Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/95/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 119 (98) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.01.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарі: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження № 0010901 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в його інтересах на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 02 листопада 2015 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ізбище, Криушенського району, республіка Молдова, молдованин, громадянин України, освіта середня, непрацюючий, неодружений, має на утриманні неповнолітню дитину, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , судимості не має,

визнано винуватим та засуджено за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 21400 гривень матеріальної шкоди, та 50000 гривень моральної шкоди.
За участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_9 ,

потерпілої: ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим та засуджений за те, що він вчинив вбивство через необережність, тобто злочин передбачений ч. 1 ст. 119 КК України, за наступних обставин.

Так, 16 грудня 2014 року, близько 18:00 год., точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_6 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у домоволодінні АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 , у ході сварки з ОСОБА_11 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи намір нанести тілесні ушкодження останньому та не передбачаючи можливість настання смерті в результаті своїх дій, хоча за даних обставин повинен і міг передбачити настання смерті, зважаючи на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_11 , наніс головою, а саме лобною частиною один удар в область обличчя останньому, потрапивши при цьому в центр лобної частини голови, спричинивши цим самим ОСОБА_11 тілесне ушкодження відповідно до висновку експерта №1278 від 11.02.2015 року у вигляді садна по центру лобної частини голови, від заподіяного удару ОСОБА_6 , - ОСОБА_11 , будучи в стані алкогольного сп`яніння не втримався на ногах та з наданим йому прискоренням впав на підлогу з твердим покриттям та виступом у вигляді рейки, отримавши при цьому тілесні ушкодження, у вигляді крововиливу в м`які тканини потиличної області голови, лінійний перелом потиличної кістки з права поєднано з крововиливом під тверду оболонку мозку лівої півкулі та під м`які мозкові оболонки по базальній поверхні, ушибом тканини головного мозку по полюсах обох лобних долей. Зазначені тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмету з порівняно більшою поверхнею, що могло мати місце при падінні ОСОБА_11 на тверду, плоску поверхню потиличною областю голови з приданим тілу прискоренням. Перелічені вище тілесні ушкодження мають прямий причинний зв`язок зі смертю ОСОБА_11 , що наступила 20.12.2014 року у Кіровоградській обласній лікарні в результаті ЗЧМТ, що супроводжується переломом потиличної кістки з права, крововиливом під тверду та м`яку мозкові оболонки, забій тканини головного мозку.

В апеляційних скаргах:

захисник-адвокат ОСОБА_7 просить змінити вирок суду стосовно ОСОБА_6 , призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.

Обгрунтовує свої доводи тим, що суд у вироку визнав часткове визнання вини та відсутність пом`якшуючих обставин. Проте, ОСОБА_6 чітко вказав, що усвідомлює результат своїх дій, щиро розкаюється та визнає вину, але при цьому він не усвідомлював можливість настання вказаних наслідків, що чітко вказує на склад злочину передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання повинна бути врахована мета покарання, передбачена ст. 50 КК України, в силу якої метою покарання є кара, виправлення Вас засудженого, запобігання вчиненню засудженим нових злочинів, запобігання від вчиненню злочинів іншими (крім засудженого) особам.

Суд у вироку вказав про неможливість звільнення обвинувачуваного від відбування покарання з випробуванням, але при цьому не вказав жодних реальних доводів прийнятого рішення. Також, суд вказав, що пом`якшуючі покарання відсутні, проте ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, частково відшкодував завдану потерпілій шкоду та зобов`язався робити це і далі. Крім того, потерпіла не наполягала на призначені обвинуваченому покарання пов`язаного з позбавленням волі, ОСОБА_6 публічно вибачився перед потерпілою;

обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити вирок суду першої інстанції і призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки. При цьому вказує, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, проте вказана обставина, вплинула на призначення покарання.

Призначаючи покарання, судом не враховано, що він раніше не судимий, активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся у вчиненому, визнав цивільний позов та має намір його відшкодувати. За таких обставин, призначене покарання судом першої інстанції не відповідає тяжкості вчиненого злочину та його особі, є надто суворим.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в його інтересах, які підтримали свої апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг і просив вирок суду першої інстанції залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, за таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку суду першої інстанції, є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наявними у справі доказами в їх сукупності і ніким із учасників судового розгляду не оскаржується.

Дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство вчинене через необережність.

Доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, під час вчинення кримінального правопорушення, проте вказана обставина, вплинула на призначення покарання, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження, зокрема показаннями самого обвинуваченого, показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 даними під час допиту судом першої інстанції, відповідно до яких ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння, був збуджений.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд першої інстанції у відповідності до положень ст. 65 КК України, у повній мірі врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, має на утриманні неповнолітню доньку. Обставиною що обтяжує покарання обвинуваченого суд першої інстанції правильно вказав - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого - відсутні.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, конкретних обставин справи, з урахуванням ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, зокрема часткового визнання вини, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що перевиховання й виправлення обвинуваченого неможливо без ізоляції від суспільства. Отже, як вбачається з вироку суду, всупереч твердженням апелянтів, суд першої інстанції врахував всі обставини, на які посилається обвинувачений та його захисник в апеляційних скаргах, правильно дійшов висновку про відсутність підстав для застосування ст. 75 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому. Призначене судом першої інстанції покарання, на переконання колегії суддів, з урахуванням його ставлення до вчиненого, відповідає меті покарання, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових злочинів.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли стати підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин апеляційні скарги задоволенню не підлягають, а вирок суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в його інтересах залишити без задоволення, вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 02 листопада 2015 року, стосовно ОСОБА_6 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: підписи.

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2