АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Судді-доповідача ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представника скаржника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах потерпілої ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06.11.2015 року про відмову у накладенні арешту на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 листопада 2015 року в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 , поданого в інтересах цивільного позивача у кримінальному провадженні № 0000807 ОСОБА_9 про накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , та заборони на його відчуження та розпорядження, відмовлено.

Свої висновки слідчий суддя мотивує тим, що оскільки, як встановлено з матеріалів клопотання та досліджених матеріалів кримінального провадження, жодній особі в межах кримінального провадження № 0000807, відомості про яке внесене до ЄРДР 12.10.2015 року за фактом злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, не було повідомлено про підозру у його вчиненні, не встановлено осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не встановлено достатніх підстав вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, підстав для накладення арешту немає.

На вказане судове рішення слідчого судді адвокатом ОСОБА_8 в інтересах потерпілої ОСОБА_9 подана апеляційна скарга, в якій він просить визнати поважною причину пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали та поновити цей строк, скасувати ухвалу слідчого судді та прийняти ухвалу, якою задовольнити клопотання адвоката.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що слідчий суддя неповно з`ясував обставини по справі, які мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, у результаті чого залишилися недослідженими обставини для ухвалення клопотання про накладення арешту, у результаті чого слідчий суддя позбавив потерпілу особу захисту свого нерухомого майна шляхом накладення арешту, яке вибуло з незаконного володіння потерпілої ОСОБА_9 . Зазначає, що квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, та вибула з її незаконного володіння на підставі фальсифікованої довіреності, що встановлено кримінальним провадженням № 0001789 від 23.04.2015 року, по якому вже є особи, яким повідомлено про підозру. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.06.2015 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Однак, 05.10.2015 року безпідставно та незаконно ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська розглянуто клопотання ОСОБА_10 та скасований арешт на зазначену квартиру. Вказує, що тільки 11.11.2015 року отримав повний текст оскаржуваної ухвали. Оскільки в судовому засіданні слідчий суддя оголосив резолютивну частину ухвали, апелянт не знав з яких саме правових підстав суд відмовив у задоволенні клопотання про накладення арешту.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника скаржника ОСОБА_8 , що діє в інтересах ОСОБА_9 , який підтримав доводи апеляційної скарги, думку прокурорів, які просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши надані матеріали, обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Апеляційним переглядом встановлено, що як вбачається із матеріалів судового провадження, 12 жовтня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000807 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України за фактом здійснення невстановленими особами навесні 2015 року за попередньою змовою групою осіб з проникненням до житла ОСОБА_9 та ОСОБА_11 квартиру АДРЕСА_1 таємної крадіжки грошових коштів та іншого особистого майна у великих розмірах.

В межах зазначеного кримінального провадження адвокат ОСОБА_8 , діючи в інтересах ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на зазначений автомобіль «Mitsubishi Outlander». Клопотання про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та зазначив, що потерпіла ОСОБА_9 звернулась до слідчого органу з цивільним позовом щодо відшкодування шкоди.

В силу ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутись цивільний позивач з метою забезпечення цивільного позову. У клопотанні цивільного позивача про арешт майна для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; докази факту завдання шкоди і розмір цієї шкоди.

Розглядаючи апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 , колегія суддів, враховуючи підстави, у зв`язку з якими ставиться питання про арешт зазначеного в клопотанні майна, вважає що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що клопотання не може бути задоволено, оскільки ч.1 ст.171 КПК України, цивільним позивачем, його представником передбачено лише право звернення з таким клопотанням лише з метою забезпечення цивільного позову. При цьому з матеріалів скарги не вбачається, що в межах даного кримінального провадження будь-якій особі пред`явлена підозра у вчинення кримінального правопорушення та цей факт при розгляді апеляційної скарги підтвердив і представник скаржника, що унеможливлює задоволення клопотання про накладення арешту на майно в забезпечення цивільного позову, враховуючи, що відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно.

Заявником не визначено й осіб, які мають нести цивільну відповідальність за шкоду, спричинену скоєнням кримінального правопорушення. В наданій до слідчих органів позовній заяві про відшкодування майнової та моральної шкоди, вказані особи не зазначені.

Колегією суддів не приймаються доводи представника скаржника в частині, що у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001789 з приводу незаконного вибуття квартири АДРЕСА_1 з володіння ОСОБА_9 , є особи, яким органами досудового розслідування повідомлено про підозру, оскільки клопотання про накладення арешту на майно заявником подано в межах іншого кримінального провадження, а саме внесеного до ЄРДР за № 0000807 та відсутні дані щодо їх об`єднання.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення слідчого суддіпро відмову у задоволенні клопотання про арешт майна є обґрунтованим і відповідає вимогам кримінального процесуального закону. Порушень норм кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено. А тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 167, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 листопада 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 , поданого в інтересах цивільного позивача у кримінальному провадженні № 0000807 ОСОБА_9 про накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , та заборони на його відчуження та розпорядження, залишити без змін.

Судді