Справа № 591/3261/14-к Провадження № 1-кс/591/507/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2014 року Зарічний районний суд м. Суми у складі:
Слідчий звернувся до суду з погодженим прокурором клопотанням про накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно підозрюваного ОСОБА_4 , а саме: грошових коштів, вилучених у ОСОБА_4 в ході обшуку 13.05.2014, в сумі 203 грн., купюрами номіналом: 200 грн. (ЕЖ3533193), 2 грн. (РЕ3067215), 1 грн. (НЕ1266295); банківських рахунків, закріплених за пластиковими картками ПАТ КБ ПриватБанк, а саме: №№ НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 .
Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за вчинення якого передбачена конфіскація майна.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав.
Підозрюваний та захисник проти задоволення клопотання заперечували.
Вивчивши клопотання та надані слідчим докази, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
З наданого слідчим витягу з ЄРДР (а.с.2, 3) судом встановлено, що досудове розслідування проводиться за фактом неодноразового збуту ОСОБА_4 наркотичних засобів.
Відповідно до ч.5 ст.236 КПК України, за рішенням слідчого чи прокурора може бути проведено обшук осіб, які перебувають в житлі чи іншому володінні, якщо є достатні підстави вважати, що вони переховують при собі предмети або документи, які мають значення для кримінального провадження. Обшук особи повинен бути здійснений особами тієї ж статі.
В ході обшуку транспортного засобу, який санкціоновано ухвалою слідчого судді, слідчим було здійснено обшук ОСОБА_4 , в ході якого вилучено грошові кошти в сумі 203,00грн. та пластикові картки ПАТ КБ ПриватБанк №№ НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , що підтверджено протоколом обшуку від 13.05.2014р. (а.с.5-9).
Того ж дня, ОСОБА_4 був затриманий слідчим, про що складено відповідний протокол (а.с.10-12).
13.05.2014р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Повідомлення про підозру отримано ОСОБА_4 , що підтверджується його підписом (а.с.4).
Пред`явлена підозра додатково підтверджується протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_6 .
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
З положень ч.3 ст.170 КПК України випливає, що підставами для накладення арешту можуть бути забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Клопотання порушено з підстави забезпечення можливої конфіскації майна.
Судом встановлено, що санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає без альтернативну конфіскацію майна, яку при винесенні вироку суд зобов`язаний застосувати.
Обмеження конфіскації певним майно положеннями ч.2 ст.307 КК України не визначено, тому суд вважає, що накладення арешту на майно, незалежно від його фактичної вартості відповідає принципам розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження (п.5 ч.2 ст.173 КПК України).
На підставі ч.2 ст.321 ЦК України, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Тому, суд вважає, що норми КПК України, які надають право обмежити користування майном особи в інтересах кримінального провадження є спеціальними по відношенню до норм ст.321 ЦК України та власне і є визначеним законом випадком обмеження права власності.
Приналежність грошових коштів підозрюваний не заперечував, також зазначив, що картка ПАТ КБ Приватбанк № НОМЕР_2 оформлена на його ім`я, номер банківського рахунку відповідає номеру картки, отже підозрюваний дійсно є володільцем вилученого майна, на банківських рахунках можуть обліковуватись грошові кошти, які підлягатимуть конфіскації.
При цьому, суду не доведено, що банківська картка ПАТ КБ ПриватБанк № НОМЕР_1 оформлена на підозрюваного, оскільки, слідчим не надано відомостей з ПАТ КБ ПриватБанк, які підтверджують, що саме ОСОБА_4 укладав договори на користування цими рахунками. Також, слідчим в судовому засіданні не спростовано надані ОСОБА_4 пояснення відносно оформлення цієї картки на третю особу.
Отже, накладення арешту на банківський рахунок № НОМЕР_1 може порушити право власності третьої особи, так як можлива конфіскація майна може бути застосована виключно до підозрюваного, отже задоволення клопотання в цій частині суперечитиме вимогам ч.1 та ч.3 ст.170 КПК України.
Згідно з ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Правовою підставою для арешту майна є можлива конфіскація майна, застосування якої передбачено ч.2 ст.307 КК України, докази, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення є достатніми; накладення арешту жодним чином не порушуватиме права інших осіб (документальні докази належності вилученого майна іншим особам суду не надано).
Таким чином, суд вважає, що клопотання є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 128, 170 173 КПК України, суд -
Клопотання слідчого про накладення арешту задовольнити частково.
Накласти арешт на вилучене в ході обшуку 13.05.2014р. майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
? грошові кошти в сумі 203,00грн., купюрами номіналом: 200 грн. (ЕЖ3533193), 2 грн. (РЕ3067215), 1 грн. (НЕ1266295);
? банківський рахунок № НОМЕР_2 у ПАТ КБ ПриватБанк, відкритий на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закріплений за пластиковою карткою ПАТ КБ ПриватБанк № НОМЕР_2 .
Ухвала виконується негайно слідчим.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Слідчого СУ УМВС України в Сумській області ОСОБА_3 .

Роз`яснити, що сторони можуть звернутись до суду з клопотанням про скасування арешту майна у випадках та порядку, передбачених законом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1