Справа № 11а-490 2010 р. Головуючий у 1 інстанції Салій В. В..
Категорія - ст. 186 ч.2 КК України Доповідач Михайлишин Г.Я.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року липня 9 дня Колегія суддів судової палати

кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Галина В.П.

Суддів: Михайлишин Г.Я., Тенюха В.П.

з участю прокурора: Шахрайчук Н.І.

захисника: ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну

справу за апеляціями прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом

І інстанції, засудженого ОСОБА_2, засудженого ОСОБА_3 та його

захисника ОСОБА_1 на вирок Жидачівського районного суду Львівської

області від 25.12.2009року.

Цим вироком засуджено: ОСОБА_3, 13.10.1978 року

народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше судимого: 08.04.1994р. Чортківським райсудом Тернопільської області за ст. 140 ч.2, 81 ч.4, 81 ч.З, 17 ч.2, 81 ч.З, 44, 42 КК України на З роки позбавлення волі; 27.10.1994р.

Тернопільським обласним судом за ст.ст. 86-1, 17, 81 ч.З, 140 ч.2, 44, 42 КК України на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна, 21.10Л997р. Снятинським районним судом Івано-Франківської області за ст. 141 ч.2, 141 ч.З КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 майна; 25.01.2005р. Чортківським районним судом Тернопільської області за ст. 187 ч.1, 395, 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі,

за ст. 186 ч.2 КК України на чотири роки п'ять місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 постановлено

рахувати з 13.05.2009р.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше судимого 07.05.2004р. за ст. 121 ч.2 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого за постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 05.12.2006р. умовно-достроково з невідбутим терміном покарання 1 рік 7 місяців 5 днів,

За ст. 186 ч.2 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_2 постановлено рахувати з 13.05.2009р.

Вироком постановлено стягнути з засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_2 судові витрати в сумі 300,48 грн. в користь НДЕКЦ при ГУМВСУ у Львівській області за проведення товарознавчої експертизи.

Питання відносно речових доказів вирішене згідно вимог ст. 81 КПК України.

Вироком суду ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнані винними у тому, що вони, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою групою осіб, 9 травня 2009р. близько 23.30 год. неподалік бару "Арарат" на вул. Стрийській в м. Ходорові Жидачівського району Львівської області, з метою відкритого викрадення чужого майна, штовхнувши потерпілого ОСОБА_4, відкрито викрали у нього мобільний телефон марки "Нокія-1200" вартістю 216 грн. з СІМ картою мобільного оператора "Київстар" вартістю 25 грн. Коли потерпілий ОСОБА_4 побіг за ними, щоб повернути викрадене, ОСОБА_2 наніс йому удар в обличчя, від якого потерпілий впав на землю, після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_2 продовжували наносити йому удари в різні частини тіла, спричинивши потерпілому ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження.

В апеляції прокурор, покликаючись на м'якість призначеного засудженим покарання, просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким призначити засудженому ОСОБА_3 за ст. 186 ч.2 КК України покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі, засудженому ОСОБА_2 за ст. 186 ч.2 КК України покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Зазначає, що суд не врахував тяжкості скоєного засудженими злочину, те, що вони раніше притягувались до кримінальної відповідальності.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 просить вирок суду скасувати, покликаючись на його незаконність та необґрунтованість. Зазначає, що мобільного телефону у потерпілого він не викрадав. Вважає, що по справі: не зібрано доказів, які би стверджували його вину у скоєнні злочину.

Покликається на неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

В апеляції засуджений ОСОБА_3 просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким перекваліфікувати його дії на іншу статтю закону - менш тяжкий злочин. Вказує на незаконність та необґрунтованість вироку суду. Покликається на порушення вимог КПК України, в тому числі, його права на захист, незаконні методи слідства. Звертає увагу на те, що судом І інстанції не було прийнято до уваги протокол вилучення мобільного телефону від 11.05.2009р., оскільки такий оформлений з порушенням вимог КПК України. Вважає, що суд не дав вірної оцінки показанням свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, допустив неповноту судового слідства. Вказує, що заявлений ним 13.12.2009р. відвід головуючому та прокурору був неналежно вирішений.

В апеляції захисник засудженого ОСОБА_3 - ОСОБА_1 просить вирок суду скасувати. В обгрунтування покликається на незаконні методи ведення слідства, незаконне затримання ОСОБА_3 11.05.2009р. Вважає, що протокол вилучення мобільного телефону у ОСОБА_3 від 11.05.2009р. був сфальсифікований. Покликається на неповноту судового слідства.

Заслухавши доповідача; прокурора в підтримку поданої прокурором апеляції та в заперечення апеляцій засуджених і захисника ОСОБА_1, засудженого ОСОБА_2, який підтримав подану ним апеляцію, апеляції засудженого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_1, заперечивши апеляцію прокурора, засудженого ОСОБА_3, який підтримав подані ним та його захисником апеляції, апеляцію ОСОБА_2, заперечивши апеляцію прокурора, захисника ОСОБА_1 в підтримку поданої нею за засудженим ОСОБА_3 апеляцій та в заперечення апеляції прокурора, перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що подані по справі апеляції до задоволення не підлягають.

Висновок суду про доведеність вини засуджених у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, зібраним доказам і є обгрунтованим.

Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину визнав частково та показав, що 09.05.09р. разом із ОСОБА_2 пив пиво в барі "Арарат" в м. Ходорові, а коли вийшов покурити, то побачив як в потерпілого ОСОБА_4 випав мобільний телефон. Коли він підняв телефон потерпілого, той став його ображати. Тоді рт вдарив ОСОБА_4, підбіг ОСОБА_2 і теж вдарив потерпілого. Мобільний телефон у потерпілого не викрадав.

Допитаний в якості підозрюваного з роз'ясненням відповідних процесуальних прав, засуджений ОСОБА_3 стверджував, що відкрито викрав з рук потерпілого мобільний телефон, потерпілий впав, а ОСОБА_2 наніс ОСОБА_4 удар ногою в обличчя /а.с.69-70/.

Допитаний за участю захисника в якості обвинуваченого ОСОБА_3 показав, що побачивши як у потерпілого випав мобільний телефон, він схопив телефон та побіг з ним до автозупинки, де витягнув з телефону СІМ-карту.

Біля кафе "Арарат" він викинув мобільний телефон. Жодних ударів ОСОБА_4 він не наносив. Особисто не бачив, щоб ОСОБА_2 наносив удари потерпілому /а.с.78-80/.

Засуджений ОСОБА_2 в судовому засіданні свою вину визнав частково та показав, що 09.05.09р. разом із ОСОБА_3 пив пиво в барі "Арарат" в м. Ходорові. Потім потерпілий ОСОБА_4 і його брат ОСОБА_3 розмовляли на вулиці коло бару. Побачивши як ОСОБА_3 потягнув потерпілого в сторону автобусної зупинки, він підбіг і вдарив один раз кулаком потерпілого. Мобільний телефон ОСОБА_4 не викрадав.

Допитаний в якості обвинуваченого за участю адвоката засуджений ОСОБА_2, стверджував, що наніс лежачому потерпілому один удар ногою в обличчя/а.с. 115-116/.

В сукупності з іншими зібраними у справі доказами суд належно оцінив показання засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_2 та зважаючи на суперечливість, зміну показань засудженими, невідповідність їх показань іншим доказам у справі - правильно визнав їх такими, що не відповідають дійсності і є зумовленими бажанням засуджених уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Суд вірно взяв за основу вироку показання потерпілого ОСОБА_4, який в судовому засіданні показав, що засуджені підійшли до нього коло бару, попросивши закурити. Штовхнувши, один з них вирвав з рук мобільний телефон. Побігши за нападником, він отримав удар в голову, від якого впав, після чого обоє засуджених нанесли йому ще ряд ударів.

Безпосередньо після події злочину потерпілий конкретизував, що телефон вирвав той із злочинців, який був одягнутий в куртку оранжевого кольору, а інший - наніс йому перший удар, від якого він впав на землю/а.с.24-25/. З показань засудженого ОСОБА_3 на досудовому слідстві вбачається, що він був одягнутий в куртку оранжевого кольору /а.с.69-70/.

Показання потерпілого обгрунтовано прийняті судом до уваги, оскільки вони є детальними та послідовними, незмінними на протязі усього досудового та судового слідства, відповідають показанням свідків ОСОБА_5. ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_12, даним висновку судово-медичної експертизи, іншим доказам у справі.

Так, свідок ОСОБА_5, власник кафе "Арарат" в судовому засіданні показав, що 09.05.09р. з кафе вийшов потерпілий, за ним - двоє засуджених. Через кілька хвилин він почув шум та крики на вулиці, побачив окровавленого ОСОБА_4, який лежав на землі. Згодом потерпілий повідомив, що його пограбували засуджені.

Показання свідка ОСОБА_5 ствердили відвідувачі кафе "Арарат" -свідки ОСОБА_7, ОСОБА_6 в судовому засіданні, свідок ОСОБА_12 на досудовому слідстві /а.с.32/.

Даними висновку судово-медичної експертизи встановлено наявність у потерпілого ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень /а.с.39/, які згідно з роз'ясненням судово-медичного експерта ОСОБА_13 в судовому засіданні могли утворитись за обставин, на які вказує потерпілий.

Досліджені судом першої інстанції докази по справі відповідають показанням потерпілого ОСОБА_4 про обставини скоєння злочину засудженими та спростовують їх твердження в апеляції про те, що мобільного телефону у потерпілого вони не викрадали.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, відповідно до вимог ст. 67 КПК України, дав вірну оцінку зібраним доказам: показам засуджених, потерпілого, свідків, іншим доказам по справі та дійшов обгрунтованого висновку про доведеність вини засуджених у скоєнні злочину при зазначених у вироку суду обставинах.

Необгрунтованими є доводи апеляцій засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_2, захисника ОСОБА_1 про істотну однобічність та неповноту судового слідства. З матеріалів справи видно, що орган досудового слідства і суд дослідили всі обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у справі.

Необгрунтованими є доводи апеляцій засуджених, захисника ОСОБА_1 щодо фальсифікації матеріалів справи, істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які би могли вплинути на законність постановленого вироку, по справі не допущено, в тому числі, і що стосується права засудженого ОСОБА_3 на захист, на що він звертає увагу в апеляції.

Покликання засудженого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_1 в апеляціях на незаконне затримання засуджених 11 /а не 13/ травня 2009р., застосування незаконних методів ведення слідства, фальсифікацію протоколу вилучення мобільного телефону працівниками Жидачівського РВ УМВСУ у Л/О /а.с.7/ - були предметом перевірки суду І інстанції. Судом було допитано в якості свідків працівників Жидачівського РВ УМВСУ у Л/О ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_11, поняту, за участю якої проводилось вилучення мобільного телефону - свідка ОСОБА_15, досліджені дані протоколу вилучення мобільного телефону, дані протоколів затримання обох засуджених та інші докази. Суд прийшов до обгрунтованого висновку, що такі твердження є безпідставними, навівши відповідні мотиви прийнятого рішення, з якими погоджується і колегія суддів.

Хоча суд не встановив даних, які би вказували на фальсифікацію протоколу вилучення мобільного телефону у ОСОБА_3, він, разом з тим, обгрунтовано не прийняв такий до уваги з врахуванням допущених при оформленні порушень вимог кримінально-процесуального законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду І інстанції, що у справі відсутні дані, які би ствердили одержання органом слідства показань від ОСОБА_3 протиправним способом.

Щодо твердження ОСОБА_3 в апеляції про те, що він не приймав участі у розгляді судом подання слідчого про його взяття під варту, а саме -при прийнятті рішення 15.05.2009р. про продовження строку його затримання до 10 діб, - то таке суперечить матеріалам кримінальної справи /а.с.63, 64/.

Поставлене в апеляції засудженим ОСОБА_3 питання щодо неналежно вирішення заявленого ним 13.12.2009р. відводу головуючому у справі та

прокурору - не грунтується на даних матеріалів справи, оскільки з цього приводу прийняті рішення відповідно до вимог КПК України /а.с.288,289/.

Кваліфікація дій засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_2 за ст. З 86 ч.2 КК України є вірною, оскільки засуджені вчинили відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не було небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, а засуджений ОСОБА_3 - ще повторно.

Щодо призначених засудженим покарань, то підстав для визнання їх такими, що не відповідають вимогам закону - немає.

При обранні покарання засудженому ОСОБА_3 суд 1 інстанції вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та конкретні обставини справи, дані про особу засудженого, наявність пом'якшуючої покарання обставини -позитивної характеристики за місцем проживання, обтяжуючої покарання обставини - рецидиву злочинів, а також врахував думку потерпілого, який просить засудженого суворо не карати.

За таких обставин, призначене засудженому ОСОБА_3 покарання, в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, відповідає вимогам ст.ст 50, 65 КК України, є обгрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При обранні покарання засудженому ОСОБА_2 суд 1 інстанції вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та конкретні обставини справи. дані про особу засудженого, наявність пом'якшуючої покарання обставини -позитивної характеристики за місцем проживання, обтяжуючої покарання обставини - рецидиву злочинів, а також врахував думку потерпілого, який

просить засудженого суворо не карати.

Призначене засудженому ОСОБА_2 покарання, в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, відповідає вимогам стхт. 50, 65 КК України, є обгрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З врахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає підстав до задоволення поданих по справі апеляцій прокурора, засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3, захисника ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 25.12.2009 року відносно засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляції прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом І інстанції, засудженого ОСОБА_2, засудженого ОСОБА_3, захисника ОСОБА_1 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом шести місяців з моменту набранню-нею законної сили.

Головуючий:

Судді: