Справа №639/9242/15-к
Провадження №1-кп/639/507/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 листопада 2015 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника Жовтневської ВК №17 ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові в режимі відеоконференції між Жовтневим районним судом м. Харкова та Жовтневською виправною колонією №17 кримінальне провадження №0000113 від 18.01.2015 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. НОМЕР_1 , уродженця с. Гнилиця Великобурлуцького району Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 24.09.2002 року Великобурлуцьким районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 13.08.2004 року Великобурлуцьким районним судом Харківської області за ч.1 ст.122, ч.1 ст.263, ч.4 ст.296, ч.4 ст.70, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 27.04.2011 року Великобурлуцьким районним судом Харківської області за ч.4 ст.296 КК України до 5 років позбавлення волі, 17.09.2014 року звільнений із Жовтневської виправної колонії №17 умовно-достроково на не відбуту частину строку покарання 1 рік 7 місяців 18 днів,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
З кінця жовтня 2014 року ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні в КЗОЗ «Обласна туберкульозна лікарня №1», яка розташована за адресою: м. Харків, просп. Ілліча, 2, у палаті №57. В той час, в тій же палаті разом з ним проходив стаціонарне лікування ОСОБА_4 22.12.2014 року, приблизно о 20 годині, ОСОБА_5 побачив гаманець ОСОБА_4 , який знаходився на тумбочці в палаті лікарні. Потім, ОСОБА_5 , бажаючи дізнатись, що саме знаходиться у зазначеному гаманці, спочатку взяв його, а потім виявив у ньому в середині кредитну картку «ПриватБанку», з кодом до неї, який був записаний на аркуші паперу. Саме в той час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення офіційного документу, яким являється кредитна картка «ПриватБанку», видана на ім`я потерпілого ОСОБА_4 для подальшого зняття з банківського рахунку грошових коштів. Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, використовуючи ту обставину, що за його діями ніхто не спостерігає, вважаючи обстановку, що склалася, найвигіднішою для здійснення таємного викрадення банківської картки, ОСОБА_5 витяг із гаманця ОСОБА_4 , а потім викрав звідти вказану картку та поклав її до кишені своєї куртки. Після цього він з викраденим офіційним документом, яким є кредитна картка «ПриватБанку», з місця скоєння злочину зник.
Крім того, ОСОБА_5 , продовжуючи протиправні злочинні дії, маючи при собі викрадену кредитну картку «ПриватБанку» на ім`я ОСОБА_4 , 23.12.2015 року приблизно о 04 год. 30 хв., з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, діючи повторно, шляхом крадіжки грошових коштів, спочатку направився до банкоматів, які розташовані на території м. Харкова, де зняв із 3-х банкоматів грошові кошти на загальну суму 15000 гривень, які рахувалися на банківському рахунку кредитної картки потерпілого. Після цього ОСОБА_5 , звернувши на свою користь викрадені грошові кошти, з місця скоєння злочину зник та в подальшому розпорядилася ними на власний розсуд.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 15000 гривень.
Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину в інкримінованих злочинах за ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаюється, підтвердив суду, що злочини ним було вчинено при вищезазначених обставинах.

Під час допиту у судовому засіданні ОСОБА_5 надав показання, що з кінця жовтня 2014 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КЗОЗ «Обласна туберкульозна лікарня №1». В грудні 2014 року він проходив лікування в одній палаті із потерпілим ОСОБА_4 . Під час спілкування із потерпілим йому стало відомо, що ОСОБА_4 має банківську картку, у розмові останній також назвав йому PIN-код до картки. В той момент, коли ОСОБА_4 відлучився із палати, він на тумбочці побачив його гаманець, в якому знаходилась вказана банківська картка, яку він таємно викрав. Далі він поїхав із лікарні, у банкоматах, які розташовуються в районі БК «Ілліча», по вул. Героїв Праці та вул. Академіка Павлова у м. Харкові, зняв із картки грошові кошти на загальну суму приблизно 15000 грн. Частину грошових коштів віддав своїй сестрі, щоб вона погасила кредит, приблизно 3000-4000 грн. витратив на власний розсуд.
З показань ОСОБА_5 встановлено, що під час досудового розслідування та судового розгляду показання він дає добровільно, заходи фізичного чи психологічного примусу до нього співробітниками міліції не застосовувались, у вчиненому щиро розкаюється.

