Апеляційний суд Львівської області
Справа № lla-604/2010 Головуючий у 1 інстанції - Палюх Н.М.
Категорія - ст.186 4.2 КК України Доповідач - Гаврилов В.М
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31серпня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого: ТенюхаВ.П. суддів: Партики І.В., Гаврилова В.М. з-участю прокурора: Войценко А.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 27 травня 2010 року, -

ВСТАНОВИВ:

Цим вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судимого 01.03.1994 року за ст.ст. 140 ч.3, 140 ч.2, 145 ч.2, 89 ч.1, 17-215 ч.3, 215 ч.2, 42 КК України на 6 років позбавлення волі, 21.07.2003 року за ст.ст. 187 ч.3, 15 ч.5 185 ч.3, 187 ч.2,70 КК України на 7 років і 6 міс. позбавлення волі з конфіскацією майна, 07.10.2008 року невідбуту частину покарання 1 рік, 9 міс. і 1 день замінено на обмеження волі, звільненого 24.11.2009 року умовно-достроково на 6 міс. і 13 днів, не працюючого, не одруженого засуджено за ч. 2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків призначено 4 роки і 2 міс. позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому залишено взяття під варту, початок строку відбуття покарання встановлено з 10.12.2009 року.

Вирішено питання з речовими доказами.

За вироком суду ОСОБА_1 10.12.2009 року, близько 02.30 год. перебуваючи в стані алкогольного спяніння біля приміщення головного залізничного вокзалу ст. Львів на пл. Двірцевій в м. Львові відкрито заволодів мобільним телефоном „Нокіа н95 ОСОБА_2 вартістю 2400 грн., з стартовим пакетом вартістю 12 грн. та карткою вартістю 22 грн.

В апеляції засудженого вказується на однобічність та неповноту досудового і судового слідства, порушення його прав, на відсутність доказів його винуватості за ст.186 4.2 КК України, на безпідставне відхилення судом його клопотання про виклик та допит потерпілого і він просить вирок скасувати, а справу направити на додаткове розслідування. В доповненні до апеляції засуджений визнає факт заволодіння телефоном потерпілого, але не відкритим шляхом із застосуванням насильства, а шахрайським шляхом, використовуючи знайомство з ним і просить перекваліфікувати його дії на ч.2 ст.190 КК України та помякшити покарання.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_1 на підтримку поданої ним апеляції, тобто просить не помякшити покарання, а скасувати вирок з направленням справи на додаткове розслідування, міркування прокурора про законний і обгрунтований вирок, вивчивши матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи, зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами винуватість ОСОБА_1 у незаконному заволодінні чужим мобільним телефоном, при вказаних у вироку обставинах, повністю доведена.

Так, потерпілий ОСОБА_2 підтвердив, що біля 24 год. 10.12.2009 року в кафе-барі „Максим біля залізничного вокзалу в м. Львові познайомився із ОСОБА_3, а коли близько 02.25 год. вийшов з бару останній вийшов за ним. Побачивши в нього мобільний телефон ОСОБА_1 попросив дати йому для термінового дзвінка, але коли отримав його в руки то почав поступово віддалятись. Потерпілий пішов за ним з вимогою повернути телефон, але ОСОБА_1 почав тікати. Потерпілий намагався його догнати, кричав йому, але не догнав і звернувся до працівників міліції. Свої покази потерпілий підтвердив під час відтворення обстановки та обставин події і ставки віч-на-віч з засудженим. Останній не заперечував його покази і підтвердив їх під час відтворення обстановки та обставин події.

Покази потерпілого підтверджуються показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, працівників міліції, які звернули увагу в той вечір на потерпілого та засудженого, які виходили з бару, бачили як останній почав тікати в напрямку ринку „Привокзальний, а потерпілий почав кричати і бігти за ним. Потім вони патрульною автомашиною поїхали до ринку і затримали ОСОБА_1, у якого було виявлено та вилучено телефон потерпілого( протокол вилучення від 10.12.2009 року). Свої покази свідки підтвердили під час ставки віч-на-віч із засудженим і останній не заперечував їх.

Наведене спростовує доводи апеляції і доповнень до неї, належно оцінено судом і його висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочину за який його засуджено є обгрунтованим.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України за ознакою відкритого викрадення чужого майна вчиненого повторно, оскільки за обставинами, які встановлені судом, засуджений шляхом обману потерпілого про необхідність терміново подзвонити переслідував мету лише доступу до майна, якім мав намір незаконно заволодіти, а отримавши телефон в руки, відкрито заволодів ним тікаючи від потерпілого, незважаючи на його крики та намагання догнати.

Покарання призначено засудженому в межах санкції статті мінімальне, відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи засудженого, обставин справи і є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для скасування чи зміни вироку нема.

Керуючись ст.ст.362, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляцією засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Залізничного районного суду м. Львова від 27 травня 2010 року відносно нього без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: