АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі

головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0006678 відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:
обвинуваченого за ч. 1 ст. 119 КК України;
за апеляційними скаргами прокурора та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року,

за участю сторін: прокурора - ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_8
представника потерпілої ОСОБА_9
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначено покарання у виді 3-х років 6-ти місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3-ри роки.
По справі вирішено питання щодо речових доказів.
Також, постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги 5 007 грн. 42 коп., а також на користь потерпілої ОСОБА_8 28 765 грн. 44 коп. матеріальної шкоди і 1 00 000 грн. моральної шкоди.
Відповідно до вироку, ОСОБА_5 11 червня 2014 року, приблизно о 00.10 год., знаходячись біля входу до магазину «АТБ-маркет» по вул. Будищанській, 7 в м. Києві, не передбачаючи можливості настання тяжких наслідків своїх подальших дій, хоча з даних конкретних обставин повинен був і міг передбачити, при цьому не допускаючи настання смерті потерпілого, як одного із можливих наслідків своєї поведінки, штовхнув громадянина ОСОБА_10 , в наслідок чого останній втратив рівновагу та впав вдарившись головою об асфальт, від чого отримав тілесне ушкодження у виді черепно-мозкової травми, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Від отриманої травми ОСОБА_10 помер в лікарні.

В апеляційній скарзі прокурора, не оспорюючи фактичних обставин справи та юридичної кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким засудити ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 119 КК України до 5-ти років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3-ри роки. В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що суд першої інстанції при визначенні розміру покарання ОСОБА_5 не надав належної оцінки обставинам кримінального правопорушення, його наслідкам та особі обвинуваченого, в наслідок чого призначив покарання, яке не відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, шляхом визначення іспитового строку у виді 1-го року, а також просить задовольнити позов потерпілої лише в частині, що стосується витрат на поховання, а саме в розмірі 4 934 грн.

Так, апелянт зазначає, що в супереч вимогам ст. 65 КК України, суд першої інстанції не врахував даних про особу обвинуваченого, а саме його позитивну характеристику, наявність на утриманні батька інваліда. Також, на думку апелянта, поза увагою суду залишилися і ті обставини, що ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності притягується вперше, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю і щиро розкаявся, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення в стані душевного хвилювання, яке було визнано протиправною поведінкою зі сторони потерпілого. Крім того, захисник звертає увагу суду, що санкція ч. 1 ст. 119 КК України передбачає покарання і у виді обмеження волі.

Що стосується цивільного позову, то на думку захисника, суд безпідставно зарахував в розмір матеріальної шкоди витрати на поминальний обіду, оскільки вважає, що такі витрати не відносяться до витрат на поховання. Крім того, апелянт ставить під сумнів достовірність копій накладних з визначеною сумою поминального обіду, наданих потерпілою, та вказує, що оригінали вказаних документів пред`явлено не було.

Також, захисник ОСОБА_6 не погоджується і з визначеною сумою моральної шкоди, вважаючи, що вчиненню злочину послугував винятковий цинізм з боку потерпілого.

На апеляційну скаргу прокурора від обвинуваченого ОСОБА_5 і його захисника надійшли заперечення, в яких вони не погоджуються з доводами прокурора з приводу невідповідності призначеного покарання тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, в наслідок м`якості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, захисника ОСОБА_6 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого, який підтримав позицію свого захисника, потерпілу та представника, які виступили в підтримку апеляційної скарги прокурора та заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновоки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також кваліфікація його дій зач. 1 ст. 119 КК Українине оспорюються, а тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Що стосується доводів апеляційних скарг прокурора і захисника обвинуваченого з приводу, того що судом першої інстанції, при призначені ОСОБА_5 покарання, не будо дотримано вимоги ст. 65 КК України та призначено таке покарання, яке за своїм видом і розміром не відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Так ст. 65 КК України передбачено, що суд призначаючи покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів.
Вимоги даної норми закону місцевим судом було дотримано та враховано всі обставини передбачені ст. 65 КК України, в тому числі і ті на які послаються в своїх апеляційний скаргах захисник та прокурор.
Зокрема, судом першої інстанції було враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності притягується вперше, працює та навчається, у вчиненому щиро розкаюється, що судом першої інстанції було визнано, як обставину, яка пом`якшує покарання, також судом не встановлено обставин, які обтяжують покарання.

Враховуючи вище наведене та конкретні обставини справи в сукупності, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було призначено ОСОБА_5 таке покарання, яке за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого, є необхідним та достатнім для його виправлення, перевиховання і попередження вчиненню нових злочинів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для його зміни як в бік пом`якшення, так і погіршення становища обвинуваченого.

Також, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника з приводу незаконності вироку суду в частині визначення розміру моральної та матеріальної шкоди.

Так, розмір матеріальної шкоди визначений у відповідності до вимог чинного законодавства, з урахуванням понесених витрат потерпілою, які підтверджуються матеріалами кримінального провадження за встановлених обставин. Доводи захисника з приводу неналежності таких доказів не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Що стосується посилань захисника, що сума витрачена потерпілою на поминальний обід не входить до витрат на поховання, а тому не повинна враховуватися в розмір матеріального відшкодування обвинуваченим потерпілій, то колегія судді вважає їх безпідставними. Так, поняття матеріальної шкоди включає всі витрати, які поніс потерпілий в наслідок протиправних дій зі сторони обвинуваченого і її розмір повинен бути рівноцінний розміру завданих збитків.

Також, враховуючи настання наслідків від вчинених ОСОБА_5 дій, а саме втрата близької людини, оцінюю душевні і психологічні страждання потерпілої, колегія суддів вважає обґрунтованим і визначений судом першої інтонації розмір моральної шкоди.

В зв`язку з цим, колегія суддів вважає вирок суд першої інстанції законним і обґрунтованим, а тому не вбачає підстав для його скасування, а відтак апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року, яким ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, залишити без зміни, а апеляційні скарги прокурора і захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 -без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа - №11-КП/796/1116/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_11

Категорія ч. 1 ст. 119 КК України Доповідач - ОСОБА_1