Провадження № 11-сс/780/445/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 08.10.2015

УХВАЛА
Іменем України
8 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 вересня 2015 року про повернення скарги на бездіяльність слідчого особі яка її подала, -

В С Т А Н О В И Л А :
До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла скарга адвоката ОСОБА_8 на бездіяльність посадової особи Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 вересня 2015 року вище вказану скаргу повернуто ОСОБА_8 , оскільки скаргу подано особою, яка не мала права подавати скаргу.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, якою зобов`язати орган досудового розслідування Києво-Святошинського РВ ГУМВС України в Київській області внести до ЄРДР викладені у заяві відомості щодо вчиненого кримінального правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала прийнята з порушенням норм процесуального закону, з допущенням істотного порушення вимог кримінального закону, є незаконною, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що органом досудового розслідування порушено вимоги ст. 214 КПК України щодо невідкладного внесення в ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 оскаржує ухвалу слідчого судді про повернення скарги на бездіяльність слідчого особі яка її подала від 24 вересня 2015 року.

Стаття 55 Конституції України зазначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ч.3 ст. 8 Конституції України).

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (п.2 рішення Конституційного Суду України 25 грудня 1997 року по справі №9-зп).

Відповідно до ст. 21 Кримінального процесуального кодексу України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і не упередженим судом, створеним на підставі закону. Вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Якщо інше не передбачено цим Кодексом, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.

Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (ч.1 ст. 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя. У доктрині Європейського суду з прав людини та його практиці "право на суд" охоплює три основні елементи: 1) наявність "суду", який встановлений відповідно до закону і відповідає вимогам незалежності і неупередженості; 2) наявність у суду достатньої компетенції для вирішення всіх аспектів спору чи обвинувачення, до яких застосовується ст. 6 Конвенції; 3) особа повинна мати доступ до такого суду.

Доступ до правосуддя в контексті кримінального провадження означає надання учасникові провадження можливості (права) звертатися до суду за захистом свого права чи охоронюваного законом інтересу, заявляти різного роду клопотання, оскаржувати до слідчого судді, суду чи суду вищої інстанції рішення учасників провадження, які наділені владними повноваженнями і вчиняють ці дії чи ухвалюють рішення. В практиці Європейського суду з прав людини щодо питання права на суд, на доступ до нього чітко визначився підхід, згідно з яким особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава не повинна вводити правові або чинити нелегітимні перешкоди для здійснення цього права.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

З тексту ст. 6 Конвенції прямо витікає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд, хоча сам термін «доступність» у наведеній статті не вживається. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 р., ЄСПЛ дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч.1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду. Прямим порушенням права на доступ до суду є необхідність отримання спеціальних дозволів на звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи 19 вересня 2015 року ОСОБА_7 подала до Києво-Святошинського РВ ГУМВС України в Київській області заяву про кримінальне правопорушення, скоєне посадовими особами Центру догляду за дітьми «Дитячі посмішки», що знаходиться в місті Боярка Київської області, під час її працевлаштування у вищевказаному закладі.

23 вересня 2015 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 було укладено договір про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Згідно ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Станом на даний час ОСОБА_7 не було повідомлено, про внесення до ЄРДР відомостей про вчинене кримінальне правопорушення.
Органом досудового розслідування порушено вимоги ст. 214 КПК України щодо обов`язковості внесення відомостей до ЄРДР.
За змістом ст.ст. 8, 9 КПК України в Україні діє верховенство права. Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Відмовляючи в прийнятті скарги ОСОБА_8 , яка представляє інтереси ОСОБА_7 , суд першої інстанції фактично позбавив її можливості права на справедливий суд.

Скарга на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 вересня 2015 року, було подано особою, яка згідно чинного законодавства, наділена процесуальними правами представляти інтереси.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, давши оцінку доводам апеляційної скарги та з урахування системного аналізу зазначених вище норм національного та міжнародного законодавства (яке є імплементоване в систему національного законодавства), колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку слідчий суддя, повертаючи скаргу ОСОБА_8 з тих підстав, що остання не наділена повноваженнями представляти інтереси ОСОБА_7 , фактично обмежив її у гарантованому праві на доступ до правосуддя, що в призмі зазначених вище положень закону є неприпустимим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, ухвала - скасуванню, а матеріали кримінального провадження направленню на судовий розгляд для виконання вимог ст. 306 КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 вересня 2015 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою матеріали за скаргою адвоката ОСОБА_8 про бездіяльність посадової особи повернути в той же суд для виконання вимог ст. 306 КПК України.

Головуючий:

Судді: