Справа № 515/1156/15-к
Провадження № 1-кп/515/8/16
Татарбунарський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2016 року м.Татарбунари
Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,
В С Т А Н О В И В:
12 жовтня 2014 року близько 02 години 45 хвилин обвинувачений ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , знаходячись на вул.Леніна навпроти домоволодіння №93 в с.Білолісся Татарбунарського району Одеської області, вступили між собою в сварку, в ході якої ОСОБА_8 погрожував ОСОБА_5 металевою монтировкою-гвоздодьором, а ОСОБА_5 . ОСОБА_8 металевим гвинтовим домкратом, а також намагалися нанести один одному тілесні ушкодження за допомогою вказаних предметів. З метою розборонити бійку, що зав`язалася, та запобігання нанесенню тілесних ушкоджень до них підбігли ОСОБА_4 та ОСОБА_9 . В ході бійки потерпілий ОСОБА_4 впав на спину на землю. В цей час ОСОБА_5 , опинившись поруч з потерпілим, тримаючи в правій руці металевий гвинтовий домкрат, навмисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс не менше одного удару по обличчю ОСОБА_4 , який після першого удару втратив свідомість. Внаслідок своїх умисних дій ОСОБА_5 завдав ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-лицьової травми (в єдиний комплекс якої входить вдавлений перелом лобної кістки зліва, множинні переломи стінок верхньощелепних пазух, кісток носа, носової перегородки, крилоподібних відростків латеральних стінок очниць, перелом нижньої щелепи, травматична екстракція 1-го та 2-го зуба на нижній щелепі справа, забій головного мозку середнього ступеню з крововиливом під м`яку мозкову оболонку, множинні забійні рани обличчя), що супроводжувалася крововиливом у повітрєносні порожнини лицьового скелету і пневмоцефалією (потраплянням повітря в порожнину черепа). Вказані тілесні ушкодження були небезпечні для життя і ,згідно з пп.пп. «а» та «б» п.2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995року №5, належать до тяжких тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, розкаявся, та пояснив, що в жовтні 2014 року увечорі одного дня відпочивав в барі в центрі села Білолісся, де вживав пиво в незначній кількості разом з друзями. Після чого сів в автомобіль ОСОБА_10 , з яким поїхали заправити машину. По дорозі побачили автомобіль ОСОБА_11 , в якому сиділа дружина ОСОБА_12 . ОСОБА_13 , інша дівчина ОСОБА_13 та незнайомий обвинуваченому хлопець. Наздогнавши автомобіль ОСОБА_14 , запропонували останньому зупинитися та зупинилися самі, оскільки вважали за необхідне з`ясувати з ОСОБА_15 стосунки з приводу находження в його автомобілі дружини ОСОБА_12 . В цей час до місця зупинки автомобілів під`їхав ОСОБА_16 разом з потерпілим ОСОБА_17 . Обвинувачений зазначив, що ОСОБА_18 почав поводити себе агресивно та штовхати ОСОБА_5 . Потерпілий та ОСОБА_16 намагалися розборонити бійку, яка починалася. Реагуючи на погрози ОСОБА_14 , який вже тримав в руках монтировку, обвинувачений дістав з машини ОСОБА_19 домкрат для самозахисту. Зазначив також, що в ході штовханини та бійки наніс цим домкратом удар потерпілому в область голови. Схаменувшись, зрозумівши серйозність ушкоджень потерпілого та заспокоївшись, допоміг завантажити ОСОБА_20 в машину ОСОБА_21 , який і відвіз ОСОБА_22 в лікарню. Розуміючи свою провину, зранку наступного ж дня приїжджав до лікарні та намагався чимось допомогти. Вказав, що заподіяну шкоду ОСОБА_23 відшкодував у повному обсязі та неодноразово перед ним вибачився.
Вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину, крім її повного визнання, підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні, а саме:
-показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який пояснив, що 12 жовтня 2014 року увечорі перебував вдома, коли йому зателефонував його кум ОСОБА_24 та попросив під`їхати на вулицю Леніна в с.Білолісся та допомогти розібратися в проблемній ситуації. Під`їхавши разом з ОСОБА_25 до місця події, побачили, що ОСОБА_18 та ОСОБА_26 , обидва у стані алкогольного сп`яніння, штовхаються та голосно висувають один одному претензії. Вказав, що чув як ОСОБА_18 на словах погрожував ОСОБА_27 взяти монтировку та розбити йому голову. Обвинувачений, в свою чергу підійшов до машини ВАЗ 2102, дістав з багажника автомобільний домкрат та почав рухатися в напрямку ОСОБА_14 Намагаючись розборонити бійку, потерпілий та ОСОБА_16 спробували їх стримати. В результаті штовханини потерпілий впав на землю та побачив, як над ним опинився, сидячи напівприсядки, ОСОБА_26 , який, замахнувшись домкратом, наніс удар, від якого ОСОБА_28 зміг увернутися. Потерпілий зазначив, що пам`ятає нанесення йому ОСОБА_29 в обличчя наступного удару, від якого він не зміг ухилитися, після чого відчув різкий біль та втратив свідомість;
-показаннями свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що 12.10.2014 року приблизно о першій годині ночі подзвонив його друг ОСОБА_30 та висловив прохання кудись разом з ним поїхати. Діставшись місця події побачив, що там знаходяться ОСОБА_26 , ОСОБА_31 та ОСОБА_18 , які приїхали на автомобілях. Зазначив, що ОСОБА_18 голосно сварився з ОСОБА_29 , обидва були напідпитку, між ними починалася бійка, яку свідок з потерпілим спробували розборонити. Зазначив також, що ОСОБА_18 погрожував обвинуваченому дістати з багажника автомобіля монтировку. Реагуючи на погрозу, ОСОБА_26 підбіг до машини ОСОБА_19 , звідки дістав механічний домкрат квадратної форми з платформою. ОСОБА_18 також витягнув зі свого автомобіля монтировку і пішов разом з нею назустріч ОСОБА_27 , після чого почалася бійка на узбіччі дороги. ОСОБА_9 пояснив, що в ході бійки впав, однак з відстані 2-3 метрів бачив, як ОСОБА_26 , присівши, замахнувся перший раз на ОСОБА_20 , який лежав на землі, але не влучив, проте другий удар прийшовся ОСОБА_22 прямо в обличчя. Підвівшись з землі через короткий проміжок часу побачив, як ОСОБА_23 кілька ударів в область черепа наносив і ОСОБА_18 , якого свідок відштовхнув. Вказав, що після цього всі заспокоїлися, ОСОБА_9 за допомогою обвинуваченого завантажив ОСОБА_20 в свою машину та відвіз до лікарні;
-показаннями свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що в один з днів жовтня 2014 року увечорі відпочивав в барі, де випивав пиво разом з друзями. Пояснив також, що в барі до нього звернулася дружина ОСОБА_10 з проханням підвезти її та брата додому, на що свідок погодився. По дорозі в дзеркало заднього виду побачив машину, яка обігнала автомобіль свідка, розвернулася та зупинилася перед ним. Свідок одразу зателефонував куму ОСОБА_23 та попросив його приїхати та допомогти уникнути конфліктної ситуації. Зазначив, що з цієї машини вийшли ОСОБА_26 , невідома особа та ОСОБА_31 , який почав висувати ОСОБА_32 претензії щодо знаходження в його машині своєї дружини. Після цього ОСОБА_31 забрав дружину з братом та зник з місця події. Зазначив також, що ОСОБА_26 , який перебував у стані сп`яніння, залишився на місці та почав на підвищених тонах ставити запитання, чому ОСОБА_18 дозволив собі підвозити чужу дружину. Вказав, що одразу після приїзду потерпілого побачив при світлі габаритів, як ОСОБА_26 наближається, тримаючи домкрат, і тому взяв зі своєї машини монтировку, яка опинилася під рукою. Пояснив, що між ним та ОСОБА_29 почалася бійка з використанням вказаних металевих предметів, при цьому інші хлопці намагалися розборонити бійку. Також пояснив, що бачив, як ОСОБА_26 повалив потерпілого на землю та наніс йому удар, від якого ОСОБА_28 ухилився, та інший удар, від якого ОСОБА_22 втратив свідомість та здатність чинити опір. Побачивши вказане, ОСОБА_18 спробував, розмахуючи монтировкою відігнати ОСОБА_33 від ОСОБА_20 , при цьому випадково наніс ковзний удар по голові потерпілому. Заспокоївшись, ОСОБА_18 , ОСОБА_26 та ОСОБА_34 занесли потерпілого в машину, після чого ОСОБА_34 повіз ОСОБА_20 в лікарню;
-показаннями свідка ОСОБА_35 , який пояснив, що в жовтні 2014 року одного дня увечорі знаходився в барі в центрі с.Білолісся разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_13 Компан, подругою ОСОБА_13 та знайомим ОСОБА_36 . Відлучившись з бару на деякий час та повернувшись до нього, побачив, що в барі нікого не було. Пояснив також, що почав дзвонити дружині, яка повідомила, що всі разом поїхали до бару на іншому кінці села. Зазначив, що сів в свій автомобіль з іншими хлопцями та поїхав на місце, яке вказала дружина. Діставшись до цього місця, побачив машину ОСОБА_14 , в якій були жінки. Також помітив, що на місце події під`їхав інший автомобіль. Зазначив, що всі повиходили з автомобілів, розпочалася сварка та бійка, від якої ОСОБА_31 намагався триматися подалі, оскільки був напідпитку та не хотів, щоб це з`ясувалося, якщо б приїхали співробітники міліції. Пояснив, що на місці події перебували багато людей, серед яких були ОСОБА_26 , ОСОБА_34 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 . Вказав також, що наступного дня помітив, що домкрат, який свідок возив в багажнику автомобіля, після вказаних подій зник;
