Миколаївський районний суд Львівської області
Справа №5-824/10р. ПОСТАНОВА
09 лютого 2010 року Миколаївський районний суд Львівської області
у складі: головуючого-судді Павліва В.Р.
при секретарі Тарасюті І.Б.
з участю прокурора Щербана В.Я.
розглянувши у виїздному відкритому судовому засіданні у Миколаївській виправній колонії №50 справу про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_1, вироком Ковельського МРС Волинської області від 08.02.08 року засуджений за ст.152 ч.З - 69 КК України на 5 років позбавлення волі, рахуючи цей строк з 29.05.2005 року.
Начальник Миколаївської виправної колонії №50 Львівської області звернувся до суду з поданням згідно якого клопоче про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_1 В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що ОСОБА_1 довів своє виправлення, адміністрація Миколаївської ВК-50 спільно із спостережною комісією при Миколаївській райдержадмшістрації вважають за доцільне клопотати перед Миколаївським районним судом Львівської області про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_1, оскільки він перебуваючи в СІЗО м.Москви допустив 3 порушення, 3 рази притягався до дисциплінарної відповідальності, не заохочувався.
Перебуваючи в СІЗО м.Луцька допустив 3 порушення, 3 рази притягався до дисциплінарної відповідальності, не заохочувався.
В Миколаївську ВК № 50 прибув 01.12.2006р. та був розприділений у відділення № 4 дільниці ресоціалізації де залучений до суспільно-корисної праці. До роботи відноситься добросовісно, поставлені йому завдання виконує вчасно та якісно. За період відбування покарання допустив 3 порушення, 2 рази притягався до дисциплінарної відповідальності, 4 рази заохочувався за час відбуття покарання не допускав порушення режиму утримання, зарекомендував себе з позитивної сторони, до роботи відноситься добросовісно за, що отримав чотири заохочення, стягнень не має.
Суд, вислухавши пояснення представника установи, засудженого, висновок прокурора, щодо недоцільності звільнення ОСОБА_1 оскільки той не став на шлях виправлення, перевіривши матеріали справи, вважає, що дане подання не підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 двічі притягався до кримінальної відповідальності, а саме, 23.06.2006 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ст.ст.185 ч. З, 75, 76 КК України до чотирьох років позбавлення волі з іспитовим строком три роки. Після чого вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05.06.2006 року був засуджений за ст.152 ч.З - 69 КК України, до 5 років позбавлення волі.
Згідно характеристики від 03.11.2009 року, що знаходиться в матеріалах особової справи ОСОБА_1 характеризується позитивно, однак з матеріалів особової справи слідує, що ОСОБА_1 згідно характеристики від 19.03.2009 року характеризувався негативно. За час перебування в Миколаївській ВК-50, зарекомендував себе посередньо, неодноразово йому оголошувались догани, призначалось позачергове прибирання, застосовувалось поміщення в ДГЗО.
За таких обставин, суд, критично ставиться до характеристики від 03.11.2009 року, згідно якої ОСОБА_1 характеризується позитивно, оскільки судом не здобуто переконливих доказів з приводу того, що засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Судом врахована і та обставина, що з моменту складення характеристик від 19.03.2009 року, згідно якої засуджений характеризується посередньо, та 03.11.2009року, згідно якої засуджений характеризується позитивно, пройшло лише сім місяців, що в свою чергу, викликає сумніви у його дійсному виправленні.
Суд не бере до уваги і покликання на те, що засуджений визнав себе винним у скоєнні злочинів, розкаюється, міру покарання вважає справедливою, оскільки зазначені обставини спростовуються вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08.02.2008 року згідно якого останній своєї вини у вчиненні злочину не визнав (а.с.47-49), однак вироку не оскаржував, що зазначено у мотивувальній частині ухвали Апеляційного суду Волинської області, що свідчить про те, що ОСОБА_1 фактично погодився з вироком та вважав його справедливим.
За таких обставин, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, термін відбуття покарання, що залишився (кінець строку 29.12.2010 року), суд вважає неможливим застосування умовно-дострокового звільнення до ОСОБА_1, оскільки судом не здобуто переконливих доказів з приводу того, що засуджений став на шлях виправлення, підтвердив це своїми реальними діями, зразковою поведінкою і чесним ставленням до виконання покладених на нього обов'язків. А тому суд не вважає, що ОСОБА_1 виправився і перевиховався, а відтак немає достатніх підстав для його умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі.
На підставі наведеного та керуючись ст.107 КК України, ст.407 КПК України, суд -
В поданні начальника Миколаївської виправної колонії №50 та голови спостережної комісії при Миколаївській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом 7-ми діб після її оголошення.

Суддя Павлів В.Р.