Справа № 199/8909/15-к
ВИРОК
іменем України
2016 року січня місяця 18 дня м. Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0001924 від 09.09.2015, відносно, -

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Дніпропетровську, українця, громадянина України, із середньою технічною освітою, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не маючого на утриманні непрацездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,-

ВСТАНОВИВ:
Близько п`ятнадцяти років назад ОСОБА_7 біля домоволодіння АДРЕСА_1 встановив збірний металевий гараж, в якому зберігав свої власні речі.

Так, 24.08.2015 ОСОБА_7 знаходився разом зі своєю сім`єю на дачі, що розташована в селищі Новоселівка Дніпропетровської області, в цей час на мобільний телефон зателефонувала його сусідка та повідомила, що їхній сусід ОСОБА_3 за допомогою автовишки здійснює демонтаж його гаражу. Приїхавши за адресою розташування вищевказаного гаражу, а саме: тупик Неманський в місті Дніпропетровську, ОСОБА_7 спробував припинити протиправні дії ОСОБА_9 , та, в цей момент між ним та ОСОБА_3 виник словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, внаслідок чого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій несподівано виниклий злочинний умисел, спрямований на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 в цей же самий день близько 17:30 години, продовжуючи знаходитись за вищевказаною адресою, а саме: біля будинку АДРЕСА_1 , продовжуючи конфлікт з потерпілим, стоячи навпроти останнього, розвернувшись до нього через ліве плече, умисно наніс один удар правою рукою, стиснутою в кулак, в область кінчика носу потерпілого ОСОБА_7 . Після чого, знаходячись в автомобілі співробітників СОГ Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, через відчинене вікно, знову, тільки лівою рукою, стиснутою в кулак, навідліт наніс один удар в область правої щоки потерпілого ОСОБА_7 . В результаті злочинних дій ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичного експерта № 4417-е від 29.09.2015, спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синця кінчику носу з переходом на праве крило носу, які за своїм характером відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину не визнав в повному обсязі і пояснив, що 24.08.2015 він займався утепленням майстерні та коли зняв дріт, який зміцнював майстерню, металевий гараж, в якому знаходилися речі потерпілого ОСОБА_7 , завалилася. Десь через пів години прийшов ОСОБА_7 та почав виражатися в його адресу нецензурною лайкою. В свою чергу він просив потерпілого заспокоїться і піти, але він його не слухав. Коли він на своїй ділянці встановлював паркан, ОСОБА_7 бив його кувалдою та лопатою, якою зачепив по руці, на що він захищався, блокуючи удари потерпілого. Після чого ОСОБА_7 викликав співробітників міліції, але вони довго не приїжджали, і, у свою чергу, він також викликав міліцію. Коли приїхали співробітники міліції, його посадили в машину для написання заяви. В цей момент потерпілий бігав навколо машини і погрожував йому розправою. В процесі написання заяви він побачив, як знайомий потерпілого, перебуваючи на території його домоволодіння, знімав на планшет територію двору. Після чого він підійшов до цього чоловіка і попросив його видалити всі фотографії двору, на що отримав відмову. Потім він відштовхнув цього чоловіка і в цей момент з рук цього чоловіка вилетів планшет і розбився. Після цього він повернувся назад в автомобіль співробітників міліції і продовжив писати заяву. Приблизно через 5 хвилин ОСОБА_7 підійшов до автомобіля, де він писав заяву, і, через відкрите вікно, почав щось кричати, на що він відштовхнув його своєю правою рукою від машини. В свою чергу потерпілий відбіг від машини і почав кричати, що він його вдарив. Під час конфлікту потерпілий ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Гараж, що належить ОСОБА_7 , він не чіпав. Також обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що своїми діями він міг спричинити потерпілому ОСОБА_7 дані тілесні ушкодження, тільки при самообороні від його дій.

