І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2015 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
В процесі судового розгляду ухвалою суду від 21 жовтня 2015 року запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишено без змін та продовжено на 60 діб до 20 грудня 2015 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Судом на обговорення учасників процесу в порядку ст. 331 КПК України поставлено питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Прокурор у судовому засіданні вважає за необхідне продовжити обвинуваченому строки тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, встановленим ст. 177 КПК України. Ризики враховані судом під час обрання запобіжного заходу не відпали, у зв`язку з чим вважає, що підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.
Адвокатом ОСОБА_5 в судовому засіданні подано письмове клопотання про заміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 . В обґрунтування свого клопотання захисник зазначав, що обвинувачений ОСОБА_4 впливу на свідків не здійснював, виконував всі процесуальні обов`язки, від слідства не переховувався, має постійне місце мешкання, за місцем мешкання та за місцем перебування у СІЗО №10 не має відомостей про компрометуючу поведінку, до моменту арешту був працевлаштований та проживав разом із матір`ю та рідним братом, на даний час брат є інвалідом та не працевлаштований, а матір є пенсіонером та потребує допомоги та догляду. Крім того, прокурор на довів наявність жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, який би виправдував доцільність подальшого тримання ОСОБА_4 під вартою .
ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання свого адвоката та просив суд змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід. Зазначив, що зобов`язується виконувати усі процесуальні обов`язки і з`являтися за першим викликом до суду.
Розглянувши питання доцільності продовження обвинуваченим строків тримання під вартою, розглянувши клопотання захисників, які підтримані обвинуваченими, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
Частиною 1 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Обґрунтування доцільності продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177-178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.
Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року визначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
З рішення Європейського суду від 06.12.2007 року, по справі «Попков проти Росії» випливає, що ... підозрюваний, обвинувачений повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо вагомих підстав, що виправдовують його утримання під вартою ... Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого самого мінімального терміну утримання під вартою.
Згідно з тією ж практикою Європейського суду, тривале утримання під вартою може бути виправдане по конкретній справі тільки за наявності специфічних ознак суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості перевершує правило поваги до свободи особистості.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відносно ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні ухвалою слідчого судді від 19.10.2013 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався судом в ході судового розгляду.
В судовому засіданні адвокатом ОСОБА_5 подано письмове клопотання про зміну обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.
Розглядаючи клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 суд, зважаючи на вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, правову позицію Європейського Суду з прав людини у рішенні від 12.01.2012 року у справі "Тодоров проти України", відповідно до якої "для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку" та враховуючи обставини, якими обґрунтовано клопотання про зміну запобіжного заходу, які підтверджені матеріалами кримінального провадження, тривалість перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою майже 2 роки 2 місяці (з 19.10.2013 року), дані про його особу, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, проживав разом із матір`ю та рідним братом, на даний час брат є інвалідом та не працевлаштований, а матір є пенсіонером та потребує допомоги та догляду, поведінку обвинуваченого у судовому засіданні, його характеристики, та обсяг пред`явленого йому обвинувачення, з урахуванням обставин, які викладені у клопотанні захисника і у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, судом не встановлено достатніх підстав, які би виправдовували подальше тримання ОСОБА_4 під вартою, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про необхідність зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт з покладенням обов`язку цілодобово не залишати житло, утримуватися від спілкування зі свідками по кримінальному провадженню, носити електронний засіб контролю.
Зазначений запобіжний захід, на думку суду, зможе забезпечити досягнення мети його обрання, а усунення інших ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на досудовому розслідуванні, та встановлених під час судового розгляду, можливе при застосуванні відносно ОСОБА_4 і більш м`якого запобіжного заходу з покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 177, 331 КПК України, суд
Клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обраного відносно ОСОБА_4 - задовольнити.
Змінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт строком на 2 місяці, до 09 лютого 2016 року, звільнивши останнього з-під варти в залі суду.
Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
- не залишати цілодобово житло, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
- носити електронний засіб контролю.
В разі невиконання зазначених обов`язків застосувати більш суровий запобіжний захід;
Направити копію ухвали про зміну запобіжного заходу для виконання та контролю органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1