Справа № 357/7046/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1330/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 15.12.2015

УХВАЛА
Іменем України
15 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю прокурора - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

захисника - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001222 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанціїна вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2015 року, яким,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1)13.03.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

2)03.04.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

3)30.04.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді арешту строком 2 місяці,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання визначено шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.04.2015р. більш суворим за даним вироком у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

Вироки Білоцерківського міськрайонного суду від 13.03.2015р. та 03.04.2015р. щодо ОСОБА_8 , покарання за якими визначено ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.07.2015р., та вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.09.2015р., слід виконувати самостійно.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця с. Тарасівка Києво Святошинського району Київської

області, українця, гр. України, освіта неповна середня, не

одруженого, працює завідуючим складу на ПП «МакспроТрейд»,

зареєстрований проживаючим в

АДРЕСА_2 , раніше

не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та на підставі ст. 76 КК України ОСОБА_11 періодично з`являтись для реєстрації до кримінально виконавчої інспекції, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ та повідомляти про зміну місця проживання.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

уродженця та мешканця

АДРЕСА_3 , українця, гр.. України, освіта професійно

технічна, не одруженого, не працює, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та на підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_12 періодично з`являтись для реєстрації до кримінально виконавчої інспекції, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ та повідомляти про зміну місця проживання.

Вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат.

Вироком також вирішено питання щодо речових доказів,

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно з вироком суду, 26 березня 2015 року, близько 00 години 30 хвилин, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та невстановленою особою на ім`я ОСОБА_13 , матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, попередньо розподіливши між собою ролі, з метою вчинення крадіжки, прийшли до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованого по АДРЕСА_4 , де ОСОБА_12 та невстановлена особа на ім`я ОСОБА_13 , залишились біля магазину спостерігати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_8 за допомогою ОСОБА_10 , шляхом пошкодження металевих ролетів захисної решітки, здійснив віджим метало-пластикового вікна, через яке проник до середини магазину, звідки, умисно, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, здійснив крадіжку продуктів харчування, алкогольних та тютюнових виробів, карток поповнення рахунку операторів мобільного зв`язку, які, поклавши до мішку, передав через вікно ОСОБА_10 , після цього всі разом з місця вчинення злочину зникли та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

В результаті вчинення умисних злочинних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та невстановленою особою на ім`я ОСОБА_13 потерпілій ОСОБА_14 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 8 212 гривень 50 копійок.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, просить вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.04.2015р., яким ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст. 125 КК України до 2 місяців арешту, більш суворим, та визначити ОСОБА_8 за сукупністю злочинів остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.71 КК України ОСОБА_8 за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2015р. остаточно призначити покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України вирок Білоцерківського міськрайонного суду від 03.04.2015р., яким ОСОБА_8 засуджено за ч.3 ст. 185, 75 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі і звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки виконувати самостійно.

Вирок стосовно ОСОБА_12 та ОСОБА_10 прокурором не оскаржується.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що судом при призначенні покарання ОСОБА_8 неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме, судом не було враховано, що ОСОБА_8 вчинив злочин після ухвалення 13.03.2015р. вироку Білоцерківським міськрайонним судом, який на момент проголошення 03.04.2015р. нового вироку не набрав законної сили, а тому судом не дотримано вимог п.4 ст. 70 КК України. Крім того, ОСОБА_8 за вироком суду від 13.03.2015р. був звільнений від відбування покарання з випробуванням, а тому невідбута частина покарання, призначеного ОСОБА_8 за цим вироком складає 4 роки позбавлення волі.

З урахуванням того, що останній фактично вчинив злочин за цим вироком 26.03.2015р., тобто фактично під час відбування покарання з випробуванням, що свідчить про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, а тому покарання йому слід призначити за правилами, передбаченими в ст.ст.71, 72 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення за обставин, наведених у вироку, доведеності вини кожного з обвинувачених у його вчиненні та кваліфікації дій кожного з обвинувачених стверджуються зібраними по справі доказами, дослідженими в процесі судового розгляду і не оспорюються учасниками судового провадження.

Вирок суду щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_10 учасниками судового провадження не оскаржується.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання ОСОБА_8 , то вони не ґрунтуються на матеріалах справи.

Так суд, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст. 185 КК України належним чином врахував тяжкість та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини, та прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі з утриманням в умовах ізоляції від суспільства.

Також, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 30.04.2015 року засуджений Білоцерківськимміськрайонним судом Київської області за ч.2 ст. 125 КК України до покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці, а даний злочин він вчинив до постановлення вказаного вироку суду. За таких обставин судом першої інстанції правильно застосовано вимоги ч. 4 ст. 70 КК України та обгрунтовано застосовано принцип поглинення покарань.

Також при призначенні покарання судом враховано вироки Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2015 року та від 03.04.2015 року відносно ОСОБА_8 , покарання за якими визначено ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.07.2015 року. Вказана ухвала є чинною та учасниками судового провадження не оскаржувалась. При цьому рішення суду в частині необхідності самостійного виконання вироків Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2015 року, від 03.04.2015 року та вказаного вироку грунтується на вимогах закону та роз`ясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами). Рішення суду в цій частині належно вмотивоване.

Враховуючи викладене, доводи прокурора щодо необхідності призначення ОСОБА_8 покарання за даним вироком та за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2015 рокуна підставі ст.71 КК України шляхом часткового складання покарань та доводи щодо застосування вимог ч.4 ст. 70 КК України при призначенні покарання за даним вироком та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.04.2015 року є безпідставними і такими, що не грунтуються на матеріалах справи.

Враховуючи викладене, вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2015 року відносно ОСОБА_8 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, тому вирок слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції залишити без задоволення.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2015 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 3-х місяців з дня проголошення ухвали, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

________________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3