Справа № 369/8934/15-к
Провадження № 1-кп/369/433/15
УХВАЛА
Іменем України
04.09.2015 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретареві судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі
прокурора ОСОБА_3
представник потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До Києво-Святошинського районного суду Київської області 21.08.2015 року надійшов обвинувальний акт за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про призначення справи до розгляду та продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 діб з метою недопущення порушення строків тримання під вартою, які закінчуються 12.10.2015 року.

Представник потерпілого та обвинувачений не заперечували про призначення кримінального провадження до судового розгляду та продовження строків тримання під вартою.

При перевірці матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_5 судом встановлено, що наявний у кримінальному провадженні обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Так, згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п.52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п.58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п.34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини» № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Згідно вимог ч.5 п.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Разом з тим, в порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, не зазначена належним чином правова кваліфікація. Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Зазначена, згідно обвинувального акту, правова кваліфікація за ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України не відповідає сформульованому прокурором обвинуваченню.
Відповідно до сформульованого обвинувачення ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненої повторно, поєднаної з проникненням в приміщення.
В той же час, зазначена прокурором правова кваліфікація за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України відповідно до Кримінального кодексу України передбачає кваліфікуючі ознаки, такі як: незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому.
Таким чином, в обвинувальному акті в зазначеній правовій кваліфікації прокурором відсутня кваліфікуюча ознака повторність, в той же час, формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_5 не містить кваліфікуючої ознаки як завдання значної шкоди потерпілому
Відсутність в обвинувальну акті належно зазначеної правової кваліфікації, а також невідповідність сформульованого обвинувачення правовій кваліфікації за ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист.

Заявлене прокурором клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, так як в порушення вимог ст.. 177, 178 КПК України, прокурором не надано підстав та не зазначено обставини, що враховуються при обранні та продовженні запобіжного заходу тримання під вартою.

Крім того, як вбачається з обвинувального акту строк запобіжного заходу обраний обвинуваченому ОСОБА_5 до 12.10.2015 року.

На підставі викладеного суд не має законних підстав для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 3, 110, 291, 293, 314 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України повернути прокурору прокуратури Києво-Святошинського району Київської області для усунення недоліків.
У задоволенні клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з моменту її оголошення до Апеляційного суду Київської області.
Суддя ОСОБА_1