Заводський районний суд м. Миколаєва
Справа № 487/9293/15-к
Провадження № 1-кп/487/150/16
ВИРОК
Іменем України
18.02.2016 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

за участю

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м. Миколаїв, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:

24.02.2015 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:
01 листопада 2012 року ОСОБА_5 звернулась до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі міста Миколаєва з метою виплати їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника, право на яку передбачено Розділом V ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон). Відповідно до п. 1 ст. 36 Закону, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій ст. 32 Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Відповідно до п. 2 ст. 36 Закону, непрацездатними членами сім`ї вважаються: діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладах, до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 Закону, особа зобов`язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення. Крім того, відповідно до п.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року (далі - Порядок) до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, та довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені у пункті 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання. Крім того, п. 12. Порядку передбачає, що у разі працевлаштування (навчання), перехід на заочну форму навчання особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання). Надалі для проведення індексації подається довідка про розмір заробітної плати (стипендії) з урахуванням індексації.

01.11.2012 року ОСОБА_5 звернулась до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі міста Миколаєва з метою отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника, надавши довідку з місця навчання, яка засвідчувала факт її навчання у Миколаївському професійному ліцеї торгівлі та ресторанного сервісу, на денній формі навчання. На підставі вказаної довідки ОСОБА_5 була призначена та виплачена пенсія у зв`язку з втратою годувальника з 01.12.2012 по 31.08.2013 на суму 8036 гривень. Однак, у подальшому, згідно наказу № 15 «В-УДЗ» від 30.11.2012 Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу, Рукоміна ( ОСОБА_7 ) з 01.12.2012 було достроково відраховано з числа студентів за власним бажанням. Так, не маючи після відрахування з Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу, права на отримання державної допомоги у зв`язку з втратою годувальника, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння бюджетними коштами, шляхом обману. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння бюджетними коштами, ОСОБА_5 , будучи особою яка має право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника, діючи умисно, всупереч вимогам вищевказаного законодавства, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, шляхом обману, не повідомила управління Пенсійного фонду України в Заводському району м. Миколаєва про те, що згідно наказу № 15 «В-УДЗ» від 30.11.2012 Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу з 01.12.2012 було достроково відраховано з навчального закладу, за власним бажанням. У зв`язку із чим, упродовж перебування на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Заводському районі міста Миколаєва з 01.12.2012 року по 31.08.2013 року, ОСОБА_5 , шляхом обману службових осіб управління Пенсійного фонду України в Заводському районі міста Миколаєва, заволоділа бюджетними коштами у розмірі 8036,00 грн.

В судовому засіданні обвинувачена визнала себе винною повністю за ч.1 ст. 190 КК України. Пояснила, що вона зверталася до Пенсійного фонду України в Заводському районі з метою виплати їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника, і їй вона була призначена на підставі довідки про навчання у ліцеї. Але, пізніше, вона була відрахована з ліцею за власним бажанням, але про це не повідомила Пенсійний фонд та продовжувала отримувати пенсію. Щиро кається.

В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_6 підтвердила вказані обставини, додавши, що обвинувачена, перебуваючи на обліку Пенсійного фонду з 01.12.2012 р. по 31.08.2013 р. шляхом обману службових осіб заволоділа бюджетними коштами у розмірі 8036,00 грн, які і просить стягнути з обвинуваченої.

Судом було визнано недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, згідно ч.3 ст. 349 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 в інкримінованому їй злочині доведена повністю, і її дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, які пом`якшують покарання, а саме, що обвинувачена щиро розкаялась у скоєному. А також суд враховує дані про особу обвинуваченої: вину визнала, характеризуються за місцем мешкання позитивно, має постійне місце роботи.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що обвинуваченій слід призначити покарання у вигляді штрафу.

Цивільний позов, заявлений Управлінням Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва у розмірі 8036 грн, підлягає повному відшкодуванню згідно вимог ст. 1166 ЦК України, ст. ст. 127-129 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України , суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити їй покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (680 грн).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва 8036 грн.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1