З врахуванням не визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, яка повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні про те, що 24.08.2015 на його мобільний телефон подзвонила ОСОБА_10 і повідомила про те, що ОСОБА_3 , за допомогою автовишки демонтував належний йому гараж, розташований по туп. Неманский в місті Дніпропетровську. Коли ОСОБА_10 вийшла на вулицю, щоб зупинити обвинуваченого, то останній в її адресу почав виражатися нецензурною лайкою. Після розмови з ОСОБА_10 він разом з ОСОБА_11 поїхав на місце розташування гаража, куди вони приїхали приблизно о 16:00 годині. В цьому гаражі знаходилися тільки його речі, ніяких речей, належних ОСОБА_3 в ньому не було. Коли вони приїхали на місце, то ОСОБА_3 , разом з незнайомими йому людьми, розбивали фундамент гаража. Через деякий час приїхали співробітники міліції, які провели обвинуваченого в свою машину для дачі пояснень. В цей момент ОСОБА_11 знімав ситуацію, що відбувалась на належний йому, потерпілому,планшет, побачивши це, ОСОБА_3 вибіг з автомобіля співробітників міліції, вдарив рукою по планшету і почав його топтати ногою. Після чого співробітники міліції знову посадили обвинуваченого в свою машину, з салону якої, через відкрите вікно, ОСОБА_3 наніс йому удар в область носа, заподіявши тілесне ушкодження;

- показами свідка ОСОБА_11 , в судовому засіданні про те, що 24.08.2015 вони разом з ОСОБА_7 знаходилися на його дачі в смт. Новоселівка Дніпропетровської області. Серед дня, на мобільний телефон потерпілого зателефонувала ОСОБА_10 і повідомила про те, що обвинувачений перевернув його гараж. Вони з ОСОБА_7 одразу виїхали до місця скоєння злочину. Коли приїхали на місце, то побачили, як ОСОБА_3 і група незнайомих йому людей, розбирали належний потерпілому гараж. У той момент обвинувачений був в дуже агресивному стані, своєю поведінкою провокував потерпілого на скандал. Через деякий час приїхали співробітники міліції, які провели обвинуваченого в машину. Весь цей час він знімав те, що відбувається на свій планшет, а коли ОСОБА_3 це побачив, то відразу підбіг до нього і вибив з його рук планшет, який, в подальшому, розтоптав ногою. Після цього співробітники міліції знову провели ОСОБА_3 в свій автомобіль. Перебуваючи в автомобілі співробітників міліції, ОСОБА_3 провокував ОСОБА_7 підійти до автомобіля, а після того, як потерпілий підійшов до машини, обвинувачений умисно, через відкрите вікно, завдав удар в область носа потерпілого. Ніяких замахів лопатою ОСОБА_7 у бік ОСОБА_3 в той момент він не бачив;

- показами свідка ОСОБА_12 , в судовому засіданні про те, що 24.08.2015 приблизно о 15:00-16:00 годині вона була свідком, як ОСОБА_3 розламав гараж, належний потерпілому ОСОБА_7 . Вона намагалася зупинити обвинуваченого, але у неї нічого не вийшло і вона викликала співробітників міліції та зателефонувала ОСОБА_7 , щоб повідомити про незаконні дії ОСОБА_3 .. Через деякий час приїхав ОСОБА_7 разом з незнайомим їй чоловіком, а також, трохи пізніше, слідчо-оперативна група. Після приїзду співробітників міліції ОСОБА_3 вибив з рук незнайомого їй чоловіка планшет і почав по ньому топтатися ногами, а після того, як обвинуваченого посадили в салон автомобіля співробітників міліції, він, через вікно, завдав удару в обличчя потерпілому ОСОБА_7 , а саме: в область носу. Після приїзду ОСОБА_7 на місце скоєння злочину, він жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_3 не заподіював і лопатою в його сторону не замахувався;

- показами свідка ОСОБА_13 , в судовому засіданні, який є слідчим СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області, про те, що в кінці серпня 2015 він, перебував на чергуванні. До чергової частини відділення поліції надійшов виклик про те, що по туп. Німанському в місті Дніпропетровську відбувається конфлікт. Після цього він разом з іншими членам СОГ виїхав на місце конфлікту. Коли вони приїхали на місце конфлікту, то запросили ОСОБА_3 в автомобіль для дачі пояснень по суті. Неподалік біля машини стояв незнайомий йому чоловік і знімав все на планшет. В цей момент ОСОБА_3 вибіг з машини і вибив з рук цього чоловіка планшет, який розтоптав ногою. Потім обвинуваченого знову завели в машину. Після цього потерпілий обійшов автомобіль і через відкрите вікно розмовляв з обвинуваченим, в цей момент ОСОБА_3 перебуваючи в салоні автомобіля,через відкрите вікно завдав своєю рукою удар в область носа ОСОБА_7 , спричинивши останньому тілесне ушкодження;

