АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/190/16 Справа № 206/5479/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську кримінальне провадження № 0001414, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 вересня 2015 року, за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 на вирок Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2015 року, яким було засуджено

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, із середньою технічною освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

12 жовтня 2015 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік,

за ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 жовтня 2015 року більш суворим покаранням остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

ВСТАНОВИЛА:
Заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність вини та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого, ставить вимогу про зміну вироку суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну від повільність.

В обґрунтування доводів апеляції прокурор зазначив, що суд першої інстанції у резолютивній частині вироку, призначаючи покарання ОСОБА_8 , двічі застосував вимоги статей 75, 76 КК України, а саме: окремо за вчинений злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, та повторно після остаточного призначення покарання за сукупністю злочинів за правилами ч.4 ст.70 КК України, що призвело до неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність. Просить виключити з резолютивної частини вироку посилання на застосування ст.ст.75, 76 КК України після призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.185 КК України та вважати його засудженим за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що 06 вересня 2015 року об 11 годині 47 хвилин, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, він таємно заволодів, тобто викрав із супермаркету «VARUS-40» ТОВ «ОМЕГА», розташованого за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. 20 річчя Перемоги, буд. № 43-Д, дві упаковки розчинної кави «Jacobs Monarch» вагою 400 гр. та 220 гр. кожна та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд. Своїми злочинними діями обвинувачений ОСОБА_8 спричинив ТОВ «ОМЕГА» майнову шкоду у розмірі 411 грн.98 коп.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, позицію прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 та просив змінити вирок суду першої інстанції з мотивів, зазначених в апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_8 у скоєному злочині, за який його засуджено, повністю відповідають матеріалам кримінального провадження, які відповідно до ст.349 КПК України судом за згодою учасників судового провадження було визнано недоцільним досліджувати щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, тому апеляційним судом не перевіряються. Фактичні обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_8 , юридична кваліфікація дій обвинуваченого учасниками судового провадження не оскаржуються.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Частиною 4 статті 70 КК України передбачено, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, йому призначається покарання за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті.

Разом з тим, при призначенні покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів суд першої інстанції не врахував, що у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів, рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції змінити у частині призначення ОСОБА_8 покарання, виключивши з резолютивної частини вироку після призначення обвинуваченому покарання за ч.2 ст.185 КК України посилання на застосування ст.ст. 75, 76 КК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду скарги на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення.

Згідно з п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування судового рішення, не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2015 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В іншій частині вирок Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
______________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4