Справа № 741/1003/15 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/119/2016
Категорія - ч.2 ст.121, ч.1 ст.126 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 січня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 20 листопада 2015 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Туманська Гута Козелецького району Чернігівської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, вдівця, з професійно-технічною освітою, не працюючого, судимого:

- 26 травня 2004 року Носівським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 6 серпня 2007 року постановою Носівського районного суду Чернігівської області звільненого від покарання за ч. 1 ст. 122 КК України, на підставі п. Б ст. 1 Закону України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року;

- 18 червня 2008 року Носівським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.121, ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 7 квітня 2010 року від покарання з заміною на виправні роботи на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 11 днів з утриманням 20 % заробітку в дохід держави;

- 7 грудня 2010 року Носівським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, 7 лютого 2013 року звільненого умовно-достроково на підставі ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 січня 2013 року на невідбутий строк 11 місяців 7 днів,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Плоске Носівського району Чернігівської області, мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, неодруженого, з професійно-технічною освітою, не працюючого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 20 листопада 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років шість місяців.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, призначено покарання у виді 190 (сто дев`яносто) годин громадських робіт.

Як встановлено судом першої інстанції, 23 травня 2015 року близько 15 години ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння, прийшов у будинок, який розташований по АДРЕСА_3 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_11 в ході сварки, усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, умисно завдав ОСОБА_11 неодноразові удари кулаками та ногами в область голови та тулуба, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми: саден та синців обличчя, перелому кісток носа, крововиливів у м`які тканини голови обох лобних, тім`яних і скроневих ділянок, субарахноїдальних та субдуральних крововиливів, осередків забою лобних, потиличних, правої тім`яної та скроневих долей головного мозку. Зазначені ушкодження за ступенем тяжкості, відносно живої людини, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Смерть потерпілого ОСОБА_11 настала внаслідок набряку речовини головного мозку, який є ускладненням внутрічерепної травми, забоїв речовини головного мозку, субарахноїдальних та субдуральних крововиливів.

23 травня 2015 року близько 15 години ОСОБА_7 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов у будинок, який розташований по АДРЕСА_3 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_11 в ході сварки, умисно завдав ОСОБА_11 два удари кулаком в область підборіддя, завдавши потерпілому фізичного болю і не спричинивши тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з рішенням суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати через його суворість і застосувати ст.69 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що як він, так і ОСОБА_7 наносили потерпілому однорідні удари, про що також вказував експерт, однак суд визначив його удари як тяжкі, а ОСОБА_7 як ті, що спричинили фізичну біль. Також суд не взяв до уваги висновок судово-медичної експертизи №133 від 30 червня 2015 року, де зазначено, що лише частина тілесних ушкоджень може відповідати 23.05.2015 року, тобто експертиза ґрунтується на припущеннях. Експерт не вказав звідки взялись інші тілесні ушкодження. Обвинувачений не згоден з тим, що від його ударів виникли тілесні ушкодження, що призвели до смерті потерпілого. Зазначає, що потерпілий ОСОБА_11 вживав спиртні напої майже кожного дня, в тому числі 29.05.2015 року, про що стверджували свідки. Також суд не взяв до уваги покази свідків, що за тиждень до 23.05.2015 року потерпілого бачили побитим. Наголошує, що він хотів лише зупинити розпочатий з потерпілим словесний конфлікт та заспокоїти його. Вважає, що в його діях має місце необережність і він не передбачав таких наслідків і не бажав їх настання. Вказує, що він приходив до потерпілого та пропонував йому допомогу, але останній відмовлявся, що підтверджують свідки.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Прокурором подано письмове заперечення проти апеляційної скарги, в якому він просить залишити вирок суду першої інстанції без змін, оскільки він є законним і обґрунтованим.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_7 також подано письмове заперечення проти апеляційної скарги, в якій він просить вирок суду залишити без змін та зазначає, що доводи апелянта є необґрунтованими, суд постановив вирок на підставі здобутих доказів.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які просили апеляційну скаргу задовольнити з вказаних у ній обставин, думки прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції та застосувати відносно нього ст.69 КК України. при цьому в апеляційній скарзі зазначає фактично про відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_6 вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що 23 травня 2015 року близько 15 години він випив з ОСОБА_7 близько 1л горілки, після чого пішли до ОСОБА_11 . В будинку останнього він запитав чи дійсно потерпілий відбував покарання в місцях позбавлення волі за зґвалтування п`ятирічної дівчинки. ОСОБА_11 відповів у брутальній формі, після чого він вдарив потерпілого рукою в ніс. ОСОБА_7 двічі вдарив потерпілого в область підборіддя. Після цього ОСОБА_6 вдарив в вухо потерпілого, який упав на підлогу, став просити, щоб його не били. Потім він та ОСОБА_7 пішли з господарства потерпілого. Через 3-4 дні після побиття потерпілого обвинувачений приходив до нього додому з ОСОБА_7 , варили суп, пили горілку. Потерпілому було погано, під очима були синці.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що він дійсно наносив удари потерпілому, однак не бажав таких наслідків, просить суд зменшити міру покарання.

