Дата документу Справа № 10-402/11
Дата документу Справа № 10-402/11
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 10 402/2011 р. Головуючий в 1-й інстанції Ніколова І.С.
Категорія ст. 236-8 КПК України Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2011 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бойкова Ю.В.

суддів: Фоміна В.А., Пряміловой Н.С.

за участю: прокурора Якушева Ю.С.

розглянула в апеляційному порядку, у відкритому судовому засіданні, в м. Запоріжжі матеріал за апеляцією захисника ОСОБА_2 на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2011 року, якою

залишена без задоволення скарга ОСОБА_3 на постанову Мелітопольського міжрайонного прокурора Запорізької області радника юстиції ОСОБА_4 від 23 лютого 2011 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.364, ч.2 ст.366 КК України.

Як зазначено в постанові, ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову Мелітопольського міжрайонного прокурора Запорізької області радника юстиції ОСОБА_4 від 23 лютого 2011 року про порушення відносно нього кримінальної справи за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.364, ч.2 ст.366 КК України.

Виходячи зі змісту цієї постанови, ОСОБА_3, займаючи посаду інспектора ДПС взводу ДПС ДАІ з обслуговування адміністративної території м. Мелітополя, Мелітопольського району та АТІ УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області, протягом 2010 року, з метою покращення показників роботи, діючи у власних інтересах та всупереч інтересам служби, зловживаючи службовим становищем систематично складав протоколи про вчинення адміністративних правопорушень відносно осіб без певного місця проживання та неіснуючих громадян.

У скарзі ОСОБА_3 просив скасувати постанову про порушення відносно нього кримінальної справи, посилаючись на те, що вона винесена незаконно, без достатніх на то приводів і підстав, на підставі джерел отриманих незаконним шляхом, тобто з порушеннями вимог ст. ст. 94, 97 КПК України.

Залишаючи скаргу без задоволення, суд першої інстанції, мотивував свої висновки тим, що постанова про порушення кримінальної справи винесена уповноваженою особою прокурором, при наявності приводів і підстав та достатніх даних, що містилися в матеріалах, які знаходилися в розпорядженні прокурора і вказували на наявність в діях ОСОБА_3 ознак злочинів, передбачених ч.3 ст. 364, ч.2 ст. 366 КК України.

В апеляції захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на незаконність зазначеної постанови, необєктивність розгляду скарги ОСОБА_3 та порушення норм кримінально-процесуального права, вказує, що приймаючи рішення про відмову в задоволенні скарги, суд не взяв до уваги, що дослідча перевірка проведена неповно, однобічно, а постанова про порушення кримінальної справи винесена не уповноваженою особою, без достатніх на то приводів і підстав, при цьому в ній не вказано які джерела, вказували на наявність ознак злочину в діях ОСОБА_3, та яка особа їх отримала, внаслідок чого просить постанову суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення і аргументи апеляції, думку прокурора про законність і обгрунтованність постанови суду, перевіривши матеріали провадження по скарзі та на підставі яких була порушена кримінальна справа, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно вимог ст.98 КПК України при наявності приводів і підстав, зазначених у ст.94 КПК України, прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані винести постанову про порушення кримінальної справи, вказавши приводи та підстави до порушення кримінальної справи, статтю кримінального закону, за ознаками якої порушується справа, а також її подальше спрямування.

На необхідність дослідження наявності приводів та підстав на час порушення справи, звертається увага і в постанові Пленуму Верховного Суду України від 04 червня 2010 року № 6 "Про деякі питання, що виникають під час розгляду судами України скарг на постанови органів дізнання, слідчого, прокурора про порушення кримінальної справи".

Відповідно до ч.15 ст. 236-8 КПК України, розглядаючи скаргу на постанову про порушення справи, суд повинен перевіряти наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отримання даних, які стали підставою для винесення постанови про порушення справи, і не вправі розглядати й заздалегідь вирішувати ті питання, які вирішуються судом при розгляді справи по суті.

Суд першої інстанції, при розгляді скарги, з дотриманням вимог закону та положень Пленуму Верховного Суду України, даних у постанові від 04 червня 2010 року №6 правильно з'ясував наявність мотивів і підстав для порушення кримінальної справи, передбачених ч.1ст.94 УПК України; а саме, достатність даних, вказуючих на наявність ознак злочину стосовно характеру і об'єму /наявність події, що відноситься до злочинної/ в діях конкретної особи /ч.2 ст.94 УПК/ законність отримання цих даних; компетентність особи, що ухвалила рішення про порушення кримінальної справи, і чи був дотриманий встановлений ст.98 УПК порядок при порушенні кримінальної справи.

Постанова від 23 лютого 2011 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.364, ч.2 ст.366 КК України порушена прокурором Мелітопольської міжрайонної прокуратури Запорізької області радником юстиції ОСОБА_4 який є особою в повноваження якої відноситься право на порушення кримінальної справи, тобто є уповноваженою особою.

Отже, рішення про порушення кримінальної справи стосовно ОСОБА_3 прийнято уповноваженою особою, при наявності приводів і підстав, передбачених ст. 94, 98 КПК України та на підставі матеріалів дослідчої перевірки які вказували на наявність ознак злочину, передбачених ч.3 ст. 364, ч.2 ст. 366 КК України.

Матеріали, які знаходилися в розпорядженні прокурора Мелітопольської міжрайонної прокуратури ОСОБА_4 стосовно ОСОБА_3 стали приводом для винесення постанови про порушення кримінальної справи щодо неї, оскільки вимагали проведення слідчих дій в передбаченому КПК України порядку, що неможливо без порушення кримінальної справи.

Викладене свiдчить, що у постанові Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2011 року, якою залишена без задоволення скарга ОСОБА_3 на постанову Мелітопольського міжрайонного прокурора Запорізької області радника юстиції ОСОБА_4 від 23 лютого 2011 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_3В за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.364, ч.2 ст.366 КК України, наведені та проаналізовані приводи та підстави для порушення справи які є достатніми, вона належним чином мотивована, вимоги ст.236-8 КПК України виконані, а тому на думку колегії суддів вона є законною, обґрунтованою, та такою, що не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2011 року, якою залишена без задоволення скарга ОСОБА_3 на постанову Мелітопольського міжрайонного прокурора Запорізької області радника юстиції ОСОБА_4 від 23 лютого 2011 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.364, ч.2 ст.366 КК України - залишити без зміни.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_1 ОСОБА_6