Кримінальне провадження № 1-кп/331/22/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2015 року місто Запоріжжя
Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю: прокурора ОСОБА_5 , захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження відносно обвинувачених:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новополтавка Чернігівського району Запорізької області, українця, громадянина України, має середню освіту, не працює, до затримання мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 21.07.1977 року Чернігівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 140 КК України ( в ред. 1961 року ) до 2 років позбавлення волі; звільнений 23.01.1978 року;

- 14.06.1978 року Чернігівськимрайоннимсудом Запорізької області за ч. 2 ст. 81 КК України (в ред. 1961 року) до 3 років позбавлення волі; звільнений 15.05.1981 року за відбуттям строку покарання;
- 28.03.1983 року Комунарським районним судом Брянської області за ст. 206 КК РРФСР до 4 років позбавлення волі;
- 04.07.1985 року Омутнинськимрайоннимсудом Кіровської області за ч. 2 ст. 224-1, ч. 3 ст. 96, ст. 40, ст. 41 КК РРФСР до 5 років позбавлення волі;
- 20.02.1991 року Чернігівськимрайоннимсудом Запорізької області за ч. 2 ст. 141 КК України (в ред. 1961 року) до 3 років позбавлення волі; звільнений 14.12.1993 року за відбуттям строку покарання;
- 14.02.1995 року Орджонікідзевським районнимсудом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 222 КК України (в ред. 1961 року) до 1 року позбавлення волі; звільнений 26.08.1995 року за відбуттям строку покарання;
- 22.10.1997 року Орджонікідзевськимрайоннимсудом м. Запоріжжя за ст. 198, ч. 2 ст. 106, ч. 2 ст. 144, ст. 42 КК України (в ред. 1961 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 06.11.1999 року за відбуттям строку покарання;
-06.06.2003 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя засуджений за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 190 КК України до 5 років позбавлення волі; постановою Роменського міського суду Сумської області від 24.06.2005 року звільнений умовно-достроково; невідбутий строк: 01 місяць 09 днів;
- 23.12.2008 року Чернігівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 03.10.2012 року звільнений умовно достроково; невідбутий строк: 02 роки 01 місяць 29 днів,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 289 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Новоолексіївка Генічеського району Херсонської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , до затримання мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 28.11.2013 року Новотроїцьким районним судом Херсонської області за ч. 3 ст. 187, ст. 69 КК України до 4 років позбавлення волі;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Бердянськ Запорізької області, українця, громадянина Російської Федерації, освіта середньо спеціальна, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , до затримання мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про судимості відсутні,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Приблизно в першій декаді березня 2013 року ОСОБА_10 , маючи відомості про те, що в будинку АДРЕСА_4 можуть зберігатися великі суми грошей і цінності, маючи умисел на заволодіння чужим майном, вступив у попередню змову з ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , з метою нападу на мешканців зазначеного домоволодіння і відкритого викрадення майна з його приміщень.
Плануючи даний злочин, ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 допускали, що хто-небудь з осіб, які проживають в будинку АДРЕСА_4 в момент проникнення і перебування співучасників в будинку, можуть виявити факт злочинного посягання і чинити опір або викликати допомогу.
З метою убезпечити себе від активних захисних дій потерпілих, а також для придушення їх волі шляхом залякування і заподіяння їм тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 заздалегідь приготували засоби нападу: пістолет невстановленої моделі, револьвер SCHMEІSSER model 430 Cal. 4 mm Randz, споряджений кулями несмертельної дії, ніж, а також предмет, який за зовнішнім виглядом потерпілі сприймали б як гранату.
Вказаними предметами, подібними до вогнепальної та холодної зброї, а так само предметом, який за зовнішнім виглядом потерпілі сприймали б як гранату, співучасники розраховували залякувати потерпілих заподіянням смертельних поранень, викликаючи страх за життя і здоров`я.
Крім того, з метою маскування зовнішності, співучасники заздалегідь приготували маски, а також планували використовувати елементи свого одягу, з метою приховати обличчя і позбавити потерпілих можливості їх надалі впізнавати.
Реалізуючи свій злочинний умисел, приблизно в о 21 годині 11 березня 2013 року, ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 прибули на АДРЕСА_4 .
Продовжуючи свої злочинні дії, співучасники пройшли на територію домоволодіння будинку АДРЕСА_4 , де приховавши обличчя масками і елементами одягу, дочекалися виходу з приміщення його власника ОСОБА_15 у двір.
Після чого, ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 у дворі вказаного домоволодіння спільно напали на ОСОБА_15 , і застосовуючи до нього насильство, небезпечне для життя чи здоров`я, завдали йому чисельних ударів руками та ногами по голові, у тулуб та по кінцівках, а також вогнепальних поранень з пістолета та револьвера, подолали опір потерпілого, після чого проникли до житлового приміщення будинку АДРЕСА_4 і напали на потерпілу ОСОБА_16 .
Позбавивши ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , можливості чинити опір ОСОБА_17 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 стали обшукувати будинок з метою виявлення грошей і цінностей.
При цьому співучасники постійно погрожували потерпілим насильством, небезпечним для життя і здоров`я, висловлюючи явну готовність застосування пістолету, револьверу, ножа та гранати, що були при них для нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , вимагаючи вказати місце зберігання грошей та матеріальних цінностей.
У результаті насильства, застосованого ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 до ОСОБА_15 , згідно до висновків судово-медичної експертизи, йому було заподіяно не менше десяти ударно-травматичних ушкоджень, у вигляді ран та саден в області підборіддя з ліва, в області підборіддя з права, в області надбрівної дуги, в області правого тім`яного бугра, на задній поверхні шиї з права на межі росту волосся, забій головного мозку, які у сукупності кваліфікуються, як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, не небезпечні для життя, але такі, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я, а також рани на передній поверхні грудної клітини з права по передній пахвовій лінії в області 5 ребра, на боковій поверхні живота зліва, на боковій поверхні лівого колінного суглобу, які в сукупності кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином в ході розбійного нападу ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 заволоділи майном ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , а саме:
- грошима в сумі 6500 грн.;
- мобільним телефоном «Samsung» вартістю 1200 грн. із сім-картою мобільного оператора «МТС» з абонентським номером НОМЕР_1 , вартістю 10 грн., на рахунку якого були кошти на суму 40 грн.;
- мобільний телефон «Samsung Galaxy U duos» вартістю 1500 грн. із сім-картою мобільного оператора «МТС» з абонентським номером НОМЕР_2 , вартістю 10 грн., на рахунку якого були кошти в сумі 17 грн., а також карта пам`яті ємністю 4 Гб, вартістю 80 грн.;
- золотими сережками вагою 6 грамів, з камінням білого кольору, вартістю 3000 грн.;
- відеокамерою «Sony», вартістю 3000 грн.;
- відеокамерою «Hitachi», вартістю 1000 грн.;
- USB-Flash накопичувачем. ємністю 8 Гб вартістю 80 грн.;
- іклом моржа вартістю 20000 грн.;
- газовим пістолетом ИЖ-79-8 № ТОВ - 4203-96 г вартістю 500 грн., спричинивши тим самим потерпілим матеріальний збиток на загальну суму 36 937 грн.
Після чого, співучасники зникли з місця злочину, виїхавши за межі с. Новопетрівка Бердянського району Запорізької області та в подальшому розділили між собою викрадене майно.
Крім того, 11 квітня 2013 року ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , яким стало відомо, що ОСОБА_18 здала до ломбарду свої ювелірні золоті вироби з правом викупу, але не задоволена їх оціненою вартістю і отриманими коштами, вирішили використати цю обставину на свою користь та шляхом обману заволодіти майном потерпілої.
Для цього діючи спільно, через свого знайомого, співмешканця ОСОБА_18 - ОСОБА_19 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 повідомили потерпілій, що вони зможуть вигідніше для неї, за більшу ціну, перепродати її ювелірні вироби і запропонували передати це майно їм.
13.04.2013 року приблизно о 12 годині, зустрівшись зі співучасниками шахрайства на перехресті вулиць Анголенка та Горького в м. Запоріжжі, ОСОБА_18 , сприймаючи ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , як знайомих ОСОБА_19 та довіряючи їм, погодилась на вказану пропозицію і передала ОСОБА_11 свої ювелірні вироби зі сплаву золота 585 проби: браслет, каблучку з камінням, підвіс з камінням вагою 10,78 грам, а також сережки з камінням та каблучку з камінням (загалом 5 одиниць) вагою 11,85 грам, загальною оціненою вартістю 5150 грн.
Насправді ОСОБА_10 та ОСОБА_11 умов домовленості із ОСОБА_18 не дотримались, грошей від продажу ювелірних виробів їй не передали, та шляхом обману і зловживання довірою вказані цінності привласнили.
Крім того, 13.04.2013 року, у вечірній час, ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 діючи повторно, з метою незаконного заволодіння автомобілем «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_3 , вступили в попередньою змовою між собою та з особою, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження,
У вказаний день, приблизно о 21 годині 40 хвилин. ОСОБА_10 разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та особою щодо якої матеріали виділені в окреме провадження на автомобілі Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_20 , який не був повідомлений про їх злочинні наміри, прибули у двір будинку АДРЕСА_5 , де співучасниками була призначена зустріч з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .
Ця зустріч була організована ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під приводом повернення грошей від продажу реалізованих ювелірних виробів ОСОБА_18 , і які насправді співучасники привласнили і передавати потерпілій не збирались.
Перебуваючи у вказаному місці, з метою використання автомобіля «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_3 , у власних цілях проти волі володільців, для поїздки за межі м. Запоріжжя, діючи спільно, ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 і особа щодо якої матеріали виділені в окреме провадження підійшли до вказаного транспортного засобу, в якому знаходились ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_21 .
Після цього ОСОБА_11 , виконуючи свою роль у вчиненні злочину, тримаючи у руці предмет, який за зовнішнім виглядом потерпіла та очевидці злочину сприймали як гранату, висмикнув з неї запобіжну чеку, погрожував її вибухом, тобто застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я осіб, що зазнали нападу, наблизився впритул до автомобіля «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_3 . та зажадав від ОСОБА_18 , ОСОБА_19 і ОСОБА_21 залишити транспортний засіб.
Потерпіла ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_21 , які знаходилися в салоні автомобіля, усвідомлюючи реальну загрозу їх життю та здоров`ю, підкорилися незаконним вимогам ОСОБА_11 та вийшли із салону вищевказаного автомобіля.
Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_11 заволодів ключами від автомобіля «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_3 і передав їх ОСОБА_22 , наказавши йому та особі щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, діяти згідно заздалегідь розробленого злочинного плану.
На виконання вказаного плану ОСОБА_14 та особа щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, на незаконно здобутому транспортному засобі направитись до смт. Комишуваха Оріхівського району Запорізької області, а ОСОБА_10 і ОСОБА_11 зникли з місця вчинення злочину.
Так, в результаті вищевказаних злочинних дій ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та особа щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, незаконно заволоділи транспортним засобом «ВАЗ 21093» реєстраційний номер НОМЕР_3 , спричинивши потерпілій ОСОБА_18 матеріальної шкоди на загальну суму 33835, 50 гривень.
Крім того, ОСОБА_11 , діючи навмисне, з метою незаконного придбання, носіння й зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, при невстановлених розслідуванням обставинах, незаконно придбав корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати F-1 зразка 1916 року промислового виготовлення виробництва Франції, який містить заряд вибухової речовини бризантної дії тротил промислового виготовлення вагою 48 г. у зборі з бойовим запалом нового зразку до ручних гранат F-1 промислового виготовлення, що відносяться до боєприпасів.
У сукупності зазначені предмети є бойовою ручною оборонною осколковою гранатою F-1 зразка 1916 року виробництва Франції, яка відноситься до боєприпасів і придатна для здійснення вибуху.
Крім того, 11.03.2013 року ОСОБА_11 в ході вчинення ним розбійного нападу на мешканців будинку АДРЕСА_4 ОСОБА_15 та ОСОБА_23 заволодів газовим пістолетом ИЖ-79 - 8 № ТОВ - 4203-96 г. який в подальшому при невстановлених розслідуванням обставинах був перероблений саморобним способом.
В результаті проведених змін в частинах і механізмах, вказаний пістолет був перероблений на нестандартну гладкоствольну вогнепальну зброю калібру 7,5 мм роздільного спорядження і став придатним для здійснення пострілів картеччю шляхом поміщення в патронник холостого патрону калібру 8 мм P.A., а також при використанні доопрацьованих холостих патронів калібру 8 мм P.A. саморобним способом.
Після цього, ОСОБА_11 , діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, з моменту придбання і до 14 квітня 2013 року, незаконно носив зазначену гранату F-1 та перероблену з пістолета ИЖ 79-8 нестандартну гладкоствольну вогнепальну зброю при собі, використовував у злочинній діяльності, зберігав у різних місцях свого перебування, а так само за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_6 .
14.04.2013 року, у ході проведення огляду за місцем проживання ОСОБА_11 у квартирі АДРЕСА_6 зазначені ручна оборонна осколкова граната F-1 та перероблена з пістолета ИЖ - 79-8 нестандартна гладкоствольна вогнепальна зброя були виявлені й вилучені.
Крім того, 13.04.2013 року приблизно о 22 годині, ОСОБА_14 , після заволодіння автомобілем «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись від буд. 61 по Українській до Оріхівського шосе в м. Запоріжжі, а далі у напрямку Оріхівського району Запорізької області, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, використовуючи те, що власник вказаного транспортного засобу залишила в ньому свої речі, шляхом вільного доступу таємно викрав з салону вказаного транспортного засобу майно, що належить ОСОБА_18 , а саме:
- нетбук «Samsung» в корпусі чорного кольору в сумці чорного кольору загальною вартістю 2000 грн.;
- грошові кошти в сумі 800 грн.;
- мобільний телефон «Нокіа 6700», в який була встановлена сім-карта оператора «МТС» з абонентським № НОМЕР_5 загальною вартістю 1500 грн.;
- мобільний телефон «Соні Еріксон», вартістю 100 грн.;
- мобільний телефон «Нокіа 6610», вартістю 100 грн.:
- мобільний телефон «Нокіа E5-00», вартістю 100 грн.;
- чоловічі спортивні штани чорного кольору «Адідас» та ключі від дверей, які для потерпілої матеріальної цінності не становлять, чим спричинив ОСОБА_18 матеріальний збиток на загальну суму 4600 грн.
Крім того, 13.04.2013 року приблизно о 22 годині, ОСОБА_12 , після заволодіння автомобілем «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_3 . рухаючись від буд. 61 по Українській до Оріхівського шосе в м. Запоріжжі, а далі у напрямку Оріхівського району Запорізької області, маючи намір на привласнення документів, використовуючи те, власник та пасажири вказаного транспортного засобу залишили в ньому свої речі, шляхом вільного доступу таємно викрав з салону вказаного автомобіля паспорт НОМЕР_6 громадянина України ОСОБА_19 , виданий 31.07.2003 року Заводським РВ УМВС України в Запорізькій області та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_7 , видане Запорізьким МРЕВ-1 на автомобіль «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_3 , яке належало ОСОБА_18 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 , свою вину в скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, не визнав та пояснив суду, що приблизно 12 квітня 2013 року він зустрів з поїзда свого сина ОСОБА_12 , який приїхав з м. Києва і, того ж вечора відбулася сварка між ОСОБА_24 та ОСОБА_25 із-за його дочки ОСОБА_26 . Напередодні ОСОБА_27 звернувся до нього з проханням надати допомогу його цивільній дружині - ОСОБА_28 , яка заклала в ломбард золоті прикраси з діамантами. Суть прохання полягала в тому, щоб викупити їх з ломбарду, на що необхідні були кошти в сумі чотири тисячі гривень, а потім, знайти покупця, щоб вигідно їх продати. Він погодився допомогти ОСОБА_29 і для цього звернувся до ОСОБА_30 , який дав необхідну суму грошей.
Крім того, пояснив, що до нього зателефонував його знайомий ОСОБА_31 , який відбував покарання у місцях позбавлення волі, з проханням передати гроші та заправити автомобіль, на якому ОСОБА_27 привезе йому на день народження алкогольні напої. Зв`язавшись з ОСОБА_24 , вони домовились зустрітися на вул. Перемоги в м. Запоріжжі. Він разом із ОСОБА_32 та ОСОБА_25 заїхали за ОСОБА_33 і вчотирьох попрямували до місця зустрічі на вул. Перемоги. ОСОБА_27 на автомобілі ВАЗ 21093 вже чекав на них, тому, не зупиняючись, вони прїхали на вул. Українську, при цьому зазначив, що ОСОБА_28 була взагалі відсутня при цих подіях. Приїхавши у двір будинку по вул. Українській, він разом із ОСОБА_33 пішов до магазину, щоб розміняти гроші, а, повертаючись побачив, що автомобіль ОСОБА_34 ВАЗ 21093 вже поїхав. Ніякого наміру забирати автомобіль у ОСОБА_34 , ні у нього, ні у кого-небудь іншого не було, так просто склалися обставини.
Щодо інкримінованого йому вчинення розбійного нападу в с. Новопетрівка Бердянського району Запорізької області 11 березня 2013 року він пояснив, що в цей час перебував у своєї сестри в м. Маріуполі, і фізично не міг знаходитися в двох місцях одночасно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 , свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, не визнав та пояснив суду, що 07 березня 2013 року, протягом дня, він разом із ОСОБА_35 для його дочки ОСОБА_26 , яка є його цивільною дружиною, займалися пошуком подарунку, в результаті чого, придбали в подарунок цифровий фотоапарат. Після цього, він разом з ОСОБА_26 провели ОСОБА_10 , який поїхав до м. Маріуполя. Того ж дня, приблизно о 23 годині, він разом з ОСОБА_26 , поїздом сполученням Київ-Севастополь поїхав до його батьків в гості, які проживають в смт. Новоолексіївка Генічеського району Херсонської області. Разом з ОСОБА_26 він повернувся до м. Запоріжжя 21 березня 2013 року. При цьому наполягає, що розбійного нападу в с. Новопетрівка Бердянського району Запорізької області 11 березня 2013 року він не вчиняв, оскільки в цей час знаходився в с. Новоолексіївка.
Крім того, пояснив, що приблизно 12 квітня 2013 року йому зателефонував ОСОБА_10 з проханням допомогти грошима, оскільки дружина його товариша заклала золоті прикрасили в ломбард, які необхідно викупити, на що він погодився. Після цього, знявши через банкомат грошові кошти в сумі чотири тисячі гривень, він зустрівся з ОСОБА_24 та ОСОБА_28 для того, щоб викупити золото. Після того, як ОСОБА_28 за його грошові кошти викупила свої ювелірні прикраси, вона передала їх йому, оскільки вони повинні були знайти покупця, або повернути йому гроші.

Разом з тим додав, що 12 квітня 2013 року у нічний час, його цивільна дружина ОСОБА_26 разом із подругою та ОСОБА_24 відпочивали у нічному клубі «Голівуд», що викликало в нього ревнощі. Поговорити з ОСОБА_24 з цього приводу того вечора йому не вдалося. Наступного дня, вони повинні були зробити "переброс" для ОСОБА_36 , який відбував покарання в місцях позбавлення волі. Він разом з ОСОБА_32 та ОСОБА_35 під`їхали до ОСОБА_37 додому на вул. Перемоги, потім вони разом поїхали на вул. Українську в м. Запоріжжі. Там, вийшовши з машини, ОСОБА_38 разом ОСОБА_35 пішли розміняти гроші в магазин. В цей час, у двір будинку по вул. Українській на автомобілі ВАЗ 21093 приїхав ОСОБА_27 разом з ОСОБА_39 . ОСОБА_27 був за кермом. Він попросив ОСОБА_34 вийти з машини для того, щоб поговорити з приводу вчорашнього інциденту. В ході розмови він вдарив ОСОБА_34 по обличчю, після чого, ОСОБА_27 втік. Після цього ОСОБА_40 сів за кермо «дев`ятки», ОСОБА_41 теж сів в машину. Виїжджаючи з двору, до них підійшли ОСОБА_38 з ОСОБА_35 . Він попрощався з усіма, оскільки йому потрібно було їхали до смт. Новоолексіївки на суд, який повинен був відбутися 15 квітня. Після чого, пішов додому збирати речі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 , свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, не визнав та пояснив суду, що жодного відношення до злочинів, в яких його обвинувачують, він не має. Він приїхав з Російської Федерації до батька ОСОБА_10 та своєї сестри ОСОБА_42 погостювати. 13.04.2013 року він лише їздив на автомобілі ВАЗ 21093 разом з ОСОБА_33 за межі м. Запоріжжя, щоб зробити «переброс» алкогольних напоїв, але це сталося внаслідок збігу обставин, оскільки їхати не було кому. Про те, що даний автомобіль належить ОСОБА_28 він дізнався лише в міліції, до цього він вважав, що автомобіль належить ОСОБА_43 .
Крім того додав, що розбійний напад в с. Новопетрівка Бердянського району Запорізької області він не вчиняв, оскільки в цей час перебував на лікуванні в Криму.
Не зважаючи на невизнання обвинуваченими своєї вини, доведеність їх винуватості та причетності до вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень, повністю підтверджується доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими безпосередньо в судовому засіданні.

Так, допитаний в судовому засіданні в режимі відеоконференції, потерпілий ОСОБА_15 , пояснив суду, що 11.03.2013 року він разом із цивільною дружиною ОСОБА_16 знаходився вдома в с. Новопетрівка Бердянського району Запорізької області.Приблизно о 20 годині 20 хвилин він почув, що його хтось гукає з двору по імені. Увімкнувши світло на ганку, він відкрив вхідні двері і одразу ж отримав удар по голові, вхопившись за ручку двері він намагався встояти на ногах. В цей момент він відчув другий удар по голові зверху, після чого він впав та на мить втратив свідомість, але одразу прийшов в себе. Із нападниками в нього зав`язалась бійка, в ході якої вони завдали йому численних ударів руками та ногами в область голови та по різним частинам тіла. Нападники були в масках, у одного із них він одразу зірвав маску, нападником виявився молодший ОСОБА_44 . Потім, нападники зрозумівши, що його не вдасться взяти силою, застосували проти нього зброю, а саме: травматичні пістолети, в результаті чого, він отримав поранення в область голови та тіла. Потім, ОСОБА_10 , тримаючи в руках гранату, почав погрожувати, що він підірве і його і весь його будинок, якщо той не скаже де гроші. Після чого його затягли в будинок. В цей час, його дружина, яка знаходилась в будинку, встигла викликати міліцію, зачинившись на кухні. Далі, його разом з дружиною завели до вітальні, що розташована на першому поверсі будинку, та погрожуючи застосуванням зброї, вимагали передати їм гроші. Протягом 10 хвилин нападники обшукували будинок, після чого, старший ОСОБА_45 крикнув, що потрібно тікати, оскільки його хтось попередив по мобільному телефону про виклик міліції. Після цього, нападники втекли, заволодівши його майном, а саме: грошовими коштами в сумі 6500 гривень, двома мобільними телефонами, золотими сережками його дружини, двома відеокамерами, флеш-картою, газовим пістолетом та іклом моржа. Крім того, додав, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень під час нападу, він не може конкретизувати дії кожного з нападників, проте всіх трьох він впізнав в ході досудового розслідування під час проведення впізнання, що підтвердив судовому засіданні та прямо вказав на обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

Разом з тим пояснив, що після затримання обвинувачених, на його адресу поступали неодноразові погрози з боку невідомих осіб змінити показання проти обвинувачених, у зв`язку з чим ним було заявлено клопотання про його допит та допит його дружини ОСОБА_16 в режимі відеконференції.

Допитана в судовому засіданні в режимі відеоконференції, потерпіла ОСОБА_16 , пояснила суду, що 11.03.2013 року вона знаходилася вдома із своїм чоловіком, готувала вечерю, вікно на вулицю було відчинене. Приблизно о 20 годині вечора, вона почула, що її чоловіка хтось гукає з вулиці по імені. Вона вирішила, що це молочник, оскільки часто в цей час їм привозять молоко. Чоловік пішов на вулицю, згодом вона почула звуки бійки, виглянувши на вулицю побачила трьох невідомих їй чоловіків, не зволікаючи, зачинилася на кухні і по телефону викликала міліцію. Потім нападники ввійшли в будинок, вимагали показати де гроші, вона повідомила їм, що викликала міліцію, нападники погрожуючи їм зброєю завели її з чоловіком до вітальні і почали обшукувати будинок, постійно вимагаючи показати де знаходяться гроші. ОСОБА_11 , тримаючи в руках пістолет та ніж, погрожував їй, приставляючи ніж до її живота, маски на ньому не було. ОСОБА_12 , погрожуючи пістолетом, водив її по кімнатах будинку, вимагаючи показати, де знаходяться гроші та цінні речі. Його обличчя вона розгледіла в той момент, коли він думав, що його ніхто не бачить і не приховував свого обличчя. ОСОБА_10 , тримаючись за кільце гранати, погрожував, що підірве і їх, і будинок, якщо вони не передадуть гроші. Його обличчя вона розгледіла через те, що нижню частину обличчя він приховував коміром водолазки, який постійно злазив до низу, а він його натягував. Потім, ОСОБА_10 хтось зателефонував на мобільний телефон і, напевно, повідомив, що до них їде міліція, після чого, вони втекли. Хвилини через 2 приїхали працівники міліції. Під час нападу, в них викрали гроші у сумі 6500 гривень, мобільні телефони, її золоті сережки, дві відеокамери, пістолет чоловіка.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_18 , пояснила суду, що у листопаді 2012 року вона придбала автомобіль ВАЗ 21093 синього кольору, оскільки водити вона не вміє, водійські послуги надавав її знайомий ОСОБА_41 . На початку квітня 2013 року у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, вона вирішила продати свої золоті прикраси з діамантами, а саме каблучку, сережки і кулон, які заклала в ломбард «Капітал», що розташований на вул. Анголенко за 5700 гривень. Після чого, прийшовши додому і поговоривши із своїм цивільним чоловіком ОСОБА_19 , вона вирішила, що вказана ціна не відповідає дійсності, і ОСОБА_27 пообіцяв поговорити зі своїми знайомими, щоб продати вказані ювелірні вироби набагато дорожче. 11 квітня 2013 року ОСОБА_27 зв`язався зі своїм знайомим ОСОБА_35 , який пообіцяв продати прикраси за значно вищою ціною. Наступного дня, 12 квітня 2013 року ОСОБА_10 зателефонував та повідомив, що знайшов покупця в м. Генічеськ. 13 квітня 2013 року, вона разом із ОСОБА_24 та ОСОБА_46 та на автомобілі «Тойота» направились в ломбард, де викупили її прикраси, які вона передала ОСОБА_47 . Останній запевнив її, що продасть їх не менше ніж за 20 тисяч гривень і зробить це у найближчий час. Приблизно о 21 годині того ж дня, ОСОБА_29 зателефонували і повідомили, що можна їхати та забирати гроші за продаж прикрас. На зустріч вона поїхала на власному автомобілі ВАЗ 21093 разом із ОСОБА_24 , який був за кермом та своїм знайомим ОСОБА_39 . Заїхавши у двір будинку АДРЕСА_5 , вона побачила автомобіль «Тойота Корола», з якого вийшли ОСОБА_10 , ОСОБА_40 , ОСОБА_48 та чоловік на ім`я ОСОБА_49 , якого вона бачила кілька разів. Коли їх автомобіль зупинився, до них підішли ОСОБА_10 , ОСОБА_40 і ОСОБА_48 , що робив в цей час ОСОБА_49 , вона не бачила. Коли ОСОБА_27 відчинив водійські двері, в цей момент ОСОБА_50 , тримаючи в руці гранату, витягнув з неї чеку та скомандував їм покинути автомобіль або він всіх підірве. Вона, перебуваючи в шоковому стані, разом із ОСОБА_24 швидко покинула автомобіль, залишивши в ньому свої речі, а саме: нетбук, ключі від будинку, мобільні телефони у кількості 4 шт., грошові кошти у сумі 800 гривень. ОСОБА_48 намагався вдарити ОСОБА_34 , але той уникнув удару, після чого, схопив її за руку і вони почали тікати. Більше вона нічого не бачила, але виразно чула, що її автомобіль завівся. Впіймавши таксі вони поїхали додому. Далі, ОСОБА_27 телефонував ОСОБА_43 , щоб дізнатися, що трапилося з ним та з машиною. Той повідомив, що його не випускають з автомобіля і на даний момент вони направляються в колонію, яка знаходиться в с. Мала Токмачка. 14 квітня 2013 року, коли її автомобіль був знайдений у дворі за адресою: АДРЕСА_5 , вона виявила, що її речі зникли, а в машині був безлад. Недалеко від авто вона знайшла кришку зі свого телефону. Додатково зазначила, що жодного дозволу на використання свого автомобіля вона не давала, золоті вироби їй ніхто не повернув.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 , пояснив суду, що разом зі своєю співмешканкою - ОСОБА_28 , у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, вони вирішили продати ювелірні вироби з діамантами. З цією метою він звернувся за допомогою до ОСОБА_51 , з яким він познайомився, коли вони разом відбували покарання в місцях позбавлення волі. Останній повідомив, що зможе їх продати за вигідну ціну, за невеликий процент від їх реалізації. Вони передали йому прикраси для продажу, а згодом домовились про зустріч. На автомобілі ВАЗ 21093, який належить ОСОБА_28 , він разом із ОСОБА_52 та ОСОБА_39 приїхати у двір по вул. Українській в районі «Лахті» в м. Запоріжжі, куди їм запропонував приїхати ОСОБА_48 . У дворі вони побачили автомобіль «Тойота» зеленого кольору, з якого вийшли ОСОБА_10 , ОСОБА_40 , ОСОБА_48 . ОСОБА_48 підійшов до них та, погрожуючи гранатою, наказав всім вийти з авто. Вони покинули автомобіль, після чого, ОСОБА_48 вдарив його по обличчю. Після цього, схопивши ОСОБА_28 за руку, вони разом втекли. При цьому, ОСОБА_41 залишився, оскільки йому так наказали. Жодних дозволів на використання автомобіля він або ОСОБА_28 не давали. В салоні авто залишилися його речі, а саме: чотири мобільні телефони, одежа та документи. Крім цього зазначив, що як під час досудового слідства, так і судового розгляду справи, на його адресу та в адресу ОСОБА_28 надходили погрози від ОСОБА_11 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_53 -о., пояснив суду, що його разом з ОСОБА_54 , в ніч на 14 квітня 2013 року, зупинили працівники міліції, які запропонували бути присутніми в якості понятих при огляді квартири в будинку по АДРЕСА_5 . В ході огляду квартири був знайдений пістолет, схожий на пістолет Макарова та граната. За результатами огляду був складений протокол, в якому він та ОСОБА_55 проставили свої підписи.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_56 , пояснила суду, що приблизно після 8 березня 2013 року, вона разом із сином на ринку «Анголенко» в торгових рядах придбала мобільний телефон сірого кольору у стальному корпусі марки «Самсунг» за 400 гривень без документів. У квітні 2013 року до неї приїхали працівники міліції, які повідомили, що телефон, який вона придбала крадений та попросили вказати місце, де вона його придбала, даний телефон у неї вилучили.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_57 , пояснила суду, що протягом серпня 2012 - лютого 2013 року вона здавала в оренду ОСОБА_47 та його подрузі ОСОБА_26 квартиру АДРЕСА_6 , про що був укладений відповідний договір оренди.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_58 , пояснив суду, що приблизно навесні 2013 року він разом із матір`ю, в кіоску на стометрівці ринку «Анголенко» у м. Запоріжжя придбали мобільний телефон білого кольору «Samsung Galaxy Duos» за 800 гривень. Продавець пояснив, що телефон був у використанні, але він майже новий, оскільки хлопець, що його продав, купив його в магазині, а згодом продав, тому що він йому не сподобався. Відсутність документів на нього, він ніяк не пояснив. Сім-карту він вставив свою. Через деякий час приїхали працівники міліції, які повідомили, що телефон крадений і є доказом по кримінальній справі, внаслідок чого його і вилучили.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_59 , пояснив суду, що він працює на ринку «Анголенко» в м. Запоріжжя, де займається скупкою та продажем мобільних телефонів. Навесні 2013 року, точної дати він не пам`ятає, він придбав два мобільні телефони «Samsung», один з яких придбав хлопець із своєю матір`ю. Проте, згодом, виявилося, що вказаний телефон крадений. З цього приводу до нього звернулися працівники міліції, перевірили всі телефони, які були в нього у наявності. Його декілька разів викликали до обласного управління міліції, проводили певні слідчі дії, які саме він не пам`ятає, оскільки з того моменту пройшло вже більше року. При огляді в судовому засіданні підтвердив, що підпис в протоколі пред`явлення особи для впізнання від 21.06.2013 року проставлений ним власноручно.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_60 , пояснив суду, що у квітні 2013 року, точної дати він не пам`ятає, приблизно о десятій-одинадцятій годині ночі йому зателефонував ОСОБА_38 та пояснив, що він приїде до нього в смт. Комишеваху, оскільки потрібна його допомога. Суть прохання полягала в тому, що необхідно буде з`їздити до виправної колонії № 88, що розташована в с. Мала Токмачка та зробити «переброс» спирту та алкогольних напоїв. Вербовий ОСОБА_49 приїхав на автомобілі ВАЗ 2109, за кермом автомобіля був ОСОБА_40 , жодних підстав вважати, що цей автомобіль вони викрали в нього не було. Вони з`їздили на «Токмачку», зробили "переброс", після чого, повернулися в м. Запоріжжя до опівночі. Вербового ОСОБА_61 вони висадили десь дорогою, точного місця він не пам`ятає. ОСОБА_40 запропонував пригостити його пивом, тому вони поїхали до нього до дому в район зупинки "Лахті". У дворі будинку, де проживав ОСОБА_40 , вони були затримані працівниками міліції.

Допитаний в судовому засіданні, в якості свідка ОСОБА_62 , пояснив суду, що у квіті 2013 року він працював слідчим СВ Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області. Так, 14 квітня 2013 року він перебував на чергуванні. Отримавши повідомлення з чергової частини, він виїхав проводити огляд квартири АДРЕСА_6 . Огляд проводили за участю двох понятих, при огляді був присутній ОСОБА_10 . В ході огляду, у шафі був виявлений предмет, схожий на гранату, яка зі слів вибухотехніків була бойовою. Також в ході огляду був виявлений пістолет. Вказані речі були вилучені. За результати проведення вказаних дій були складені процесуальні документи згідно з вимогами кримінального процесуального законодавства.

Допитаний в судовому засіданні, в якості свідка ОСОБА_63 , пояснив суду, що він працює старшим слідчим СВ ГУМВС України в Запорізькій області. Матеріали даного кримінального провадження були передані йому в провадження, після того, як запобіжні заходи відносно обвинувачених були обрані. Під час проведення слідчих дій, він керувався нормами кримінального процесуального законодавства. Зокрема, впізнання обвинувачених по фотокарткам він проводив у зв`язку із тим, що потерпілі стверджували, що обвинувачені постійно телефонували їм на мобільні телефони з погрозами та з вимогами змінити покази. Жодних скарг на дії працівників міліції від обвинувачених в ході досудового розслідування не надходило.

Окрім цього, вина ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , підтверджується дослідженими в судовому засіданні, наступними доказами:

- рапортом помічника начальника відділу оперативного чергового Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області капітана міліції ОСОБА_64 № 2694 від 13.04.2013 року, згідно якого від чергового УБОЗ ОСОБА_65 надійшло повідомлення, що 13.04.2013 року приблизно о 21-30 год. в районі ЗГТ «Лахті» у ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , чотири невідомих викрали автомобіль, погрожуючи предметом, схожим на гранату;

- рапортом інспектора чергового чергової частини УБОЗ ГУМВС України в Запорізькій області майора міліції ОСОБА_65 № 110 від 13.04.2013 року, згідно якого 13.04.2013 року, приблизно о 23-25 год. гр. ОСОБА_18 звернулася з інформацією, що в період часу з 21-30 год. до 21-40 год. в районі ЗГТ «Лахті» чотири невідомих погрожуючі предметом, схожим на гранату, заволоділи її автомобілем ВАЗ 2109 д/н НОМЕР_3 і зникли у невідомому напрямку;

- протоколом огляду місця події від 14.04.2013 року, а саме: приміщення квартири АДРЕСА_6 , (в порядку обшуку за ч. 3 ст. 233 КПК України), в якій проживали ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , в ході якого було виявлено та вилучено: пістолет ІЖ 79-8 кал. 8 мм, який належить потерпілому ОСОБА_15 ; 1 гільзу до шумового патрону 8 мм, гранату та фрагменти корпусу та запалу ручної оборонної осколкової гранати F-1, якою погрожували потерпілим; мобільні телефони: Samsung В5702, НОМЕР_8 ; Nokia 6700-cl, IMEI- НОМЕР_9 ; Samsung НОМЕР_10 , IMEI НОМЕР_11 , які належать потерпілим ОСОБА_15 та ОСОБА_18 ;
- протоколом огляду місця події - автомобіля ВАЗ 2109 реєстраційний номер НОМЕР_12 від 14.04.2013 року, розташованого у дворі будинку 61 по вул. Українській в м. Запоріжжі, в ході якого виявлено та вилучено штани і куртку чорного кольору та складний ніж «Коламбія»;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14.04.2013 року, відповідно до якого, потерпіла ОСОБА_18 вказала на ОСОБА_10 , як на особу, який приймав участь під час незаконного заволодіння її транспортним засобом;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14.04.2013 року, відповідно до якого, потерпіла ОСОБА_18 вказала на ОСОБА_12 , як на особу, який приймав участь під час незаконного заволодіння її транспортним засобом;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.05.2013 року, відповідно до змісту якого, потерпіла ОСОБА_18 вказала на ОСОБА_11 , як на особу, який під час незаконного заволодіння її транспортним засобом тримав в руці гранату, погрожуючи підірвати її машину;
- протоколом пред`явлення предметів для впізнанням від 17.06.2013 року, відповідно до якого, потерпіла ОСОБА_18 впізнала два мобільних телефони: Нокіа 6700 та Нокіа 6610, які в неї були викрадені під час заволодіння ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 її транспортним засобом;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.05.2013 року, відповідно до змісту якого, свідок ОСОБА_19 вказав на ОСОБА_11 , як на особу, який під час незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілої ОСОБА_18 тримав в руці гранату, погрожуючи підірвати машину та вказав на ОСОБА_10 і ОСОБА_12 , як на осіб, які приймали участь під час незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілої ОСОБА_18 ;
- протоколом пред`явлення предметів для впізнанням від 21.05.2013 року, відповідно до якого, свідок ОСОБА_19 впізнав спортивні штани, які були викрадені разом з автомобілем ВАЗ 2109 реєстраційний номер НОМЕР_3 ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.05.2013 року, відповідно до змісту якого, свідок ОСОБА_21 вказав на ОСОБА_11 , як на особу, який під час незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілої ОСОБА_18 тримав в руці гранату, погрожуючи підірвати машину та вказав на ОСОБА_10 і ОСОБА_12 , як на осіб, які приймали участь під час незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілої ОСОБА_18 ;
- протоколом огляду місця події від 12.03.2013 року, з фототаблицями та схемою огляду місця події, в ході якого було оглянуто приміщення буд АДРЕСА_4 , де виявлено та вилучено дві гільзи перед вхідними дверима на крильці, коробки з косметикою та парфумерним виробом на бетонній доріжці, плями крові на бетонному порозі, згусток речовини бурого кольору в холі біля кухні, сліди бруду на килимі в коридорі, бите скло в коридорі при вході, гільзу на кахельній плитці біля газового котла, револьвер «Шмайсер» в кімнаті на 2 -му поверсі ;
- протоколом огляду місця події від 12.03.2013 року, з фототаблицями та схемою огляду місця події, в ході якого було оглянуто ділянку місцевості неподалік буд АДРЕСА_4 , де виявлено та вилучено гаманець, відеокамеру «Hitachi» з зарядним пристроєм, маску-балаклаву, спортивну сумку, три чоловічі сорочки;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 29.05.2013 року, відповідно до якого, потерпіла ОСОБА_16 вказала на ОСОБА_11 , як на особу, який погрожував їй ножем, на ОСОБА_10 як на особу, який погрожував гранатою та на ОСОБА_12 , як на особу, який заволодів її золотими сережками, погрожуючи пістолетом під час розбійного нападу;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 29.05.2013 року, відповідно до якого, потерпілий ОСОБА_15 вказав на ОСОБА_10 як на особу, який погрожував гранатою, на ОСОБА_11 , як на особу, відносно якої він застосовував прийоми оборони при нападі, на ОСОБА_12 , як на особу, який завдавав чисельних ударів по ногах під час озброєного нападу;
- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 25.07.2013 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_15 впізнав револьвер моделі «Шмайсер», вилучений при проведенні огляду місця події від 12.03.2013 року, а саме: буд АДРЕСА_4 , який був в руках одного з нападників, та пістолет «ІЖ 79-8» кал. 8 мм, вилучений 14.04.2013 року за місцем проживання ОСОБА_11 , а саме: АДРЕСА_1 та, який нападники викрали в нього в ході розбійного нападу;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.06.2013 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_59 вказав на ОСОБА_12 , як на особу, який в 20-х числах березня 2013 року продав йому два мобільні телефони Самсунг, один з яких в ході розбійного нападу був викрадений к потерпілої ОСОБА_16 ;
- висновком експерта № 25 від 27.05.2013 року, відповідно до якого бойова ручна оборонна граната F-1 зразка 1916 року виробництва Франція, яка вилучена вході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_11 , відноситься до боєприпасів та придатна для здійснення вибуху;
- висновком експерта №173/ЗТ від 17.07.2013 року, згідно якої пістолет ІЖ 79-8 кал. 8 мм є вогнепальною зброєю, яка виготовлена шляхом переробки пістолета "ІЖ 79-8, виготовлений саморобним способом, в ньому наявні зміни частин і механізмів, пістолет придатний для здійснення пострілів, вказаний пістолет був вилучений за місцем проживання ОСОБА_11 за адресою АДРЕСА_1 ;
- відповідно до висновку експерта №47/13 від 28.0.2013 року, середньоринкова вартість автомобіля «ВАЗ 21093» д.н. НОМЕР_13 станом на 13.04.2013 року складає 33835 гривень 50 копійок;
- висновком експерта № 288 від 24.07.2013 року, згідно якого потерпілому ОСОБА_15 було заподіяно не менше десяти ударно-травматичних дій, у вигляді ран та саден в області підборіддя зліва, в області підборіддя справа, в обласні лівої надбрівної дуги, в області правого тім`яного бугра, на задній поверхні шиї справа на межі росту волосся, забій головного мозку, які в сукупності кваліфікуються, як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, які не є ненебезпечними для життя, але такі, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я, а також рани на передній поверхні грудної клітини з права по передній пахвовій лінії в області 5 ребра, на боковій поверхні живота з ліва, на боковій поверхні лівого колінного суглобу, які в сукупності кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я;
- актом знищення вибухонебезпечних речових доказів від 17.04.2013 року згідно якого корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1, яка відноситься до боєприпасів та запал гранати були знищені на полігоні;
- відповіддю директора ломбарду «Демос», відповідно до змісту якої, 13.04.2013 року ні ОСОБА_10 , ні ОСОБА_14 , ні ОСОБА_11 , золотих сережок з діамантами, золотого кільця з діамантами та золотого кулону з діамантами в ломбарді не купляли та не є клієнтами мережі ломбардів;
- договором оренди квартири від 21.08.2012 року, укладеним між ОСОБА_11 та господаркою квартири АДРЕСА_6 в якій проведено обшук та вилучено пістолет ІЖ НОМЕР_14 , гранату Ф-1, мобільні телефони, які належать потерпілим.
Разом з цим, суд не бере до уваги і не вважає допустимим доказом показання свідків ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , які в судовому засіданні показали, що в період з 08.03.2013 року по 20.03.2013 року обвинувачений ОСОБА_11 перебував у смт. Новоолексіївка Херсонської області та показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , які дали покази, що ОСОБА_10 починаючи з 07.03.2013 року, приблизно 2 тижні перебував у родичів у м. Маріуполь, вважаючи їх неправдивими, даними з метою забезпечити алібі їхньому родичу, товаришу (чи близькій особі), а саме: обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які, немов, детально пам`ятають всі дати їх приїзду та від`їзду, оскільки ці показання суперечать показанням потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які прямо вказали на обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , як на осіб, які приймали участь у протиправних діях щодо них вночі 11.03.2013 року і, які суд бере за основу при ухваленні вироку, не вбачаючи причин у вказаних потерпілих оговорювати обвинувачених.
При цьому, в ході досудового розсування, обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відмовились від давання показань, не посилаючись на наявність в них алібі, про факт знаходження їх в інших місцях під час вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень заявили лише за спливом тривалого часу під час судового розгляду.
Крім того, всупереч нормам ст. 290 КПК України стороною захисту під час досудового розслідування та під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження не повідомлено сторону обвинувачення про наявність зазначених свідків, тобто ні захисники та обвинувачені не здійснили відкриття матеріалів чи додаткових матеріалів у встановленому законом порядку, що у відповідності до ч. 12 ст. 290 КПК України унеможливлює допущення показань даних свідків як доказів по справі, оскільки вони є недопустимими.
Разом з тим, стороною обвинувачення було заявлено клопотання про виклик свідка ОСОБА_21 для допиту, при цьому, сторона захисту дану особу в якості свідка не заявляла. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд неодноразово вживав передбачених законом заходів для забезпечення явки даного свідка шляхом направлення судових повісток рекомендованим листом та постановленням ухвал про його примусовий привід, які не були виконані органами міліції з тих підстав, що встановити місцезнаходження цього свідка не надавалось можливим. Проте, в судове засідання, призначене на 09.07.2014 року, свідок ОСОБА_21 був доставлений стороною захисту, не будучи повідомленим судовою повісткою про дату розгляду справи. За таких підстав суд критично ставиться до його показань стосовно того, що заволодіння транспортним засобом потерпілої ОСОБА_18 не було, пояснюючи, що остання взагалі була відсутня, а ОСОБА_27 добровільно передав управління автомобілем ВАЗ 2109, оскільки вони прямо суперечать відомостям, що містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.05.2013 року, де він вказав на ОСОБА_11 , як на особу, який під час незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілої ОСОБА_18 тримав в руці гранату, погрожуючи підірвати машину та вказав на ОСОБА_10 і ОСОБА_12 , як на осіб, які приймали участь під час незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілої ОСОБА_18 .
Разом з тим, суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_36 , який на момент скоєння злочинів відбував покарання в місцях позбавлення волі, і очевидцем жодних подій він не був, а про обставини подій йому відомо лише зі слів обвинувачених, з якими він спілкувався через мобільний телефон.
Крім того, намагаючись забезпечити собі алібі, ОСОБА_12 пояснив, що в Україну він приїхав в лютому 2013 року, після чого направився в Крим на лікування і в м. Бердянську він взагалі не перебував. Проте, його показання спростовуються відомостями, що містяться в карті вибуття, яка особисто заповнюється ним під час перетинання кордону, відповідно до яких ОСОБА_12 перетнув державний кордон України 23.01.2013 року в м. Новоазовськ Донецької області, зазначивши при цьому адресу свого перебування: АДРЕСА_7 .
При цьому суд звертає увагу на щирість поведінки в судових засіданнях потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , на логічність та послідовність їх показів, які узгоджуються з іншими доказами по справі, характером і логікою розвитку подій. Окрім цього, в судовому засіданні не встановлено, що потерпілі мали підстави говорити неправду щодо дій обвинувачених, не назвали таких мотивів і обвинувачені, тому суд прийшов до висновку що покази потерпілих в сукупності з іншими доказами можна покласти в основу обвинувального вироку відносно обвинувачених.
Разом з цим, аналізуючи покази обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , суд вважає їх неправдивими та таким, що не відповідають дійсності і спростовуються доказами, які суд визнав допустимими, а не визнання обвинуваченими своєї вини в інкримінованих їм злочинах, суд розцінює як обраний ними спосіб захисту, з метою уникнути покарання за скоєне. Такий висновок суду ґрунтується на аналізі досліджених доказів, які як у своїй сукупності, так і кожний окремо підтверджують правильність висновків суду щодо фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинувачених, викладених у вироку.

Оцінюючи та аналізуючи докази, дослідженні в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вони достовірні, припустимі, доповнюють один одного, не суперечать за змістом свого викладення та безпосередньо вказують на причетність обвинувачених до вчинення вказаних кримінальних правопорушень та повністю підтверджують їхню вину у вчиненому та не спростовуються стороною захисту.

Таким чином, підсумовуючи викладене, дії обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 носили умисний характер, були вчинені з особливою зухвалістю, внаслідок корисливого спонукання, з метою особистого збагачення за умови досягнення єдиного злочинного результату, узгоджено між собою при чіткому технічному розподілі ролей кожного, та спрямовані на заволодіння майном потерпілих при ігноруванні волевиявлення останніх шляхом залякування і спричинення тілесних ушкоджень, з мотивів виклику у потерпілих почуття страху, із погрозою застосування зброї, заздалегідь заготовленої для вчинення кримінальних правопорушень, з наміром в подальшому розпорядитися вказаним майном на власний розсуд, що, в свою чергу, свідчить про те, що обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 усвідомлювали суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачали їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, заздалегідь узгоджено скоординували дії кожного та заготовили знаряддя вчинення кримінальних правопорушень.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, чи з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням в житло; за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб; за ч. 3 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно чи за попередньою змовою групою осіб, поєднане з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, чи з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням в житло; за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб; за ч. 3 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно чи за попередньою змовою групою осіб, поєднане з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_12 за ч. 3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, чи з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням в житло; за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно; за ч. 3 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно чи за попередньою змовою групою осіб, поєднане з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за ч. 3 ст. 357 КК України, як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом чи іншим важливим особистим документом.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченим суд, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень, їх наслідки, дані про осіб обвинувачених, їх відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.

Обвинувачений ОСОБА_10 має ряд судимостей за вчинення корисливих злочинів, які в установленому законом порядку не зняті та не погашені, вчинив особливо тяжкі злочини після застосування до нього умовно-дострокового звільнення, протягом невідбутої частини покарання за вироком Чернігівського районного суду Запорізької області від 23.12.2008 року, постійного місця проживання не має, за місцем тримання під вартою характеризується опосередковано, офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим не має стабільного джерела доходу, неповнолітніх дітей на утриманні не має, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.

Обвинувачений ОСОБА_11 має судимість за вчинення корисливого злочину, яка в установленому законом порядку не знята та не погашена, вчинив особливо тяжкі злочини, за місцем фактичного проживання характеризується виключного з негативного боку, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, за місцем тримання під вартою допускав порушення режиму, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.

Обвинувачений ОСОБА_12 судимості не має згідно матеріалів кримінального провадження, вчинив особливо тяжкі злочини, постійного місця проживання на території України не має, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, за місцем тримання під вартою характеризується опосередковано.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченим, суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про осіб обвинувачених, як стійко орієнтовану на антисуспільний спосіб життя та схильність до скоєння злочинів, які мають корисливий характер, враховуючи відношення самих обвинувачених до скоєного, як в момент вчинення злочинів, так і під час судового розгляду, беручи до уваги, що протиправні дії обвинувачених носили насильницький характер, враховуючи думку потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які просять призначити максимальне покарання, пов`язане з позбавленням волі, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинувачених можливе лише в умовах ізоляції їх від суспільства і за цих підстав вважає за необхідне призначити обвинуваченим покаранняв межах санкції статті, за якою кваліфікуються їх діяння у вигляді позбавлення волі, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не відбули покарання за попереднім вироком. Призначаючи їм остаточну міру покарання, суд керується правилами ст. 71 КК України відносно ОСОБА_10 та ч. 4 ст. 70 КК України відносно ОСОБА_11 .

Розглядаючи цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_16 про солідарне стягнення з обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на її користь матеріальної шкоди в сумі 4607 гривень та моральної шкоди в сумі 150000 гривень, та уточнений цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_15 про солідарне стягнення з обвинувачених на його користь матеріальної шкоди в сумі 46658, 35 гривень та моральної шкоди в сумі 300000 гривень, суд приходить до висновку, що цивільні позови підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд керується відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння,

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Згідно зі ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

Як на спричинення обвинуваченими потерпілим моральної шкоди, останні посилаються на те, що в результаті протиправних дій обвинувачених, в них порушився нормальний спосіб життя, отриманні фізичні ушкодження призвели до хронічних захворювань та тривалого лікування завданих травм, вони зазнали сильних страждань, які полягають у тривалих больових відчуттях, крім того, погрози та залякування з боку обвинувачених з вимогою змінити покази в судовому засіданні, змушують їх змінити звичайний спосіб життя, що негативно впливає на стан їх здоров`я.

За таких обставин, суд находить вимоги потерпілих про стягнення моральної шкоди, які ОСОБА_15 оцінює в 300 000 гривень, а ОСОБА_16 в 150 000 гривень, необґрунтовано завищеними і, з врахуванням розумності, достатності та співмірності вважає за необхідне зменшити розмір відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_15 до 50 000 гривень, на користь ОСОБА_16 до 20 000 гривень.

Крім того, розмір матеріальної шкоди, заявлений потерпілими, підлягає задоволенню в повному обсязі, у зв`язку з тим, що завдана шкода на вказані суми повністю підтверджена доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Таким чином, на підставі викладеного та, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 187 КК України - у вигляді 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

- за ч. 3 ст. 289 КК України у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого більш суворим, визначити покарання у вигляді 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Чернігівського районного суду Запорізької області від 23.12.2008 року і призначити остаточне покарання у вигляді 11 (одинадцяти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з моменту його фактичного затримання, а саме: з 14 квітня 2013 року.

ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 187 КК України - у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

- за ч. 3 ст. 289 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 357 КК України - у вигляді 3 років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у вигляді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_12 обчислювати з моменту його фактичного затримання, а саме: з 14 квітня 2013 року.

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 187 КК України - у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

- за ч. 3 ст. 289 КК України у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 263 КК України - у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Новотроїцького районного суду Херсонської області від 28.11.2013 року більш суворим, призначеним за даним вироком, остаточно визначити покарання у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 обчислювати з моменту його фактичного затримання, а саме: з 15 квітня 2013 року.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_11 час його затримання з 20 лютого 2007 року по 02 березня 2007 року та період тримання під вартою з 11 жовтня 2007 року по 21 травня 2009 року.

Стягнути солідарно з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на користь ОСОБА_15 матеріальну шкоду в розмірі 46658 гривень 35 копійок та моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень, а всього стягнути 96658 (дев`яносто шість тисяч шістсот п`ятдесят вісім) гривень 35 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на користь ОСОБА_16 матеріальну шкоду в розмірі 4607 гривень та моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень, а всього стягнути 24607 (двадцять чотири тисячі шістсот сім) гривень.

Речові докази:

- мобільний телефон «Samsung» GT-С3530 сер. № НОМЕР_15 , мобільний телефон «Samsung Galaxy Y duos» сер. № НОМЕР_16 , відеокамеру з зарядним пристроєм і інструкцією, АКБ до відеокамери, сумку чорного кольору до відеокамери, три чоловічі сорочки,передані на відповідальне зберігання потерпілим ОСОБА_15 , ОСОБА_16 залишити за належністю;

- автомобіль «ВАЗ 21093» синього кольору, д/н НОМЕР_3 , свідоцтво НОМЕР_17 від 21.09.2004 року про реєстрацію автомобіля «ВАЗ 21093» синього кольору д/н НОМЕР_3 , мобільний телефон Nokia 6700 в металевому корпусі бронзового кольору ІМЕІ: НОМЕР_18 , без задньої кришки на блоку розміщення АКБ, мобільний телефон Nokia 6610 в пластмасовому корпусі сріблястого кольору ІМЕІ: НОМЕР_19 , передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_18 залишити за належністю;

- паспорт громадянина України НОМЕР_6 , виданий 31.07.2003 року Заводським РВ УВС України в Запорізькій області на ім`я ОСОБА_19 , штани спортивні з синтетичної тканини чорного кольору «Adidas», розмір М, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_19 залишити за належністю;

- мобільні телефони Samsung В5702, ІМЕІ- НОМЕР_20 ; Nokia 6700-cl,ІМЕІ НОМЕР_9 ;Samsung НОМЕР_21 , ІМЕІ НОМЕР_11 ; мобільні телефони, Nokia 2610, ІМЕІ- НОМЕР_22 ; Nokia Е5, ІМЕІ НОМЕР_23 ; Sony Ericsson НОМЕР_24 , ІМЕІ- НОМЕР_25 конфіскувати в дохід держави;
- чорна сумка «Interstep», чорна пластикова тека «ECONOMIX», зошит на 12 арк. з рукописними записами, прозорий файл з фотокопіями документів, розписками та рукописними записами; шкіряна обкладинка «автодокументи» з 10 дисконтними та платіжними картками (Приватбанка-07, А-Банк-110917,СБЕРКАРТ - 9481544) - повернути засудженому ОСОБА_12 ;
- револьвер SCHMEISSER model 430 Cal. 4mm Randz НОМЕР_26 , 8 гільз патронів Флобера, 1 осічений патрон Флобера та 3 гільзи калібру 9 мм P.A., пістолет ІЖ 79-8 кал. 8 мм та 1 гільза до шумового патрону 8 мм, фрагменти корпусу та запалу ручної оборонної осколкової гранати F-1 влученої 14.04.2013 року, (залишки після полігонних іспитів), дактилокарти підозрюваних: ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_73 , 14 слідів папілярних візерунків рук, 4 сліди папілярних візерунків рук, 1 слід папілярного візерунку руки, фрагмент тканини чохла, мікрочастинки з керма, мікрочастинки з сидінь, чорна спортивна куртка, паперовий конверт, в який згідно пояснювального надпису упаковано ніж «Columbia» з нашаруванням речовини бурого кольору, паперовий конверт, в який згідно пояснювального надпису упаковано водний змив, проведений 14.04.2013 року з оборонної осколкової гранати F-1 зразка 1916 року виробництва Франції, тимчасовий дозвіл на право керування т/з НОМЕР_27 на ім`я ОСОБА_12 , довідка сертифікат про обмін валюти, протокол про адмін. правопорушення на ОСОБА_12 , рукописні записи, касові чеки та сім карта МТС НОМЕР_28 , 22 сліди пальців рук на 4 картках, меблева ручка, мікрочастинки, вилучені в два окремі паперові пакети, паперові фрагменти, сертифікати, обкладинку блокнота, пластикову теку рожевого кольору, гаманець, поліетиленовий пакет, флакони з духами, речі (одяг) потерпілого ОСОБА_15 , маску-балаклаву, паперові пакети зі змивами речовини бурого кольору, фрагменти лінолеуму з речовиною бурого кольору, скляна банка з запаховим слідом, мікрочастинки, 4 сліди нетканої поверхні, вилучені на 2 відрізки плівки ЛT, паперовий пакет зі зразками клітин букального епітелію підозрюваного ОСОБА_10 , паперовий пакет зі зразками клітин букального епітелію підозрюваного ОСОБА_12 , паперовий пакет зі зразками клітин букального епітелію підозрюваного ОСОБА_11 , паперовий пакет зі зразками клітин букального епітелію потерпілого ОСОБА_15 , паперовий пакет зі зразками клітин букального епітелію потерпілої ОСОБА_16 , 4 сліди взуття, передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, відповідно до квитанції № 30001424 від 30.08.2013 року, номер книги обліку речових доказів №1441, порядний номер 4874 знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, які перебувають під вартою з моменту вручення їм копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3