Справа №560/1693/14-к
Провадження №1-кп/560/5/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2015 року

Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

потерпілого: ОСОБА_6 ,

представника потерпілого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000299 від 15 травня 2014 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має двох малолітніх дітей, непрацюючого, інваліда 3-ї групи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С ТА Н О В И В:
15 травня 2014 року біля 19 години 50 хвилин ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним вантажним малотоннажним автомобілем марки Volkswagen LT 35, н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній автодорозі, вулиці Шкільна, в напрямку Дубровицької ЗОШ №2 в м. Дубровиця, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, в порушення вимог п.1.3, п.1.5, п.2.3 б, д, п.16.11 Правил дорожнього руху України під час проїзду перехрестя вулиць Шкільна та Березова в м. Дубровиця, не надав перевагу в русі автомобілю марки ВАЗ 2106, н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який наближався до вказаного перехрестя по головній автодорозі із центру м. Дубровиця, виїхав на перехрещувану дорогу, де допустив з ним зіткнення.

Внаслідок ДТП водій автомобіля ВАЗ 2106 ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого багатоуламкового перелому верхньої та середньої третин лівого стегна зі зміщенням, закритих переломо-вивихів 2,3,4,5 п`ясних кісток правої кисті зі зміщенням, гематом повік обох очей, множинних забоїв та осаднень голови, тулубу, кінцівок, що згідно висновку судово-медичної експертизи №197 від 24.07.2013 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали довготривалий розлад здоров`я.

В безпосередньому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і шкідливими наслідками, що настали є грубе порушення водієм автомобіля ОСОБА_4 наступних пунктів Правил дорожнього руху України:

п.1.3 - згідно якого учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

п.1.5 - згідно якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п.2.3 «б», «д» - згідно яких для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п.16.11 - згідно якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Відповідно до направленого до суду обвинувального акту, затвердженого прокурором прокуратури Дубровицького району від 26.09.2014р., ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, тобто в порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В процесі судового розгляду, на підставі висновку експерта №29 судово-медичної експертизи від 17.04.2015 року, проведеної за ухвалою суду для визначення остаточного ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_6 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 15.05.2014 року, прокурором на підставі ст.ст.338, 341 КПК України було змінено державне обвинувачення та надано новий обвинувальний акт від 03 червня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, яка передбачає відповідальність за більш тяжкий злочин, а саме за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, оскільки відповідно до вказаного висновку судово-медичної експертизи, отримані внаслідок ДТП тілесні ушкодження ОСОБА_6 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, пов`язаних із стійкою втратою загальної працездатності більш ніж на одну третину.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.286 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, та цілком підтвердив встановлені судом обставини вчинення кримінального правопорушення і пояснив, що 15.05.2014 року приблизно о 19-50 год., виконуючи робочі обов`язки їхав по вулиці Шкільна в м.Дубровиця Рівненської області автомобілем марки "Volkswagen LT" зі швидкістю близько 50-60 км за год. Згодом, їдучи по вказаній вулиці ОСОБА_4 відчув сильний удар, від чого автомобіль скинуло в к`ювет. Коли ОСОБА_4 вийшов з автомобіля, то побачив поряд інший автомобіль, у якому знаходився водій та пасажир. Після цього він підбіг до них, щоб подивитись, чи вони живі. Згодом, на місце пригоди приїхали працівники міліції та МНС, які витягли з автомобіля затиснутого водія, після чого їх повезли в лікарню. Погодився з результатом судово-медичної експертизи про те, що в результаті ДТП потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження. Частково відшкодував потерпілому заподіяну шкоду. Цивільний позов потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди визнає, в частині моральної шкоди визнає частково, вважаючи його розмір завищеним. При обранні міри покарання, просить суд не позбавляти волі.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 15.05.2015 року їхав автомобілем по вулиці Березова м.Дубровиця Рівненської області зі швидкістю близько 50-60 км/год. Разом із ним у автомобілі їхав його товариш ОСОБА_8 . Зненацька ОСОБА_6 відчув у ліву сторону автомобіля сильний удар, після чого втратив свідомість. Коли він прийшов до тями, то побачив на узбіччі мікроавтобуса. Після цього на місці пригоди зібрались люди, які спочатку дістали із автомобіля ОСОБА_8 , а через деякий час і його самого. Після цього ОСОБА_6 доставили в Дубровицьку ЦРЛ, а згодом в реанімаційне відділенні м. Рівне. На даний час шкода відшкодована лише частково. З приводу міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2. ст.286 КК України, його вина повністю доведена сукупністю доказів, зібраних по кримінальному провадженню, перевірених і досліджених в судовому засіданні, за згодою всіх учасників, зокрема показаннями наступних свідків:

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що 15.05.2014 року їхав разом із ОСОБА_6 по вулиці Березова в м.Дубровиця. Згодом із лівої сторони з`явився мікроавтобус і вдарив їх автомобіль, від чого його відкинуло в праву сторону. Водій ОСОБА_6 був при свідомості і стогнав. Далі на місце пригоди почали збігатись люди і витягати їх з автомобіля. Після цього приїхала швидка і забрала ОСОБА_8 у лікарню.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що безпосереднім свідком ДТП не була, але повідомила, що 15 травня 2014 року коли вона йшла по вулиці Березова в м.Дубровиця Рівненської області, то побачила, що на перехресті вулиці Березова-Шкільна трапилась дорожньо - транспортна пригода. Там побачила мікроавтобуса, який лежав на узбіччі, а поряд легковий автомобіль. У легковому автомобілі впізнала ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які були при тямі. Після цього вона відразу зателефонувала на швидку.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пояснили, що безпосередніми свідками ДТП вони не були, але 15.05.2014 року бачили, як на перехресті вулиці Березова-Шкільна трапилась дорожньо-транспортна пригода. На місці пригоди у канаві лежав мікроавтобус білого кольору, а поряд розбитий легковий автомобіль, у якому знаходилось дві людини. У водія автомобіля були затиснені ноги, а тому його не можна було дістати з автомобіля. Коли приїхали рятувальники, то вони його дістали, після чого його забрала швидка допомога та повезла в лікарню. Свідок ОСОБА_12 додатково пояснила, що водій мікроавтобуса коли вийшов, то запитував, де головна дорога.

Показання свідків, допитаних в судовому засіданні не викликають сумнівів в їхній об`єктивності, оскільки є логічними та узгоджуються з іншими письмовими доказами вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, які були досліджені судом та містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, план-схеми та ілюстративних таблиць до нього від 15.05.2014 року, встановлено, що місцем дорожньо-транспортної пригоди є перехрестя вулиць Шкільна та Березова в м.Дубровиця Рівненської області. Автодорога має асфальтове покриття, яке на момент огляду мокре та без видимих пошкоджень. Дорожнє покриття обох вулиць для двох напрямів руху. Гориизонтальна та вертикальна дорожня розмітка відсутня. За узбіччями влаштовані огорожі та житлові будинки. На правому узбіччі вулиці Шкільна за 16 м на схід від перехрестя розташований дорожній знак 2.1 "Дати дорогу". Такий же знак розташований на цій же вулиці перед перехрестям на схід від нього. На західному узбіччі вулиці Березова перед перехрестям розташований дорожній знак 2.3 "Головна дорога". (а.п.7-22)

Згідно висновку судово-медичної експертизи №197 від 24 липня 2014 року, у потерпілого ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження у вигляді закритого багатоуламкового перелому верхньої та середньої третин лівого стегна зі зміщенням; закритих переломо-вивихів 2,3,4,5 п`ясних кісток правої кисті зі зміщенням; гематом повік, множинних забоїв та осаднень голови, тулубу, кінцівок». Ці ушкодження виникли внаслідок травматичних дій тупими твердими предметами, при співударах з такими та виникли в швидкій послідовності одне за одним за умов дорожньо-транспортної пригоди. В своїй сукупності та окремо вищезазначені ушкодження, відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали довготривалий розлад здоров`я. Термін заподіяння таких ушкоджень може відповідати даті травмування 15.05.2014 року (а.п.74-76).

В судовому засіданні судовомедичний експерт ОСОБА_14 , яка проводила вищевказану експертизу пояснила, що на момент проведення судово-медичної експертизи від 24.07.2014 року вона керувалась відповідними пунктами правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень від 17.01.1995 року. Ступінь тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого, зазначений у висновку на момент проведення судово-медичної експертизи, відповідав тому ступеню тяжкості, що був наявний на той час.

Ухвалою Дубровицького районного суду Рівненської області від 30.01.2015 року за клопотанням представника потерпілого по даному кримінальному провадженню для визначення тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_6 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 15.05.2014 року, було призначено судово медичну експертизу (а.п.218).

Як вбачається із висновку судово-медичної експертизи №29 від 17.04.2015 року, в результаті ДТП 15.05.2014 р. ОСОБА_6 отримав політравму у вигляді багатоуламкового перелому верхньої та середньої третин лівого стегна зі зміщенням уламків, переломо-вивихів 2,3,4 і 5 п`ясних кісток правої кисті зі зміщенням, гематом повік обох очей, множинних забоїв та осаднень голови, тулуба і кінцівок. З приводу політтравми потерпілий ОСОБА_6 неодноразово стаціонарно та амбулаторно лікувався в Дубровицькій ЦРЛ та Рівненській обласній клінічній лікарні. На даний час у ОСОБА_6 мають місце віддалені наслідки перенесеної в 2014 році політравми у вигляді сповільненоконсолідуючого з незавершеною перебудовою кісткової мозолі закритого багатоуламкового перелому верхньої третини та середньої третини лівого стегна, комбінованої контрактури лівого кульшового та колінного суглобів з больовим синдромом, консолідованих закритих уламкових переломо-вивихів ІІ-ІІІ-ІV-V п`ясних кісток правої кисті з больовим синдромом, а також пізнього відновного періоду закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку із наявністю розсіяної неврологічної симптоматики, помірного цефалгічного та церебрастенічного синдромів. В сукупності наслідки перенесеної в 2014 році політравми призвели до вираженого порушення статико-динамічної функції лівої нижньої кінцівки та помірного порушення функції правої верхньої кінцівки. Наявні наслідки травми викликали у ОСОБА_6 стійку втрату працездатності. Сумарно розлад здоров`я, пов`язаний зі стійкою втратою працездатності у ОСОБА_6 становить 55%. За ознакою розладу здоров`я, пов`язаного зі стійкою втратою загальної працездатності більше ніж на одну третину (55%) тілесні ушкодження у ОСОБА_6 відносяться до тяжких (а.п.231-237).

В судовому засіданні лікар судовомедичний експерт КЗ Обласне бюро судово-медичної експертизи Рівненської обласної ради ОСОБА_15 , який проводив вищевказану експертизу пояснив, що ступінь тяжкості тілесних ушкоджень встановлюється за певними критеріями відповідно до правил визначення тяжкості тілесних ушкоджень. На момент проведення експертизи 22.07.2014 року ОСОБА_14 її висновок повністю відповідав тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_6 . Проте додав, що з плином часу, тілесні ушкодження можуть призвести до певних розладів здоров`я, яке пов`язане із стійкою втратою працездатності. На момент комісійної експертизи 16.03.2015 року у ОСОБА_6 була зафіксована стійка втрата працездатності більш як на одну третину, а тому експертною комісією було змінено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень із середньої на тяжку.

Правильність і об`єктивність висновку експерта сумнівів не викликає, у судовому засіданні не встановлено даних щодо відсутності належної кваліфікації та повноваження експертів, наявності істотних порушень вимог КПК при проведенні експертизи, тому суд визнає висновок судово-медичної експертизи №29 від 17.04.2015 року належним та допустимим доказом та кладе в основу вироку, оскільки під час судового розгляду кримінального провадження не надано доказів, які б спростували її висновки.

Таким чином, провівши судовий розгляд на засадах змагальності і диспозитивності, безпосередньо перевіривши докази в судовому засіданні та проаналізувавши і оцінивши їх в сукупності відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_4 повністю доведена і його неправомірні дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 Про практику призначення судами кримінального покарання" (з наступними змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В п.3 зазначеної постанови вказано, що, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу підсудного з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання та особу винного.

Тому при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вищезазначених вимог, враховує наступне.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України, згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , що визначені ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

Характеризуючи особу обвинуваченого, суд враховує те, що ОСОБА_4 раніше не судимий (а.п.88), за місцем проживання характеризується позитивно (а.п. 87), на Д обліку у лікаря-нарколога не перебуває (а.п. 89).

Відповідно до п.21 вищезгаданої Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року, у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами, яке застосовується у випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з грубим або повторним порушенням порядку користування таким правом.

Тому, враховуючи вищевикладене, при призначенні ОСОБА_4 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, кількість порушених обвинуваченим пунктів Правил дорожнього руху України і, незважаючи на необережну форму вини, враховує наслідки вчиненого діяння спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому. Також судом враховується оцінка скоєному та ставлення до скоєного обвинуваченим, який у вчиненому щиро розкаявся, дані про його особу, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, на Д-обліку в лікаря нарколога не перебуває, одружений, є інвалідом третьої групи загального захворювання, має двох неповнолітніх дітей, наявність пом`якшуючих обставин покарання та відсутність обтяжуючих обставин, думку потерпілого щодо виду і міри покарання, та приходить до висновку, що вищезазначені обставини є підставою для призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки вказане покарання, призначене судом є необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів ОСОБА_4 . Одночасно, враховуючи наявність сукупності обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 не становить небезпеки для суспільства, а його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає необхідним та доцільним звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, відповідно до ст.75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде відповідати тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого.

В даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_6 , якого було визнано цивільним позивачем, 22.10.2014 року заявлено цивільний позов до обвинуваченого, якого було визано цивільним відповідачем про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Ухвалою суду від 03.12.2014 року в якості співвідповідача було залучено страхову компанію ПрАТ «СК«Провідна» що узгоджується з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до якої, при пред`явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу.

Предмет позову, пред`явленого потерпілим було уточнено 11.09.2015 року, в якому він просив стягнути з співвідповідача ПрАТ "СК"Провідна" 72791,76 грн. - заподіяної майнової шкоди; а також з ОСОБА_4 1500,00грн. матеріальної шкоди та із ОСОБА_4 і ПрАТ "СК"Провідна" 300 000,00 грн. заподіяної моральної шкоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 позовні вимоги визнав частково. Суму моральних збитків вважає завищеною, а тому позов в частині стягнення матеріальної шкоди визнає повністю, в частині моральної шкоди частково.

Представник відповідача ПрАТ "СК "Провідна" в судове засідання не з`явився. Проте від нього надійшло заперечення проти позову, у якому зазначив, що пред`явлені до ПрАТ "СК "Провідна" позовні вимоги є передчасними, оскільки до набрання чинності вироком у кримінальній справі та надання його до ПрАТ "СК "Провідна", обов`язок з виплати страхового відшкодування у ПрАТ "СК "Провідна" за договором обов`язкового страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідченого полісом №АС/4014652 не настає, в зв`язку з чим позов підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди ушкодженням здоров`ю потерпілого, зобов`язана відшкодувати йому витрати на придбання ліків та проходження лікування.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями відшкодовується фізичній особі особою, що її завдала.

Судом встановлено, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_4 був застрахований , що підтверджується полісом №АС/4014652 (т.1, а.п.167). Термін дії Договору страхування - з 07.07.2013 р. до 06.07.2014 р.

Страхова сума на одного потерпілого складає 100000 грн. за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю та 50000 грн. - за шкоду, заподіяну майну. Франшиза складає 0 грн.

Як зазначено в п.22.1. ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-ІV, при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пункт 22.3. ст.22 цього Закону передбачає, що потерпілому відшкодовується також моральна шкода, в розмірі не більше ніж 5 відсотків ліміту.

Згідно з вимогами ст.ст. 9,3, 22, 23, 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхові компанії зобов`язані відшкодувати матеріальну шкоду потерпілим і моральну шкоду в рамках ліміту укладеного договору страхування, заподіяну підсудними.

Крім того стаття 26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вказує, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Тому в частині позову потерпілого до ПрАТ "СК "Провідна", про стягнення матеріальної шкоди, вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки страховий поліс №АС/4014652 діяв з 07.07.2013 р. до 06.07.2014 р. і обґрунтовується ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також судом встановлено, що факт та розмір матеріальних витрат за заподіяну майнову шкоду в розмірі 72791,76 грн. доведено повністю чеками, наявними в матеріалах кримінального провадження (т.1,а.п.17-41, 43-58, 60-123, 126-128). При обчисленні розміру моральної шкоди, яку частково необхідно стягнути з страховика, слід враховувати положення статті 26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Крім того, при розгляді кримінального провадження достовірно встановлено, що потерпілому ОСОБА_6 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди заподіяна шкода здоров`ю, яка підлягає відшкодуванню в межах доведеності її розміру на підставі наданих доказів.

Що стосується обґрунтування представника ПрАТ «СК «Провідна» стосовно передчасності пред`явлення позову потерпілим, суд враховує положення п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» відповідно до якого, потерпілий, якому внаслідок вчинення транспортного злочину заподіяно моральну, фізичну чи майнову шкоду, вправі пред`явити цивільний позов про її відшкодування, який має бути розглянутий разом із кримінальною справою. А тому доводи про необхідність залишення без розгляду цивільного позову до ПрАТ "СК "Провідна", оскільки є передчасним не заслуговують на увагу, оскільки такий позов з вимогами про відшкодування шкоди випливає з пред`явленого обвинувачення.

Щодо вимоги цивільного позивача про стягнення з цивільного відповідача заподіяної матеріальної шкоди щодо пошкодження одягу, то вона не підлягає задоволенню, оскільки потерпілим не надано суду для дослідження доказів, які б підтверджували вартість пошкодженого одягу.

Що стосується позовних вимог щодо відшкодування цивільним відповідачем ОСОБА_4 моральної шкоди, то відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно п.1 ч.2, ч.3 ст.23 цього ж Кодексу моральна шкода полягає у стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин.

У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини та постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

За роз"ясненнями вищезазначеної постанови ПВСУ, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю, розмір відшкодування якої визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), з урахуванням стану здоров"я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Завдану моральну шкоду потерпілий оцінює у розмірі 300000,00 грн., яку він обгрунтовує тим, що внаслідок ДТП він переніс фізичний біль, неодноразово був прооперований, отримав другу групу інвалідності. Разом із фізичним болем він отримав і моральні страждання, які полягають у душевному болі та стражданнях, адже через отримання інвалідності він змушений змінити звичайний уклад життя. Будучи цілком здоровою людиною, через нехтування правилами дорожнього руху обвинуваченим ОСОБА_4 став людиною з обмеженими можливостями, повинен постійно проходити курси лікування та реабілітації для відновлення стану здоров`я. Через інвалідність та важкі переломи він обмежений у можливості працевлаштуватись, не може вести той спосіб життя, який у нього був до ДТП (займатися спортом, активним відпочинком).

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п.5 Постанови від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розглядаючи позов про відшкодування такої шкоди, суд повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, яким є ступінь вини заподіювача, яких саме моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює пов`язані з ними втрати та з чого при цьому виходить.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами та доповненнями, внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності, виваженості та справедливості.

Тому враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, судом встановлено наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправними діями відповідача і шкодою, заподіяною позивачу та наявністю вини відповідача у заподіянні цієї шкоди, а також враховуючи, що потерпілому дійсно була заподіяна моральна шкода, яка виразилась у душевних та фізичних стражданнях, вимушених змінах у повсякденному житті, негативними змінами оскільки потерпілий став інвалідом 2 групи, а тому з врахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з цивільного відповідача ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню в розмірі 80 000,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 124 КПК України, із ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в розмірі 1597,70 грн.

Заходи забезпечення кримінального провадження в тому числі запобіжний захід до обвинуваченого в ході судового розгляду не застосовувався.

Речові докази відсутні

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 128, 368, 370-374, 394, 395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк два роки.

Відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувати.

Іспитовий строк засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 , (ід.код НОМЕР_3 ) в дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів на загальну суму 1597,70 грн. (одна тисяча п`ятсот дев`яносто сім гривень сімдесят копійок).

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задоволити частково.

Стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_6 заподіяну майнову шкоду в розмірі 72791,76 (сімдесят дві тисячі сімсот дев`яносто одна гривня сімдесят шість копійок) грн, пов`язану з витратими на лікування та моральну шкоду в порядку ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в розмірі 3639,59 (три тисячі шістсот тридцять дев`ять гривень п`ятдесят дев`ять копійок) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_6 80 000,00 грн. (вісімдесят тисяч гривень) заподіяної моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за недоведеністю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно
Суддя Дубровицького
районного суду Рівненської області ОСОБА_1 .