П О С Т А Н О В А

27 квітня 2012 року Соснівський районний суд в складі :

головуючого - судді Мельник І.О.

при секретарі Бондар Н.І.

з участю прокурора Давтян М.Д.

розглянувши подання слідчого СВ Соснівського РВ м. Черкаси ОСОБА_1, погоджене прокурором міста Черкаси, про обрання міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого раніше судимого Соснівським РС м. Черкаси ст. 307 ч.2, ст. 309 ч.1 КК України ,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Соснівського РВ м. Черкаси ОСОБА_1 за погодженням прокурора м. Черкаси звернувся до суду з поданням про застосування міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, мотивуючи наступним.

14.04.2012 року близько 23.00 год., ОСОБА_2, знаходячись за адресою м. Черкаси вул. Тараскова 10 через відчинене вікно проник до приміщення квартири № 110, звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів викрав майно потерпілої ОСОБА_3, а саме: ноутбук марки Asus K50IJ вартістю 4950 грн., клавіатуру вартістю 45 грн., та мишку вартістю 45 грн., а всього майна на загальну суму 5040 грн., після чого з викраденим з місц2я скоєного злочину зник, чим спричинив останній матеріального збитку на вказану суму.

24.04.2012р. ОСОБА_2 затриманий в порядку ст. 115 КПК України.

26.04.2012р. ОСОБА_2, пред»ялвено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст.185 КК України.

Заслухавши доводи слідчого, думку прокурора, які просили задовольнити подання, опитавши ОСОБА_2, який підтвердив факт скоєння ним злочину, просив відмовити в задоволені подання, дослідивши матеріали кримінальної матеріали справи, суд доходить до наступного.

Відповідно до ст.. 148 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також забезпечити виконання процесуальних рішень. Запобіжні заходи застосовуються за наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений, підсудний, засуджений буде намагатися ухилитися від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

Згідно з п. „с ч.1 ст.5 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановлено законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обгрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втеча після його вчинення.

Пленумом ВС України № 2 від 28 березня 2008 року «Про деякі питання застосовування судами України законодавства при дачі дозволів на тимчасове обмеження окремих конституційних прав і свобод людини і громадянина під час здійснення оперативно-розшукової діяльності, дізнання і досудового слідства»передбачено, при розгляді подання про тимчасове обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина суддя перевіряє, чи відображено в ньому всі необхідні дані для їх розгляду, чи підписане воно повноважною службовою особою і чи погоджене воно у визначених законом випадках з прокурором, вивчає матеріали оперативно-розшукової, контр розвідувальної або кримінальної справи, за необхідне вислуховує субєкта внесення подання і виносить умотивовану постанову про задоволення подання або відмову в такому задоволенні. Суди мають додержувати вимог ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 14 КПК, відповідно до яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у звязку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 149 КПК, можуть не забезпечити виконання обвинуваченому процесуальних обовязків, що випливають із ч. 2 ст. 148 КПК, і його належної поведінки.

Сама по собі суспільна небезпечність злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, не може бути достатньою підставою для обрання щодо нього даної міри запобіжного заходу.

Аналізуючи викладене, враховуючи особу обвинуваченого, те, що по справі зібрані об»єктивіні докази про причетність ОСОБА_2 до вчинення злочину, матеріальні збитки потерпілій відшкодовані, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав вважати, що більш мякі запобіжні заходи можуть не забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а саме що він буде перешкоджати встановленню істини по справі чи ухилятись від слідства та суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 29 Конституції України, ст..ст.148, 150, 155, 165-2 КПК України, п. „с ч.1 ст.5 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Відмовити в задоволенні подання про обрання міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, у вигляді тримання під вартою.

2. Копію постанови направити начальнику ІТТ Придніпровського РВ УМВС України у Черкаській області, слідчому, прокурору м. Черкаси для відома та контролем за досудовим слідством.

Головуючий: І.О.Мельник

Постанова мені оголошена, порядок та строк її оскарження розясненно.

______________________2012 року _______________________________А.В.Лонський