Провадження 1-кс/127/5842/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2013 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді Вишара І.Ю.,

при секретарі Нідзельській Т.А.,

за участю прокурора Ільніцького І.І.,

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника прокурора Вінницької області старшого радника юстиції ОСОБА_2, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобовязання щодо:

ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, народився м. Добегнев Республіки Польща, громадянин ОСОБА_5, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2,

який притягується до кримінальної відповідальності правоохоронними органами ОСОБА_5 за скоєння злочинів, передбачених параграфом 1 ст. 209, параграфом 2 ст. 284, параграфом 1 ст. 286 КК ОСОБА_5, -

ВСТАНОВИВ:

18.10.2013, до суду надійшло клопотання заступника прокурора Вінницької області старшого радника юстиції ОСОБА_2, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобовязання щодо ОСОБА_3. Клопотання мотивоване тим, що у провадженні прокурора знаходяться матеріали екстрадиції стосовно громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_4 ОСОБА_3, який розшукується правоохоронними органами ОСОБА_5 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення протиправних дій на території вказаної країни.

В ході розгляду матеріалів клопотання встановлено, що працівниками СКР 2 відділу Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області 17.10.2012 відповідно до ст.ст. 461, 106 КПК України затриманий ОСОБА_4 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин ОСОБА_5, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до наданих польською стороною документів у провадженні районної прокуратури у м. Слупську РП перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, у вчиненні злочинів передбачених параграфом 1 ст. 209, параграфом 2 ст. 284, параграфом 1 ст.286 КК ОСОБА_5, зокрема останньому інкримінується вчинення у період з 1996 по 1999 роки 15 епізодів шахрайства, повторно, що завдало значної шкоди фізичним особам та банкам.

Постановою районного суду у м. Слупську РП 09.09.2008 стосовно ОСОБА_4 ОСОБА_3, обрано міру запобіжного заходу у вигляді тимчасового взяття під варту та 11.09.2008 розпорядженням прокурора Районної прокуратури у м. Слупську РП його оголошено у розшук.

Відповідно до постанови Вінницького міського суду від 19.10.2012 стосовно ОСОБА_4 ОСОБА_3 застосовано екстрадиційний арешт до вирішення питання про його видачу і фактичну передачу до ОСОБА_5.

Постановами цього ж суду від 04.12.2012 та 05.12.2012 відмовлено у задоволенні заяв захисника ОСОБА_4 ОСОБА_3 та у клопотанні останнього, щодо скасування постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 19.10.2012 та зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на захід непов'язаний із триманням під вартою відповідно.

Ухвалами Апеляційного суду Вінницької області від 28.12.2012 та 14.12.2012 зазначені постанови залишені без змін.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2013 року визнано наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_4 ОСОБА_3 під вартою та продовжено застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт).

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 22.03.2013 відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката на зазначену постанову.

Водночас установлено, що рішенням Державної міграційної служби України № 135-13 від 15.03.2013 ОСОБА_4 ОСОБА_3 відмовлено у визнані біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 25.06.2013 відмовлено у задоволенні позову останнього щодо визнання вищезазначеного рішення неправомірним, а ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.08.2013 апеляційну скаргу ОСОБА_4 ОСОБА_3 на вказану постанову залишено без задоволення.

Заступником Генерального прокурора України від 12.08.2013 винесено постанову про видачу ОСОБА_4 ОСОБА_3 до ОСОБА_5.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.10.2013 відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_4 ОСОБА_3 - ОСОБА_1 на постанову заступника Генерального прокурора України від 12.08.2013 про видачу ОСОБА_4 ОСОБА_3 до ОСОБА_5.

17.10.2013 у звязку з закінчення 12 - місячного строку екстрадиційного арешту ОСОБА_4 ОСОБА_3 звільнено з СІЗО Вінницької установи № 1 УДПтСУ України у Вінницькій області.

ОСОБА_6 ОСОБА_7 злочини за законодавством України відповідають ч. 3 ст. 190 КК України, тобто шахрайство, вчинене повторно, у великих розмірах (ч. 3 ст. 190 КК України, яка передбачає покарання у від 3 до 8 років позбавлення волі.

На думку прокурора, у звязку з тим, що ОСОБА_4 ОСОБА_7 може переховуватись від правоохоронних органів України, що підтверджено неодноразовими постановами суду про наявність підстав для подальшого тримання його під вартою, останній раз 04.10.2013, те, що ОСОБА_4 ОСОБА_7 продовжує перебувати у міжнародному розшуку та переховується від правоохоронних органів ОСОБА_5, а також те, що постанова заступника Генерального прокурора України від 12.08.2013 про видачу ОСОБА_4 ОСОБА_7 до ОСОБА_5 невиконана, тому прокурор просить суд клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання.

Прокурор в судовому засіданні просив суд клопотання задовольнити, суду пояснив, що необхідно вжити заходів щоб ОСОБА_3 зявився в суд для розгляду клопотання.

Захисник в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання прокурора. Пояснила, що ОСОБА_3 на теперішній перебуває на території ОСОБА_5.

Суд, дослідивши вказане клопотання, заслухавши думку прокурора, дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 107 ч.1 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обовязковим.

Враховуючи те, що від учасників процесуальної дії не надійшло клопотання про застосування технічних засобів фіксування розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, тому суд вважає за можливим розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Відповідно до ст. 585 КПК України, за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не повязаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).

При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не повязаного із триманням під вартою, слідчий суддя обовязково враховує:

1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень;

2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики;

3) вік та стан здоровя особи, видача якої запитується;

4) міцність соціальних звязків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

У разі порушення особою, щодо якої розглядається запит про її видачу, умов обраного запобіжного заходу слідчий суддя за клопотанням прокурора має право постановити ухвалу про застосування екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи.

Відповідно до ст. 186 КПК України, клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Відповідно до ст. 193 ч. 1 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Згідно ст. 193 ч. 6 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутністю підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Судові засідання призначалися на 21.10.2013 на 14.00 годину та 23.10.2013 на 14.00 годину, про те ОСОБА_3 в судові засідання не зявився і місце його перебування на теперішній час невідоме.

Крім того, прокурором в судовому засіданні не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та те, що ОСОБА_3 перебуває у міжнародному розшуку. Клопотання подане до суду не відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ОСОБА_3 не надано копію клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Прокуратурою не вжито належних заходів для встановлення місця перебування ОСОБА_3. Додані до клопотання копії матеріалів завірені печаткою прокуратури Вінницької області не можливо прочитати та зрозуміти їх зміст.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що обовязковою умовою розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу є присутність учасників кримінального провадження сторони обвинувачення та сторони захисту, тому суд вважає, що клопотання слідчого є необґрунтованим, передчасним та недоведеним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 183, 186, 193, 585 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотанні заступника прокурора Вінницької області старшого радника юстиції ОСОБА_2, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобовязання щодо ОСОБА_3 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя