

Така кваліфікація дій особи передбачає застосування ч.1 ст.70 КК України, що може в подальшому штучно та суттєво погіршити становище засудженої особи та порушити її право на забезпечення справедливого судового розгляду справедливого та достатнього покарання.

У відповідності до п.13. ч.1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого Законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Дослідивши наданий прокурором обвинувальний акт, суд виявив невідповідність останнього вимогам чинного кримінального процесуального законодавства України.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вказані вище обставини порушують безспірне право БАШТАНА на захист від конкретного обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 р. зазначив, що у тексті п.п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камасінскі проти Австралії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див. рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Саєссі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австралії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 01.03.2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого п.п. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені «Пелісьє та Саєссі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п.47).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт стосовно громадянина ОСОБА_4 , підлягає поверненню прокурору, як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись п. 3 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 314, 291 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Повернути прокурору обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва, через Оболонський районний суд м. Києва протягом 7 днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1