- показами свідка ОСОБА_14 , в судовому засіданні, який є співробітником Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області, про те, що будучи у складі слідчо-оперативної групи він виїжджав на місце конфлікту між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_7 . Коли вони приїхали на місце конфлікту, його колеги посадили обвинуваченого в машину для написання заяви. В цей момент він стояв позаду автомобіля. Через деякий час він побачив, як обвинувачений, вийшов із автомобіля і начебто завдав удар в обличчя потерпілому ОСОБА_7 , оскільки саме в цей час потерпілий сказав, що його вдарили. В ході конфлікту обидві сторони один на одного виражалися нецензурною лайкою, провокували один одного. В той момент на обвинувачуваному не було ніяких тілесних ушкоджень. Йому невідомо, чи був потерпілий, в той момент, у стані алкогольного сп`яніння, тому що ніякого контакту з ним не мав;

- протоколом прийняття заяви про вчинене правопорушення, згідно якого громадянин ОСОБА_7 просить прийняти заходи до ОСОБА_3 , який 24.08.2015 приблизно о 19:30 годині, знаходячись біля будинку № 2 по туп. Неманському в місті Дніпропетровську, заподіяв йому тілесні ушкодження та пошкодив його майно (том № 1 а.с. 28);

- протоколом огляду місця події від 10.09.2015, згідно якого була оглянута відкрита ділянка місцевості, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , де знаходився металевий, збірний гараж, належний потерпілому ОСОБА_7 , який на момент огляду був демонтований (том №. 1 а.с. 30-34);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.09.2015 з фото-таблицею, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні Дніпропетровського обласного бюро судово-медичних експертиз, в присутності понятих та судово-медичного експерта вказав на локалізацію та механізм спричинення йому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень 24.08.2015, знаходячись в автомобілі СОГ Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, розташованому біля будинку № 3 по туп. Неманському в місті Дніпропетровську (том № 1 а.с. 41-45);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.09.2015 з фото-таблицею, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 , знаходячись на території Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, в присутності понятих вказав на локалізацію та механізм спричинення йому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень 24.08.2015, знаходячись в автомобілі СОГ Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, розташованому біля будинку № 3 по туп. Неманському в місті Дніпропетровську (том № 1 а.с. 47-54);

- висновком експерта № 4417-е від 21.09.2015 за результатом проведення судово-медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синця кінчику носу з переходом на праве крило носу. Враховуючи локалізацію виявленого тілесного ушкодження можливо вказати, що воно могло утворитися не менш, як від однієї механічної дії тупим твердим предметом. Враховуючи локалізацію виявленого тілесного ушкодження можливо вказати, що воно могло утворитися не менш, як від однієї механічної дії тупим твердим предметом, яким могла бути і кисть стиснена в кулак або інший аналогічний предмет. Враховуючи ступінь ознак загоєння виявленого тілесного ушкодження (ледве помітний синець багряно-синюшного кольору без чітких меж) можливо вказати, що воно могло утворитися незадовго до його огляду, тобто можливо і в термін, на який вказує обстежений та слідчий у постанові. Враховуючи локалізацію виявленого тілесного ушкодження можливо вказати, що воно знаходиться в анатомічній ділянці, доступній для нанесення його власноруч. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження, на підставі п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» № 6 від 17.01.1995, затверджених наказом МОЗ України, відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. За своїм характером виявлені у потерпілого тілесні ушкодження, на підставі п. 2.1.3) «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» № 6 від 17.01.1995, затверджених наказом МОЗ України, не є небезпечними для життя, так як останні не спричинили загрозливі для життя явища. Враховуючи характер та локалізацію виявленого тілесного ушкодження можливо вказати, що воно не суперечить механізму його утворення, на який вказує ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту за його участі, тобто могло утворитися не менш, як від однієї механічної дії тупим твердим предметом, яким могла бути і кисть, стиснена в кулак (том №1 а.с. 39-40);

Судово-медичний експерт ОСОБА_15 , будучи допитаною в судовому засіданні, в повному обсязі підтвердила висновки експерта № 4417-е від 21.09.2015 та роз`яснила, що огляд потерпілого ОСОБА_7 проводив інший судово-медичний експерта, а вона особисто була присутня в ході проведення слідчого експерименту з участю потерпілого та проводила остаточну судово-медичну експертизу по наданим їй медичним документам. Локалізація та характер тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_7 , не суперечать механізму їх утворення, на який вказує сам потерпілий в ході проведення слідчих експериментів. Крім того судово-медичний експерт ОСОБА_15 зазначила, що в даному випадку не виключається можливість отримання потерпілим таких тілесних ушкоджень при виштовхуванні рукою з автомобіля, разом з тим, враховуючи локалізацію виявленого тілесного ушкодження можливо вказати, що воно могло утворитися не менш, як від однієї механічної дії тупим твердим предметом, яким могла бути і кисть стиснена в кулак або інший аналогічний предмет.

Оцінюючи докази в їх сукупності відповідно до ст. 94 КПК України, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як такі, що виразилися в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень.

Суд критично оцінює покази обвинуваченого ОСОБА_3 , в яких він не визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та вважає його покази такими, які продиктовані бажанням уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Зокрема, покази обвинуваченого ОСОБА_3 спростовані показами свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , а також показами потерпілого ОСОБА_7 , сумніватися в об`єктивності яких у суду не має підстав. Даний висновок суду ґрунтується на тому, що в матеріалах кримінального провадження не має даних про обмовляння потерпілим обвинуваченого ОСОБА_3 чи загрозу заподіяння потерпілим ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, саме у час перебування ОСОБА_3 у салоні службового автомобіля працівників міліції під час написання пояснень з приводу конфлікту, який тривав близько 4 годин.

Досліджені судом докази не містять інформації про те, що саме у період часу коли ОСОБА_3 перебував у салоні службового автомобіля працівників міліції, потерпілий ОСОБА_7 наносив обвинуваченому лопатою чи кувалдою тілесні ушкодження, чи висловлював в його адресу будь-які погрози, під час якого б потерпілий був би ініціатором конфлікту та що саме він розпочав активні дії відносно обвинуваченого, що дозволяло би останньому вчиняти дії по своїй самообороні. Навпаки, саме обвинувачений ОСОБА_3 розпочав конфлікт з потерпілим, тому він своїми діями ініціював цей конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 було спричинено тілесне ушкодження.

Суд не може погодитися з думкою захисника ОСОБА_8 про те, що протоколи проведення слідчих експериментів від 18.09.2015 та від 24.09.2015 за участю потерпілого ОСОБА_7 є недостовірним доказом по кримінальному провадженню, оскільки, на думку захисника, статисти, які приймали участю в ході проведення слідчих експериментів були вищими за зростом, ніж потерпілий ОСОБА_7 .
Так, відповідно до вимог ст. 240 КПК України, не зазначено, що в ході проведення слідчого експерименту у якості статиста особа повинна приймати участь тієї ж статі, що і потерпілий, а також яка не має різних відмінностей у віці, фактурі, зрості з потерпілим.
Таким чином, згідно вимог ст. 240 КПК України, слідує про відповідність протоколів проведення слідчих експериментів від 18.09.2015 та 24.09.2015 за участю потерпілого ОСОБА_7 вимогам ст. 240 КПК України.
Свідок ОСОБА_16 , який є знайомим обвинуваченого, в судовому засіданні показав суду про те, що в серпні 2015 він приїхав до ОСОБА_3 відремонтувати свій мотоцикл, в цей момент ОСОБА_17 ставив паркан на своїй ділянці. Через деякий час прийшов потерпілий і накинувся на ОСОБА_3 з лопатою і кувалдою. В той момент потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння. В ході конфлікту потерпілий ударив ОСОБА_17 лопатою по руці. В його присутності ОСОБА_3 ніяких ударів потерпілому не наносив та тілесних ушкоджень не спричиняв. Співробітники міліції, які приїхали на виклик, відвели ОСОБА_17 в машину, а що відбувалося далі він не бачив.

Свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які є знайомими обвинуваченого, в судовому засіданні, кожен окремо показали суду про те, що в серпні 2015 року приблизно о 15:00-16:00 годині вони були свідками, як потерпілий ОСОБА_7 бив обвинуваченого ОСОБА_3 лопатою. У свою чергу ОСОБА_3 прикривався своєю рукою від ударів лопатою, які наносив потерпілий, але у відповідь ніяких ударів потерпілому ОСОБА_7 не завдавав та тілесних ушкоджень не спричиняв. В їх присутності ОСОБА_3 не чіпав металевого гаража, належного ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_20 , який є знайомим обвинуваченого, в судовому засіданні показав суду про те, що в серпні 2015 ОСОБА_3 попросив його допомогти йому поставити паркан на земельній ділянці. В процесі установки паркану до них прийшов потерпілий ОСОБА_7 і почав застосовувати силу до ОСОБА_3 , а також всіляко перешкоджати установці паркану. В той момент ОСОБА_7 був в стані алкогольного сп`яніння. В його присутності ОСОБА_7 махав лопатою перед обличчям ОСОБА_3 , проте сам ОСОБА_3 ніяких ударів ОСОБА_7 не завдавав. Коли він прийшов до ОСОБА_3 , то в його дворі стояла автовишка, але за весь час, що він там знаходився, її ніхто не використовував і про пошкодження ніякого гаража йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_21 , яка є дружиною обвинуваченого, в судовому засіданні показала суду про те, що 24.08.2015 приблизно о 15:30 годин вона почула крик і, вибігши на вулицю, побачила бійку між потерпілим ОСОБА_7 і її чоловіком. Коли вона вибігла на вулицю, потерпілий бігав за її чоловіком з іржавої лопатою в руках. В ході бійки вона побачила на голові чоловіка рану. Після чого бійка припинилася і вони викликали співробітників міліції. У той момент потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння. Коли приїхали співробітники міліції, потерпілий бігав біля них і провокував ОСОБА_3 . В цей час родич ОСОБА_7 стояв біля їх будинку і знімав на планшет їхній двір. Коли це побачив її чоловік, він заборонив цьому чоловіку знімати їх двір, але цей чоловік ніяк не відреагував на вимогу ОСОБА_3 . Після чого обвинувачений вибив з рук цього чоловіка планшет. До конфлікту на тому місці стояв залізний гараж, в якому знаходилися речі ОСОБА_7 . Також свідок ОСОБА_21 пояснила, що в той день ОСОБА_7 сперечався з ОСОБА_12 про те, кому належить гараж, але в ході конфлікту ОСОБА_12 бігала разом із потерпілим і погрожувала їй і ОСОБА_3 . Хто завалив залізний гараж з речами потерпілого, їй не відомо.

Суд критично оцінює покази свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_3 , оскільки їх покази ґрунтуються виключно на суб`єктивному уявленні однієї сторони конфлікту обвинуваченого ОСОБА_3 .

Аналізуючи покази свідків захисту, суд критично їх оцінює і знаходить такими, що не можуть бути прийняті судом як достовірні, оскільки покази свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_3 спростовуються показами потерпілого ОСОБА_7 та свідків: ОСОБА_11 і ОСОБА_12 щодо розвитку подій 24.08.2015 і його наслідків, а всі твердження свідків захисту ґрунтуються виключно на суб`єктивному уявленні однієї сторони конфлікту обвинуваченого ОСОБА_3 , який заінтересований в уникненні від кримінальної відповідальності, та спростовуються доказами сторони обвинувачення, а саме: показами потерпілого ОСОБА_7 та свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в суді, а також показами потерпілого під час слідчих експериментів та об`єктивними судово-медичними даними, які роз`яснені і підтверджені показами судово-медичного експерта ОСОБА_15 , які є належними, допустимими та достовірними, а в їх сукупності і взаємозв`язку достатніми для визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні.

У свою чергу свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , вказали на наявність у потерпілого ОСОБА_7 тілесного ушкодження на обличчі в області носу саме 24.08.2015.

Покази безпосередньо потерпілого ОСОБА_7 підтверджуються: протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 від 18.09.2015 (том № 1 а.с. 41-45); протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_7 від 24.09.2015 (том № 1 а.с. 47-54), Висновком експерта № 4417-е від 21.09.2015 (том № 1 а.с. 39-40), зокрема у даному висновку йдеться про те, що «Враховуючи характер та локалізацію виявленого тілесного ушкодження можливо вказати, що воно не суперечить механізму його утворення, на який вказує ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту за його участі, тобто могло утворитися не менш, як від однієї механічної дії тупим твердим предметом, яким могла бути і кисть, стиснена в кулак».
Крім того, аналізуючи покази свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_3 , які мають розбіжності із показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та потерпілого ОСОБА_7 щодо викладення характеру розвитку подій та послідовності дій ОСОБА_3 , суд приходить до висновку що покази цих свідків зумовлені особистим сприйняттям кожним із них тих моментів, які вони спостерігали, з урахуванням їх різного один до одного місцезнаходження під час спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, та різного періоду часу, про хід подій яких ці свідки вказували, оскільки сторона захисту конкретизувала події на початку конфлікту, який тривав близько 4 годин, а сторона обвинувачення конкретизувала час подій які мали місце вже після приїзду працівників міліції, саме у присутності яких і були обвинуваченим ОСОБА_3 спричинені тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 .
Тому, з огляду на зазначене, у суду відсутні правові підстави для визнання показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та потерпілого ОСОБА_7 недостовірними.
Таким чином, за наведених вище обставин суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду, а його дії мали активний і послідовний характер, спрямований на умисне спричинення потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.
Свідок ОСОБА_22 , який є співробітником Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області, в судовому засіданні показав суду про те, що будучи в складі СОГ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області приїхав на виклик за адресою: тупик Неманський в місті Дніпропетровську, де відбувався конфлікт між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 з приводу пошкодження майна. Коли вони приїхали на місце конфлікту, металева конструкція була перевернута. Після того, як всі учасники конфлікту заспокоїлися, було встановлено, що ОСОБА_3 займався установкою забору у зв`язку з чим попросив ОСОБА_7 посунути гараж, на що останній відмовив йому. У свою чергу ОСОБА_3 сказав потерпілому, що він сам його пересуне. Коли вони приїхали у ОСОБА_3 на руці була рана. Після чого ОСОБА_3 посадили в машину для складання заяви про нанесення тілесних ушкоджень. В цей момент потерпілий провокував обвинуваченого, у зв`язку з чим співробітники міліції його кілька разів заспокоювали. Після цього ОСОБА_7 підбіг до машини і намагався завдати удару ОСОБА_3 , на що останній у відповідь завдав один удар в обличчя потерпілого, яким розбив йому губу. Ніяких ударів через відкрите вікно обвинувачений потерпілому не наносив. Також свідок ОСОБА_22 пояснив, що весь час, який вони перебували на місці події, він сидів за кермом автомобіля, спиною до місця скоєння злочину і нікуди не виходив. Всі учасники конфлікту частково перебували в полі його зору.

Аналізуючи покази свідка ОСОБА_22 , суд критично їх оцінює і знаходить такими, що не можуть бути прийняті судом як достовірні, оскільки в момент перебування слідчо-оперативної групи на місці скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_22 весь час знаходився за кермом автомобіля, спиною до місця скоєння злочину і нікуди не виходив, тому фактично він міг не бачити факту нанесення обвинуваченим ОСОБА_3 удару через відкрите вікно автомобіля в область носу потерпілого ОСОБА_7 .

Аналізуючи обрану обвинуваченим ОСОБА_3 позицію захисту, суд знаходить її такою, що продиктована його бажанням уникнути персональної відповідальності за вчинення злочину.
Висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні вказаного злочину ґрунтуються на доказах, безпосередньо досліджених судом при розгляді даного кримінального провадження.

Досліджені судом і покладені в основу вироку докази у своїй сукупності і взаємозв`язку є допустимими, достовірними і достатніми для визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Зокрема, під врахуванням особи винного слід розуміти врахування позитивних і негативних соціальних, фізичних, психічних і правових елементів характеристики особи, що вчинила злочин, які мають кримінально-правове значення. Соціальну характеристику особи становлять професія, фах, посада, ставлення до праці чи навчання, наявність державних та інших нагород, відзнак, почесних звань, наявність сім`ї, ставлення до інших членів суспільства, поведінка на роботі, в побуті, додержання вимог суспільного співжиття тощо. Соціальна спрямованість особи виражає коло її інтересів, потреб, світогляд, загальний культурний розвиток, сукупність принципів і мотивів поведінки. У правовому аспекті особу винного характеризує наявність ознак загального і спеціального суб`єкта, судимості, множинності вчинених ним злочинів тощо.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав повністю, раніше не судимий, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, має на утриманні малолітнього сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем реєстрації та проживання характеризується позитивно (том №1 а.с. 113, 114, 115, 116).

Суд критично оцінює надану Головою квартального комітету № 19 характеристику за місцем реєстрації та проживання обвинуваченого ОСОБА_3 за підписом ОСОБА_12 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , відповідно до якої обвинувачений характеризується з негативної сторони, оскільки вищезазначена характеристика не відповідає дійсності, про що свідчить лист В.о. голови Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради № К-144 від 21.10.2015 (том №1 а.с. 63, 94).

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Так, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин, потерпілий та його представник ОСОБА_6 підтримали думку прокурора, а також просили суд позовну заяву задовольнити в повному обсязі, обвинувачений та його захисник ОСОБА_8 просили суд винести справедливий вирок, а також в повному обсязі відмовити в задоволенні позовної заяви потерпілого, також суд враховує відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, а також той факт, що обидві сторони даного конфлікту провокували один одного, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України. Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним злочинів.

Потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі: 32 000.00 гривень, що складається з витрат на будівництво металевого, збірного гаражу і купівлю цифрового планшету, за надання юридичної допомоги в сумі 3 000.00 гривень та моральної шкоди в розмірі 30 000.00 гривень.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та пояснили, що моральна шкода обґрунтовується спричиненням потерпілому тілесних ушкоджень, його приниження та вчинення відносно нього самосуду, моральними стражданнями від побиття та вчинення щодо нього фізичного насилля. Крім того, представник потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що чітко розмір заподіяної потерпілому матеріальної шкоди встановити не можливо.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_8 позовні вимоги не визнали в повному обсязі.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди, заподіяних внаслідок злочину підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Вирішуючи позовну заяву потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_7 в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки суду не надані жодні докази про витрати на будівництво та встановлення металевого гаражу та купівлю цифрового планшету. Тому в цій частині позову потерпілому ОСОБА_7 повинно бути відмовлено в повному обсязі.

Відповідно до ст. 1 Закону України, від 20.12.2011, № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до ч.2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині відшкодування на користь потерпілого витрат пов`язаних з отриманням ним правової допомоги в сумі 3 000.00 гривень, оскільки, у матеріалах кримінального провадження відсутній погодинний розрахунок витраченого часу особи яка надавала правову допомогу потерпілому на виконання робіт, передбачених договором, не містять акту виконаних робіт, що виключає можливість задоволення позову у частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу.

Крім вказаного, ч.2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата) відноситься до умов, що визначаються в договорі про надання правової допомоги. Виходячи з наведених правових норм, вбачається, що для визначення суми компенсації витрат на правову допомогу необхідно визначення вартості однієї години роботи адвоката, при цьому вартість години роботи встановлюється за згодою сторін договору. В даному випадку факт надання позивачу правової допомоги підтверджений укладеним між ним та адвокатом договором про надання правової допомоги від 08.09.2015 (том № 1 а.с. 13) та розпискою про отримання плати за надання юридичних послуг в сумі 3000,00 грн., відповідно до змісту якої, остання не містить інформації у зв`язку із чим та у якій справі ОСОБА_7 передав ОСОБА_6 грошову винагороду в сумі 3 000.00 гривень (том № 1 а.с. 93).

Проте, вказаний договір про надання правової допомоги не визначає погодинної вартості правової допомоги, наданої у даній справі, не містить чіткого, конкретного, змісту послуг про надання правової допомоги у цій справі. Також відсутні інші документи, які б визначали погодинну вартість правової допомоги та відображали вартість години за певний вид послуги та час витрачений, в тому числі, на участь у судових засіданнях; ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Суд приходить до висновку, що в результаті отриманих потерпілим ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, йому була спричинена моральна шкода, яка, виходячи з п. 1) ч. 2 ст. 23 ЦК України, полягає у душевних стражданнях, які потерпілий зазнав у зв`язку з фізичним болем та моральними стражданнями у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, яка підлягає частковому відшкодуванню обвинуваченим ОСОБА_3 на підставі ст.1167ЦК України, оскільки, відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Згідно ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахування інших обставин, які мають істотне значення, також при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

За таких обставин, враховуючи роз`яснення, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у зв`язку із характером і глибиною моральних страждань, які переніс потерпілий ОСОБА_7 , їх тривалістю, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості суд вважає, що заявлена сума 30 000.00 гривень, як компенсація моральної шкоди, є явно завищеною, тому з обвинуваченого ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України, відповідно до ст. 127-129 КПК України, на його користь підлягає стягненню сума в розмірі 3 000.00 гривень. В задоволенні позову в іншій частині слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

Позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії НОМЕР_1 від 27.11.2000) на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000.00 (три тисячі) гривень.

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_7 в іншій частині - відмовити.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_26