-показаннями свідків ОСОБА_39 та ОСОБА_40 , які пояснили, що одного дня в жовтні 2014 року відпочивали в барі в селі Білолісся та попросили ОСОБА_14 підвезти їх після відпочинку додому. По дорозі автомобіль ОСОБА_14 обігнала інша машина, зупинилася, та з неї вийшли чоловіки свідків ОСОБА_31 , ОСОБА_41 , а також ОСОБА_26 , які почали висувати жінкам претензії щодо неприпустимості перебування в автомобілі з ОСОБА_42 . Зазначили також, що разом з ОСОБА_43 та ОСОБА_44 відійшли від місця події для з`ясування сімейних стосунків, саму бійку не бачили;
-показаннями свідка ОСОБА_45 , який пояснив, що в жовтні 2014 року увечорі одного дня його дружина ОСОБА_46 разом із подругою ОСОБА_13 , дружиною ОСОБА_10 , пішли відпочивати в бар. Підійшовши до цього бару, ОСОБА_43 від осіб, які стояли поруч, дізнався, що дівчини кудись поїхали на білому автомобілі. Пояснив також, що разом з ОСОБА_44 вирішили поїхати та розшукати своїх дружин, при цьому в автомобіль до них сів ще один хлопець. Зазначив, що, наздогнавши білу машину, перегородили їй дорогу та змусили водія зупинитися. Зазначив також, що вийшовши з автомобіля, забрав дружину, відійшов від місця зупинки на значну відстань, де почав з`ясовувати сімейні стосунки. Вказав, що до місця події під`їжджав ще один автомобіль, з якого вийшли двоє осіб, проте перебіг самої бійки ОСОБА_43 не бачив;
-показаннями свідків ОСОБА_47 та ОСОБА_48 , які пояснили, що в жовтні 2014 року були понятими при проведенні слідчого експерименту. Пояснили також, що на місці злочину потерпілий ОСОБА_28 та свідок ОСОБА_9 показали місце, де була сутичка між ОСОБА_15 та ОСОБА_29 , розповідали про обставини бійки, зокрема, про те, яким чином ОСОБА_26 використовував під час неї домкрат;
-висновком експерта від 24.04.2015року №37, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_4 отримав відкриту черепно-лицьову травму (в єдиний комплекс якої входить вдавлений перелом лобної кістки зліва, множинні переломи стінок верхньощелепних пазух, кісток носа, носової перегородки, крилоподібних відростків латеральних стінок очниць, перелом нижньої щелепи, травматична екстракція 1-го та 2-го зуба на нижній щелепі справа, забій головного мозку середнього ступеню з крововиливом під м`яку мозкову оболонку, множинні забійні рани обличчя), що супроводжувалася крововиливом у повітрєносні порожнини лицьового скелету і пневмоцефалією (потраплянням повітря в порожнину черепа). Вказана травма стала наслідком дії тупого твердого предмету та, згідно з пп.пп. «а» та «б» п.2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995року №5 (а.с.а.с.156-171).
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їхніх позицій немає, суд, роз`яснивши положення ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів у справі, обмеживши дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілого та свідків, дослідженням висновку судово-медичної експертизи, матеріалів кримінального провадження, пов`язаних із визначенням долі речових доказів, а також тих матеріалів, що характеризують особистість ОСОБА_5 .
Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце суспільно небезпечне діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , це діяння містить склад злочину, який підлягає кваліфікації за ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, обвинувачений винний у вчинені цього злочину, і тому підлягає покаранню за його вчинення.
Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.66 КК України, слід визнати щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Суд не визнає перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння при вчиненні злочину обставиною, що обтяжує покарання, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження такого стану ОСОБА_5 стороною обвинувачення не надано. Суд не враховує показання потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_5 перебував у стані сп`яніння, оскільки по-перше, вказані свідки не мають спеціальних знань у галузі медицини для встановлення цього стану та ступеню оп`яніння, та, по-друге, свідок ОСОБА_8 дав показання, що сам вживав спиртні напої, що могло вплинути на його сприйняття поведінки обвинуваченого.
Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Призначаючи покарання, суд враховує особу винного, який в силу ст.89 КК України є не судимим (а.с.а.с.101-104), позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.107), бере до уваги думку потерпілого, який зазначив про відсутність матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_5 (а.с.153), вибачив його та просив не призначати йому покарання у вигляді позбавлення волі, та доходить висновку про те, що призначення мінімального покарання в межах санкції ч.1 ст.121 КК України буде достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів, а також про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 за його заявою (а.с.152) та на підставі ч.5 ст.128, ч.1 ст.326 КПК України, п.5 ч.1 ст.207 Цивільного процесуального кодексу України, слід залишити без розгляду.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, продовжений ухвалою суду від 13.11.2015 року до 17 грудня 2015 року включно, в подальшому судом не продовжувався. Підстав для обрання запобіжного заходу у суду немає.
Відповідно до ст.100 КПК України, вилучену при огляді місця події металеву монтировку-гвоздодір, визнану речовим доказом постановою слідчого СВ Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області від 12.10.2014року (а.с.172), слід повернути власнику ОСОБА_8 .
Докази на підтвердження понесення сторонами провадження процесуальних витрат відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, встановивши термін випробування строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця навчання, проживання або роботи та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.
Речовий доказ металеву монтировку-гвозодір повернути власнику ОСОБА_8 .
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Апеляційна скарга на вирок подається апеляційному суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя: