В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2016 року смт. Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
за участю потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка-2 Близнюківського району Харківської області, громадянина України, розлученого, з неповною середньою освітою, працюючого охоронцем СТФ АФ «Микільське», зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України судимості не має,
про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,- -
в с т а н о в и в:
27 липня 2015 року, близько 21.00 годин, перебуваючи на вулиці Зарічній с.Миколаївка-2 Близнюківського району Харківської області, поблизу будинку № 5, зустрів раніше незнайомого ОСОБА_4 , якого в цей день бачив біля річки, поблизу с.Миколаївка-2 Близнюківського району Харківської області. Після нетривалої розмови між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виникли неприязні відносини. Маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_5 наніс ОСОБА_4 удари кулаками рук та ногами по голові та обличчю, близько 10-15 ударів, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців повік справа і зліва, в лобній області справа, на щоці справа, на вушній раковині зліва, на носі, субконьюнктивальний крововилив правого ока, забиті рани верхньої губи справа, множинні переломи верхньощелепних пазух, перелом зовнішньої стінки правої орбіти, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 412-ЛЗ/15 від 06 січня 2016 року відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 122 КК України, тобто спричинення умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
21 січня 2016 року під час досудового провадження між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 було укладено угоду про примирення.
Згідно зазначеної угоди, ОСОБА_5 повністю та беззаперечно визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, щиро кається у скоєному та зобов`язується: стати на шлях виправлення та в подальшому не вчиняти кримінальних правопорушень та протиправних дій; вибачитись перед потерпілим. Крім того, ОСОБА_5 зобов`язується відшкодувати ОСОБА_4 витрати на лікування в розмірі 5000 гривень до 01 листопада 2016 року.
Також вказаною угодою сторони погодили покарання, передбачене ч.1 ст. 122 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 рік, в межах санкції зазначеної статті КК України, на підставі ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, термін якого визначить суд.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 просив затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджене сторонами покарання. Також пояснив, що претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не має, розуміє, що при затверджені угоди про примирення буде позбавлений можливості вимагати притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення та вимагати відшкодування шкоди.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, в обсязі обвинувачення, погодився на застосування до нього узгодженого виду і розміру покарання у разі затвердження угоди та пояснив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення і що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про примирення затвердити та призначити узгоджене покарання.
Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що сторони примирились і укладення угоди є добровільним. Зобов`язання, взяті на себе обвинуваченим за угодою про примирення можливі для виконання.
Як вбачається із наданих матеріалів, дії обвинуваченого ОСОБА_5 належить кваліфікувати за ч.1 ст.122 КК України, тобто спричинення умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Згідно п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.
Вирішуючи питання про затвердження угоди між потерпілим та обвинуваченим, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого.
Як передбачено ч.4 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як встановлено, злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним, згідно зі ст. 12 КК України, належать до категорії злочинів середньої тяжкості.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Обвинуваченому також були роз`яснені підстави для оскарження обвинувального вироку, яким затверджена угода в апеляційному порядку, що визначені в п.1 ч.1 ст.394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч.3 ст.424 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін.
Виходячи з викладеного, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст. 471 КПК України. ОСОБА_5 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджена сторонами міра покарання, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даних про особу обвинуваченого, відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених в ст. 65 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування, та речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 314,370,371,373 - 374, 475 КПК України, суд,-
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину за ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді ПОЗБАВЛЕННЯ ВОЛІ на строк ОДИН рік.
В силу ст. 75 КК України, ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1(ОДИН) рік.
Відповідно до п.4 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду в Харківській області шляхом подачі апеляційної скарги через Близнюківський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1