УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2015 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю особи, що подала скаргу ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002341, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений Кримінальним процесуальним Кодексом України строк, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 звернувся зі скаргою до слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва, в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність слідчого у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002341, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений Кримінальним процесуальним Кодексом України строк, оскільки 01.12.2015 року ним було подао заяву про визнання потерпілим, однак, у супереч положень ст.ст. 55, 220 КПК України, останню по цей час так і не розглянуто.

У судовому засіданні, особа, що подала скаргу підтримала її, просила задовольнити, з підстав викладених в останній.

У судове засідання слідчий, будучи належним чином повідомленим про розгляд скарги не з`явився, про причини неявки не повідомив у зв`язку з чим, слідчий суддя, враховуючи положення ч. 3 ст. 306 КПК України, вважає за можливе провести розгляд скарги у його відсутність.

Тож, слідчий суддя, вивчивши скаргу, заслухавши доводи учасників процесу, вивчивши матеріали провадження за скаргою, приходить до наступного.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що скаргу подано у відповідності до положень ст. 304 КПК України та на процесуальну дію/бездіяльність, що підлягає оскарження на досудовому провадженні (ст. 303 КПК України).

Як встановлено у судовому засіданні, у провадженні Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції в місті Києві перебуває кримінальне провадження унесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002341.

01.12.2015 року особою, що подала скаргу було подано заяву про визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Частиною 5 статті 55 КПК України регламентовано, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

При цьому, ст. 220 КПК України регламентовано, що клопотання про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що заяву заявника у строки регламентовані ст.ст. 55, 220 КПК УКраїни розглянуто не було, тож скарга в цій частині підлягає задоволенню шляхом зобов`язання слідчого вчинити дію.

Однак, у задоволенні скарги в частині визнання потерпілим безпосередньо слідчим суддею слід відмовити, враховуючи таке.

Частиною 7 статті 55 КПК України визначено, що якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя Апеляційного суду Автономної Республіки Крим, апеляційного суду області, міст Києва та Севастополя. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду.

Статтею 307 КПК України регламентовано, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Тобто, враховуючи вище зазначені правові норми випливає, що особа може бути визнано потерпілою на етапі досудового розслідування слідчим та прокурором та під час судового провадження судом, однак даними правовими нормами не передбачено право слідчого судді визнавати особу потерпілою шляхом постановлення з цього питання судового рішення у формі ухвали, оскільки останній може лише зобов`язати суб`єкт оскарження вчинити певну дію, тобто особою, що подала скаргу, у даному випадку, сформовано свої вимоги у супереч діючого КПК України.

Щодо доводів скарги в частині притягнення до відповідлаьності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , то остання в цій частині задоволенню не підлягає, враховуючи положення ст.ст. 303, 307 КПК України, як необгрунтована та безпідставна.

Будь-яких інших питань у скарзі, які б вимагали судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, заявник не порушує.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-3, 7-29, 55, 84-86, 91-94, 110, 303-307, 309, 310, 369-372, 376 КПК України слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :
Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції в місті Києві у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0002341 вчинити одну з дій передбачених ст. 55 КПК України (визнати потерпілим та ознайомити з правами визначеними КПК України або відмовити у визнанні потерпілим шляхом постановлення умотивованої постанови) за заявою ОСОБА_3 від 01.12.2015 року в частині питання про визнання його потерпілим у цьому кримінальному провадженні в строки визначені ст.ст. 55, 220 КПК України та з урахуванням положень ст. 28 КПК України.

В іншій частині у задоволенні скарги відмовити.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді в частині зобовязання вчитини дію орган досудового розслідування, на підставі ст. 121 Конституції України, покласти на прокурора прокуратури Київської місцевої прокуратури № 4, який у розумінні положень ст. 37 КПК України, наділений повноваженнями прокурора в рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002341.

Ухвала оскарження не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1