Справа №577/2260/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/425/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2015 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження №0000472 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_6 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 травня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_6 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 травня 2015 року, в якій він просить частково скасувати вирок суду відносно ОСОБА_7 у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість та призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст.121 КК України.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 років обмеження волі.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 50 000 грн. моральної шкоди.

В поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 вказує, що суд безпідставно призначив обвинуваченому покарання з застосуванням ст. 69 КК України, оскільки ОСОБА_7 перед ними не вибачився, не вживав ніяких заходів по відшкодуванню заподіяної як моральної, так і матеріальної шкоди, тобто фактично не розкаявся у вчиненому, а внаслідок спричинених тілесних ушкоджень він до сих пір погано почувається.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим в тому, що 30 березня 2014 року близько 23 години, перебуваючи в будинку по АДРЕСА_2 , разом з господарем ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_6 спілкувались та вживали спиртні напої. Між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 виникла сварка та бійка, в яку втрутився ОСОБА_7 та, нагнувши ОСОБА_6 , наніс йому удари коліном в праву частину тулубу, заподіявши закритий перелом ІІІ-VІІІ ребер, що призвело до правобічного пневмотораксу. Дані тілесні ушкодження є тяжкими по небезпечності для життя в момент заподіяння.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити вирок суду без зміни, думку прокурора законність вироку суду першої інстанції, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за обставин, викладених у вироку, колегією суддів не перевіряється, оскільки фактичні обставини провадження, встановлені судом першої інстанції, апелянтом не оскаржуються.

За встановлених судом фактичних обставин провадження дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Положенням ст.69 КК України визначено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, може мати місце лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_7 покарання із застосуванням положення ст.69 КК України, суд першої інстанції вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, які як обтяжують покарання, - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, так і пом`якшують його, зокрема те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, раніше не судимий, є особою молодого віку, в основному позитивно характеризується за місцем мешканням, має на утриманні неповнолітню дитину.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано перейшов до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції інкримінованої обвинуваченому статті, та призначив обвинуваченому покарання у виді обмеження волі.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку суд цілком обґрунтовано призначив покарання та належно мотивував це у вироку, призначене обвинуваченому покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, є домірним скоєному, підстав для призначення більш суворого покарання, як про це поставлено питання в апеляційній скарзі потерпілого, не вбачається.

Доводи апеляційної скарги потерпілого на обґрунтування його позиції щодо занадто м`якого покарання, призначеного судом першої інстанції обвинуваченому, а саме неприйняття ним мір до відшкодування завданої шкоди та не принесення вибачень, на думку колегії суддів, не є безумовною підставою для призначення ОСОБА_7 більш тяжкого покарання, оскільки заявлений потерпілим позов, який обвинувачений визнав в повному обсязі, судом задоволений, вину свою у вчиненому визнав та щиро розкаявся, перед потерпілим в суді вибачився та пояснив, що не мав змоги раніше відшкодувати завдану шкоду через втрату роботи.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону при досудовому розслідуванні кримінального провадження та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 травня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4