АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/2006/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

потерпілих - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілої - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Московського районного суду м.Харкова від 27 липня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Харкові, громадянин України, освіта середня, одружений, працює водієм ТОВ «Авто-Ові», зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу ст.89 КК України;

засуджений за ч.2 ст.286 КК України до 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Вироком встановлено, 24.10.2012 року, о 13.05 годині, ОСОБА_7 , керував технічно справним автомобілем ПАЗ-32054, р.н. НОМЕР_1 , на якому рухався по Салтівському шосе, від пр.Тракторобудівників у напрямку вул.Гв.Широнінців в м.Харкові.

Під час руху по Салтівському шосе водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.12.3, 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2002р.,згідно яких:

п.12.3 «Уразі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

п.12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.»;

п.18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а вразі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», та в межах нерегульованого пішохідного переходу, що розташований по Салтівському шосе, напроти будинку №174, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_12 , яка перетинала проїжджу частину Салтівського шосе по нерегульованому пішохідному переходу справа на ліво відносно напрямку руху автобуса «ПАЗ-32054», р/н НОМЕР_1 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_12 спричинені тілесні ушкодження:

-голови: закрита черепно-мозкова травма у вигляді переломів кісток склепіння та основи черепа, травматичних крововиливів під м`які мозкові оболонки і в шлуночки головного мозку, що супроводжувалися набряком його; травматичного набряку м`яких тканин голови в правій скронево-тімяно-потиличної області. Саден і синців на обличчі;

-тулуба: множинні прямі і непрямі за різними анатомічним лініям, по задніх лініях з пошкодженням плеври і прикореневих зон легенів, з крововиливами в плевральні порожнини; розрив-перелом лівого хребетно-крижового зчленування; множинні розриви тканини печінки і селезінки; синець по задній поверхні грудної клітки зліва, з крововиливами в підлягаючі м`язи спини;

-кінцівок: осколкові переломі плечових кісток, без крововиливів в навколишнє м`язові і м`які тканини; синці по різних поверхнях верхніх кінцівок; розлитого, переривчастого характеру синець, що локалізується в середній третині правого стегна, що поширюється через задню поверхню його, через підколінну ямку, до середньої третини гомілки, по задньо-внутрішньої поверхні; розлитого синця на лівій гомілці, по задньо-зовнішньої поверхні.

Від отриманих тілесних ушкоджень потерпіла померла на місці

Причиною смерті, ОСОБА_12 , стала закрита черепно-мозкова травма, що супроводжувалась переломами кісток черепа, травматичними крововиливами під м`які мозкові оболонки і шлуночки головного мозку, які зрештою, призвели до розвитку гострого розладу мозкового кровообігу.

Закрита черепно-мозкова травма, множинні переломи ребер, розрив-перелом крижово-клубового зчленування, розриви внутрішніх органів черевної порожнини, осколкові переломи плечових кісток, як в окремих комплексах, так і в своїй сукупності, по відношенню до живих осіб, носять ознаки тяжких тілесних пошкоджень, як небезпечні для життя.

Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 виразилися у тому, що він, керуючи технічно справним транспортним засобом автобусом «ПАЗ-32054», р/н НОМЕР_1 , не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зменшив швидкість, е зупинився, щоб дати дорогу пішоходу внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_12 , яка перетинала проїжджу частину Салтівського шосе, по не регульованому пішохідному переходу справа наліво відносно напрямку руху автобуса «ПАЗ-32054», р/н НОМЕР_1 .

Порушення п.п.12.3, 18.1 Правил безпеки дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 перебувають у прямому причинному зв`язку з подією та її наслідками.

апеляційній скарзі обвинувачений просив пом`якшити призначене покарання та застосувати до нього положення ст.75 КК України.

В обґрунтування своїх доводів він вказав, що призначаючи покарання суд не в повній мірі врахував всі пом`якшуючі обставини, а саме: щире каяття, наявність на утриманні дружини та онуки, а також того, що одною з причин дорожньо-транспортної пригоди стали дії самої потерпілої, яка, на його думку, порушила п. п. а,б п.4.14 Правил дорожнього руху.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з наведених підстав, прокурора, який вважав, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, потерпілих, представника потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, при обставинах зазначених у вироку, є обґрунтованим і підтверджений доказами, дослідженими в судовому засіданні, яким надано належної оцінки, з якою погоджується колегія суддів.

Так показання обвинуваченого, який по суті не оспорює факт наїзду на пішохода, в суді першої інстанції наполягав на тому, що не порушував Правил дорожнього руху, потерпіла несподівано для нього вийшла на проїжджу частину за межами пішохідного переходу і він не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода були судом перевірені і суд дійшов висновку, що вони є неспроможними.

Висновки суду ґрунтуються на даних, що містяться в протоколах огляду місця події, слідчого експерименту, висновках експертів, показаннях свідків.

Так, свідок ОСОБА_13 , очевидець пригоди, пояснив суду, що наїзд на пішохода відбувся саме на пішохідному переході.

Висновком транспортно-трасологічної експертизи встановлено, що місце наїзду автобусу «ПАЗ» на пішохода ОСОБА_12 знаходиться в межах нерегульованого пішохідного переходу, а показання водія ОСОБА_7 про те що наїзд відбувся за межами пішохідного переходу, з технічної точки зору, є неспроможними.

В той же час, висновком експертів автотехників встановлено, що водій ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_14 шляхом виконання вимог п.п.12.3, 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху для чого в нього не було перешкод технічного характеру, та з технічної точки зору невиконання вимог зазначених положень ПДР знаходились в причинному зв`язку з виникненням ДТП.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що посилання обвинуваченого на порушення потерпілою Правил дорожнього руху, як на причину ДТП є безпідставними, оскільки наїзд на пішохода стався саме внаслідок порушенням обвинуваченим Правил дорожнього руху.

Викладене свідчить про те, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст.286 КК України.

Що ж стосується доводів апеляції про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, то колегія суддів виходить з наступного.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував що він вчинив тяжкий злочин, притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, його відношення до вчиненого.

Суд прийняв до уваги данні про особу обвинуваченого, у тому числі і ті , на які він посилається в апеляційній скарзі.

Обставин, які пом`якшують покарання, суд не встановив.

За таких обставин слід дійти до висновку, що призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів і вважати, що воно за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через суворість, у колегії суддів підстав не має, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Вирок Московського районного суду м.Харкова від 27 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий -

Судді: