Справа № 182/5606/15-к
Провадження № 1-кп/0182/650/2015
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополь матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.04.2015 р. за № 0001083 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської обл.., українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , не працюючого, з середньою освітою, неодруженого, не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3 -
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_3 03.04.2015 року приблизно о 16-20 годині, знаходячись біля будинку № 2 по вул.. Барнаульська в м. Нікополь Дніпролпетровської обл.., зустрів свою знайому ОСОБА_5 , яка під час розмови повідомила, що продає свій планшет «Самсунг ТАБ-3», після чого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно з корисливих мотивів, зловживаючи довірою, запропонував ОСОБА_5 допомогти продати планшет «Самсунг ТАБ-3», пообіцявши повернути за нього грошові кошти цього ж дня, на що остання погодилась. Однак наміру повертати гроші не мав та, продавши планшет цього ж дня, витратив грошові кошти на власні потреби.
Таким чином, ОСОБА_3 шляхом зловживання довірою заволодів планшетом «Самсунг ТАБ-3» вартістю 2000 грн., що належить потерпілій ОСОБА_5 , чим заподіяв їй матеріальний збиток на вказану суму.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав у повному обсязі і показав суду, що у квітні 2015 р. приблизно о 16 год. він зустрів потерпілу на вул.. Барнаульська біля буд. № 2. В ході розмови вона сказала, що має намір продати належний їй планшет. Він сказав їй, що знає кому можна продати планшет і запропонував передати планшет йому, пообіцявши у цей же день повернути гроші. Вона погодилася і передала йому планшет. Вони домовилися про зустріч. Але він, хоча планшет відразу продав, гроші потерпілій не передав, т.я. не мав такого наміру. У вчиненому він розкаюється. Цивільний позов потерпілої визнає у повному обсязі.
У зв`язку з визнанням вини, оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, інші докази у порядку ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися. При цьому судом було роз`яснено, що в цьому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини, які не досліджувалися, в апеляційному порядку.
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена.
Дії обвинуваченого мають вірну правову кваліфікацію за ч.1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, вимоги ст.. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, вимоги ст.. 69-1 КК України, яка передбачає, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.. 12 КК України відносяться до невеликої тяжкості; обставини справи; особу винного, який фактично має родину, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі.
Але, враховуючи всі обставини справи, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 2), 3) ч.1 ст. 76 КК України.
Вирішуючи цивільний позов потерпілої про відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить з того, що матеріальна шкода, заподіяні злочином, в силу ст.. 1166 ЦК України підлягають стягненню з особи, що спричинила шкоду. Тому заявлений потерпілою позов підлягає повному задоволенню, оскільки знайшов підтвердження у судовому засіданні і визнаний обвинуваченим.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Міра запобіжного заходу не обиралася.
Речові докази відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст.. 370, 371, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч.1 ст. 190 КК України і призначити покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п 2), 3) ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання
ОСОБА_6 запобіжного заходу не обиралася.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином 2000 (дві тис.) грн..
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.
Суддя ОСОБА_1