Підсудний ОСОБА_5 заявлений потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди на суму 15000 грн. визнав у повному обсязі, в частині відшкодування моральної шкоди цивільний позов не визнав.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 надав показання, що він дійсно проходив лікування КЗОЗ «Обласна туберкульозна лікарня №1», в одній палаті із ним лежав ОСОБА_5 . Одного разу під час розмови із ОСОБА_5 він йому розповів, що отримав нову банківську картку. Зранку 24.12.2014 року він виявив, що банківська картка зникла, на його запитання ОСОБА_5 відповів, що йому нічого про це невідомо. 25 грудня 2014 року він звернувся до відділення «ПриватБанк», де йому повідомили, що грошові кошти із карти у сумі приблизно 15000 грн. вже зняті. Після цього він звернувся до органів внутрішніх справ із заявою про вчинення злочину.
Потерпілий ОСОБА_4 заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підтримав у повному обсязі.

Враховуючи повне визнання підсудним ОСОБА_5 своєї вини у скоєних злочинах та щире каяття, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом підсудного, потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження. На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку про повну доведеність вини підсудного ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих злочинів та кваліфікує його дії за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; за ч.1 ст.357 КК України, тобто викрадення офіційного документу.

При кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.357 КК України суд зазначає, щоза своїм юридичним значенням (правовим режимом) та функціональним призначенням платіжні картки як платіжні інструменти - засоби доступу до банківських рахунків повністю відповідають визначенню поняття «офіційний документ» і є різновидом офіційних документів, а тому можуть бути предметом злочину, передбаченого ч.1 ст.357 КК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 червня 2011 року по справі №8-кс11.

Вивченням особи підсудного ОСОБА_5 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, хворіє на відкриту форму туберкульозу легенів та гортані, у зв`язку з чим проходив лікування у КЗОЗ «Обласна туберкульозна лікарня №1», на даний час лікується в Жовтневській ВК №17, раніше неодноразово судимий (к/п а.с.163-179).

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є щире каяття у скоєних злочинах.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу підсудного, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання в межах санкції за ч.1 ст.357 КК України у вигляді обмеження волі, за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, остаточно призначивши покарання за сукупністю злочинів в порядку вимог ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

При цьому, оскільки підсудний ОСОБА_5 був звільнений 17.09.2014 року із місць позбавлення волі умовно-достроково на невідбуту частину строку покарання 1 рік 7 місяців 18 днів, що призначене за вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від 27.04.2011 року, а злочини, які є предметом даного судового розгляду, скоїв у період умовно-дострокового звільнення, тому суд остаточно призначає йому покарання у відповідності до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, застосовуючи принцип часткового складання призначених покарань.

На переконання суду, визначена для відбування ОСОБА_5 вид та міра покарання буде достатньою для виправлення та попередження вчинення підсудним нових злочинів.

Враховуючи, що ОСОБА_5 судом остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, до набрання вироком законної сили щодо нього необхідно залишити без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про стягнення із підсудного ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 спричиненої матеріальної та моральної шкоди, суд виходить із наступних обставин.

Судовим розглядом встановлено, що діями ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 спричинена матеріальна шкода на загальну суму 15000 грн., розмір якої підтверджується випискою ПрАТ «ПриватБанк» від 31.12.2014 року (к/п а.с.24).

В частині позовних вимог ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди суд зазначає, що потерпілий зазнав моральних переживань через вчинення у відношенні нього злочину, внаслідок незаконних дій винної особи, що відповідно потягнуло за собою вимушену зміну умов його життєвої діяльності. На даний час ОСОБА_4 продовжує виплачувати грошові кошти по кредитному договору, що підтверджується випискою ПрАТ «ПриватБанк» від 22.10.2015 року, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, заявлений потерпілим до відшкодування розмір моральної шкоди на суму 3000 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Процесуальних витрат по кримінальному провадженню не має.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі положень ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст.369-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворо покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від 27.04.2011 року у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі, та остаточно визначити ОСОБА_5 до відбування покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
До набрання вироком суду законної сили міру запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_5 залишити без змін у вигляді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань УДПтС України в Харківській області №27.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту фактичного його затримання, тобто з 21.10.2015 року, зарахувавши у строк покарання час попереднього ув`язнення під вартою в порядку, визначеному ст.72 КК України (к/п а.с.102-103).

Цивільний позов ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути із ОСОБА_5 (і.п.н. НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) спричинену матеріальну шкоду у розмірі 15000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп.), моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень 00 коп.).

Речовий доказ по кримінальному провадженню: СD-R диск із фото з камер банкоматів «ПриватБанк» - зберігати в матеріалах провадження (к/п а.с.55-56).

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити (направити) обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1