Справа№751/2997/15-к
Провадження №1-кп/751/54/16

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2016 року м. Чернігів
Новозаводський районний суд міста Чернігова
головуючого судді: ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Новгород-Сіверська, Чернігівської області, не одруженого, освіта середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 24 червня 2014 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ст.. 185 ч. 1 КК України до одного року позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,-
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 259 ч. 1 КК України, -
сторона обвинувачення прокурор Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_4
захисник ОСОБА_5 , -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , перебуваючи у стані обмеженої осудності, 20 січня 2015 року, близько 04 год. 40 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, здійснив телефонний дзвінок з мобільного телефону з номером № НОМЕР_1 на канал «102» та в подальшому в ході телефонної розмови з працівником чергової частини Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області, умисно, завідомо неправдиво повідомив, що будівля Чернігівського залізничного вокзалу, яка знаходиться за адресою: м. Чернігів, площа Перемоги, 1, замінована та за декілька хвилин відбудеться вибух.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 259 ч. 1 КК України, тобто завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, що загрожує загибеллю людей та іншими тяжкими наслідками.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та пояснив, що у нього міліція забрала гроші з кишені, у міліцію їх возили написати протокол. Міліція забрала їх на вул.. Шевченка 13, з ним були ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , він чекав за дверима, їх допитували, його допитували. Поїхали до ОСОБА_6 на вул. Попудренка, у під`їзді сиділи, дивились в телефон. Потім він попросив телефон подзвонити. Він набрав міліцію, сказав віддати гроші. Вони відключились. Потім він набрав міліцію сказав, що вокзал замінований. Вони посиділи у під`їзді, ОСОБА_6 пішла додому спати, а вони пішли спати на автовокзал на стільцях. Вранці їх забрали на АДРЕСА_4 . Він часто забуває те, що відбувалось.
В судовому засіданні, яке проводилось після проходження ОСОБА_3 амбулаторної та стаціонарної судово-психіатричних експертиз, він пояснив, що не пам`ятає, чи телефонував він в міліцію про замінювання залізничного вокзалу.
Згідно з рапортом оперативного чергового ЧМВ УМВС України в Чернігівській області, 20.01.2015 року о 4 год. 40 хвилин на лінію «102» з номера НОМЕР_2 зателефонував невідомий чоловік та повідомив, що в Чернігові замінований залізничний вокзал.
Згідно з актом перевірки об`єкта на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів № 14, огляд залізничного вокзалу м. Чернігова проводився 20.01.2015 року з 05.53 до 06.58 годин, під час огляду вибухових пристроїв, вибухових речовин не виявлено.
Огляд місця події проводився слідчим ЧМВ УМВС України в Чернігівській області 20.01.2015 року з 6.00 до 06.25 год., слідів та засобів вчинення кримінального правопорушення у приміщенні залізничного вокзалу м. Чернігова не виявлено.
20.01.2015 року ОСОБА_3 був оглянутий у Чернігівському обласному наркологічному диспансері о 10. 00 годині, діагноз гостра інтоксикація, алкогольне сп`яніння (неускладнена).
20.01.2015 року ОСОБА_3 написав явку з повинною, де зазначив, що здійснив з мобільного телефону, що належить ОСОБА_8 , дзвінок на лінію 102 та повідомив про замінування залізничного вокзалу.
Згідно з протоколом огляду місця події від 20.01.2015 року, у ОСОБА_9 був виявлений та вилучений мобільний телефон Lenovo в корпусі червоного кольору.
Телефон Lenovo був визнаний речовим доказом, та встановлено, що він мав сім-картку мобільного оператора Лайф з номером НОМЕР_1 . За заявою ОСОБА_9 саме такий телефон з абонентським номером НОМЕР_1 був у її користуванні.
Надані суду докази з приводу їх належності, допустимості та достовірності сторонами кримінального провадження не оспорювались.
Аналізуючи в сукупності надані та перевірені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а його дії вірно кваліфікованими за ст. 259 ч.1 КК України.
У кримінальному провадженні на досудовому слідстві та за ухвалою суду проведені дві амбулаторні судово-психіатричні експертизи. За висновками судово-психіатричного експертного підрозділу Чернігівської обласної судово-психіатричної експертизи від 12.03.2015 року та від 11.06.2015 року у ОСОБА_3 мають місце клінічні ознаки легкої розумової відсталості з поведінковими розладами, але він міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними як на момент вчинення інкримінованого правопорушення, так і на теперішній час.
Однак, згідно з висновком стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 292 від 15.12.2015р. Київського міського центру судово-психіатричних експертиз обвинувачений страждає психічним розладом: легка розумова відсталість з вираженими емоційно-вольовими порушеннями, обтяженими зловживанням алкоголем. ОСОБА_3 на період кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, 20.01.2015 року не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_3 на теперішній час за своїм психічним станом не здатний повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_3 потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної допомоги у примусовому порядку.
При вирішення питання про психічний стан обвинуваченого, суд, за наявності кількох висновків судово - психіатричних експертиз, приймає до уваги саме висновок стаціонарної судово-психіатричної експертизи, оскільки він зроблений після тривалого спостереження за ОСОБА_3 в умовах стаціонару, та експертною комісією, до складу якої входили: голова - доктор медичних наук, члени комісії кандидат медичних наук та завідувач відділенням судово-психіатричної експертизи, тобто психіатрами з більш високою кваліфікацією та досвідом роботи.
Відповідно до ст. 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.
На підставі викладеного вище судом встановлено, що в період вчинення суспільно-небезпечного діяння обвинувачений знаходився в стані обмеженої осудності і є особою, яка відповідно до ст. 20 КК України, підлягає кримінальній відповідальності.
За змістом п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 року № 7, особа, яка визнана обмежено осудною, підлягає кримінальної відповідальності. Якщо злочин вчинено в стані обмеженої осудності особою, яка внаслідок загострення наявного у неї психічного розладу потребує застосування примусових заходів медичного характеру, суд постановляє обвинувальний вирок і при призначенні засудженому покарання враховує його психічний стан як пом`якшуючу покарання обставину з одночасним застосуванням примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання.
Окрім обмеженої осудності, судом встановлені інші обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: явку з повинною, наявність у нього 3 групи інвалідності, складні життєві обставини статус дитини-сироти до 18 років, відсутність батьків, відступіть житла, неможливість за станом здоров`я отримати постійну роботу. На думку суду, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують тяжкість вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, наявні підстави для застосування ст.. 69 КК та призначення ОСОБА_3 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ст.. 259 ч. 1 КК України.
Обставиною, яка обтяжує його покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
При вирішенні питання про міру покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вважає, що мета його виправлення та попередження вчинення нових злочинів може бути досягнута при призначенні покарання у виді позбавлення волі на певний строк, з урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, будучи засудженим 24 червня 2014 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ст.. 185 ч. 1 КК України до одного року позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільненим від відбування покарання з іспитовим строком один рік. З тих же підстав покарання йому має бути призначене за правилами ст.. 71 КК України.
Оскільки обвинувачений страждає на психічний розлад, у відповідності до ст. 94 КК України та висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи, суд вважає за необхідне застосувати примусовий захід медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги.
Цивільний позов не заявлявся.
У кримінальному провадженні відсутні обґрунтовані витрати на залучення експертів.
Клопотань про обрання запобіжного заходу не надходило.
Речовий доказ - мобільний телефон Lenovo з сім-карткою мобільного оператора Лайф з номером НОМЕР_1 , суд вважає за можливе залишити власнику ОСОБА_9 .
Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України, у стані обмеженої осудності та призначити йому покарання з застосуванням ст.. 69 КК України, у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ст.. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 червня 2014 року та остаточно призначити ОСОБА_3 до відбування покарання у виді одного року одного місяця позбавлення волі.
На підставі ст. 94 КК України застосувати до ОСОБА_3 примусовий захід медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання.
Строк відбування покарання обраховувати з моменту виконання вироку.
Речовий доказ - мобільний телефон Lenovo з сім-карткою мобільного оператора Лайф з номером НОМЕР_1 , залишити власнику ОСОБА_9 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1