Проте, доводи його апеляційної скарги в повній мірі спростовуються зібраними в кримінальному провадженні іншими доказами.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 в суді першої інстанції пояснив, що 23 травня 2015 року він розпивав горілку з ОСОБА_6 , після чого пішли до ОСОБА_11 , щоб випити горілки і з`ясувати чи дійсно він судимий за зґвалтування. На запитання ОСОБА_6 про судимість потерпілий відповів нецензурними словами. ОСОБА_6 ударив ОСОБА_11 в область перенісся. Сам ОСОБА_7 два рази вдарив ОСОБА_11 в підборіддя. ОСОБА_6 два рази вдарив потерпілого, який посунувся на тумбу та впав на підлогу. ОСОБА_6 8-10 разів ударив ногою потерпілого по голові, руках та тулубу. Після чого вони пішли з будинку. Через декілька днів він та ОСОБА_6 приходили до потерпілого. У останнього були синці під очима та над вухами. ОСОБА_11 говорив нерозбірливо.

Такі показання ОСОБА_7 в повній мірі узгоджуються з його показаннями під час досудового слідства та показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 які він надавав в ході досудового розслідування під час допиту в якості підозрюваного та під час одночасного допиту осіб.

В ході слідчого експерименту, ОСОБА_6 також повідомив, що ОСОБА_7 наніс лише два удари потерпілому в підборіддя, а він ще наносив удари потерпілому ногами в область голови, коли останній впав.

Під час проведення негласної слідчої дії ОСОБА_6 в приміщенні ІТТ Ніжинського РВ УМВС розповідав, що він наносив удари в обличчя потерпілому ОСОБА_12 , що підтверджується протоколом про результати аудіо-, відео контролю за особою.

Свідок ОСОБА_13 зазначила, що вона живе поряд з потерпілим і 23 травня 2015 року вона почула, що обвинувачені зайшли в будинок потерпілого. Після цього з будинку було чути лайку та звуки бійки, яка тривала 15-20 хвилин. Вона боялася ОСОБА_14 , а тому не зайшла у двір до потерпілого. Коли ОСОБА_15 та ОСОБА_16 пішли з господарства ОСОБА_17 , то вона зі своєю матір`ю зайшла в будинок до потерпілого і останній лежав на підлозі, був побитий. Наступного дня потерпілий був в синяках, слабкий, ледве пересувався, мав розпухле обличчя та вухо, розповідав, що погано себе почуває, повідомив, що його побили ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , відмовився повідомляти в міліцію про своє побиття, пояснюючи це тим, що ОСОБА_15 може мстити. 29 травня 2015 року ОСОБА_15 та ОСОБА_16 приходили до ОСОБА_17 , розпивали горілку. 30 травня 2015 року побачила через вікно, що ОСОБА_18 лежав на підлозі, не подавав ознак життя.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №133 від 30 червня 2015 року у потерпілого ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми: саден та синців обличчя, перелому кісток носа, крововиливів у м`які тканини голови обох лобних, тім`яних і скроневих ділянок, субарахноїдальних та субдуральних крововиливів, осередків забою лобних, потиличних, правої тім`яної та скроневих долей головного мозку, які по давності можуть відповідати 23 травня 2015 року.

Експерт ОСОБА_19 пояснила, що у потерпілого тілесних ушкоджень в області підборіддя не було виявлено. Крововилив у потерпілого стався від дії тупого предмету в день його побиття. Спиртне, яке споживав потерпілий, може діяти, як знеболююче. У покійного була виявлена гематома, яка збільшувалась.

Таким чином, показання обвинуваченого ОСОБА_7 в повній мірі відповідають його ж показанням а також показанням обвинуваченого ОСОБА_6 під час досудового розслідування, показанням свідка ОСОБА_20 , висновкам судово-медичної експертизи та поясненням експерта і спростовують як покази обвинуваченого ОСОБА_6 в суді першої інстанції про те, що він наніс лише два удари в обличчя потерпілого, так і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 наносив таку ж кількість ударів потерпілому і про те, що у ОСОБА_21 до цього також були тілесні ушкодження.

Тому, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

За встановлених фактичних обставин, суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.121 КК України, як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого та дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.126 КК, а саме як умисне заподіянні побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Є необґрунтованими і доводи апеляційної скарги щодо доцільності застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст.69 КК України.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, характер відносин між обвинуваченим та потерпілим, характеристику обвинуваченого за місцем проживання, його вік та стан здоров`я, сімейний стан, а також наявність обтяжуючих та пом`якшуючих вину обставин.

З огляду на вимоги ст. 65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено істотних порушень кримінального процесуального закону та порушень прав обвинуваченого ОСОБА_6 які б потягли за собою безумовне скасування вироку суду.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 20 листопада 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 31 травня 2015 року по 25 січня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4