Справа № 214/4664/15-к
1-кп/214/497/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, неодруженого, маючого середню спеціальну освіту, місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 04 червня 2015 року, близько 11:55 години, знаходячись в приміщенні торгівельної зали магазину «Продукти 356» ТОВ «АТБ», який розташований за адресою: пр. 200-річчя Кривому Рогу, 7 «Д» в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає і вони носять таємний характер, таємно викрав з торгівельної зали зазначеного магазину майно, яке належить ТОВ «АТБ», а саме одну пляшку лікеру «Sheridans», ємкістю 0,5 л, вартістю 276 грн. 54 коп., яку сховав під одягнену на ньому сорочку та не маючи наміру оплачувати вказаний товар, пройшов касову зону, однак не виконав всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, так як був зупинений охороною вищевказаного супермаркету на виході за касовою зоною.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України за ознаками: незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), який не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

У судовому засіданні обвинувачений повністю визнав себе винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та підтвердив всі обставини його вчинення, що викладені в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Окрім показань обвинуваченого судом досліджені письмові документи, які задовільно його характеризують, підтверджують відсутність у нього судимості в силу ст. 89 КК України та відповідні медичні довідки, які свідчать про те, що обвинувачений під психіатричним та під наркологічним наглядом не перебуває (а.с.37-42).

Суд, ураховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин та впевнився у добровільності його позиції, а також роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавленим права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Ураховуючи думку прокурора, обвинуваченого, суд у відповідності до положень ст. 349 КПК України вважає достатнім дослідження наступних доказів: показань обвинуваченого та письмових документів кримінального провадження, які характеризують його особу.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд ураховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем свого проживання характеризується задовільно, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, визнаються щире каяття останнього.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, суд, ураховуючи викладені вище обставини, вважає, що обвинуваченому повинно бути призначено покарання у виді у виді позбавлення волі, але із застосуванням положень ст. 75 КК України, позаяк приходить до висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання в частині позбавлення волі з випробуванням на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи.

Речові докази у вигляді диску з відеозаписом з камер внутрішнього відеоспостереження магазину «Продукти 356» ТОВ «АТБ» залишити в матеріалах справи, одну пляшку лікеру «Sheridans», ємкістю 0,5 л, передану на зберігання адміністрації магазину, дозволити використовувати за призначенням.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .