Ухвала

іменем україни

15 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4,

суддів: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

при секретарі ОСОБА_7,

за участю прокурора ОСОБА_8,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031, за обвинуваченням

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Дерганівка, Ружинського району Житомирської області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1, такого, що не має судимості,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 9 лютого 2015 року ОСОБА_1 засуджено:

- за ч. 2 ст. 191 КК України на 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарчих функцій на строк 2 (два) роки;

- за ч. 1 ст. 366 КК України на 1 (один) рік обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарчих функцій на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 70 КК України остаточно призначено ОСОБА_1 покарання, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарчих функцій на строк 2 (два) роки.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 15 травня 2015 року вирок районного суду щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

Засуджений ОСОБА_1 у своїй касаційній скарзі, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації своїх дій порушує питання про зміну судових рішень щодо нього та застосування ст. 75 КК України. Вважає, що призначене йому судом покарання не відповідає тяжкості вчинених ним злочинів та його особі внаслідок суворості. В обґрунтування своїх доводів ОСОБА_1 зазначає, що суд при винесенні свого рішення не врахував дані про його особу, пом'якшуючі його вину обставини, та те, що він проходить військову службу в зоні проведення АТО.

На касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 від прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження, надійшли письмові заперечення.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за те, що він згідно вироку, Наказом Міністра оборони України № 622 від 24 вересня 2012 року він був призначений на посаду тимчасово виконуючого обов'язки начальника установи Міністерства оборони України «643 управління начальника робіт» (далі «643 УНР»), на якій він перебував до 1 липня 2013 року.

Перебуваючи на вказаній посаді, в червні місяці 2013 року ОСОБА_1 вирішив незаконно збагатитися за рахунок держави в особі «643 УНР».

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_1 на початку червня місяця 2013 року, будучи службовою особою - тимчасово виконуючим обов'язки начальника «643 УНР», діючи з прямим умислом та з корисливим мотивом, з метою привласнення та розтрати державного майна, у власних інтересах, в порушення ст. ст. , 6 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» та ст. ст. 65 , 73 , 75 Господарського кодексу України , зловживаючи своїм службовим становищем, за адресою; м. Житомир вулиця Транзитна, 1 незаконно безоплатно утримав та незаконно передав громадянину ОСОБА_2, який не здогадувався про злочинні наміри ОСОБА_1, автомобіль марки «SKODA Super B», кузов № НОМЕР_4, державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 84 953 грн., який перебував на обліку основних засобів «643 УНР», тобто перебував у державній власності.

На початку червня місяця 2013 року ОСОБА_1, з метою приховати вказані злочинні дії та надати їм вигляду легітимності, в одному із службових кабінетів «643 УНР» за адресою: м. Житомир, вулиця Ватутіна, 61, склав завідомо неправдивий офіційний документ - наказ № 32 від 10 червня 2013 року «Про зняття з обліку та списання основних засобів», який він завірив власним підписом та печаткою «643 УНР». Згідно даного наказу ОСОБА_1 доручив головному інженеру ОСОБА_3 зняти з реєстрації в ДАІ для подальшої реалізації автомобіль марки «SKODA Super B», державний номерний знак НОМЕР_1.

Після чого ОСОБА_1 наказав головному інженеру «643 УНР» - ОСОБА_3 виконати вищевказаний неправдивий наказ № 32 від 10 червня 2013 року «Про зняття з обліку та списання основних засобів», тобто зняти з реєстраційного обліку в органах Державтоінспекції автомобіль «SKODA Super B», державний номерний знак НОМЕР_1, який перебував на балансі «643 УНР» та передати документи на даний автомобіль ОСОБА_2

Головний інженер «643 УНР» ОСОБА_3, не знаючи про злочинні наміри Т.В.О. начальника «643 УНР» ОСОБА_1, виконав його наказ, і 12 червня 2013 року подав до УДАІ УМВС України в Житомирській області за адресою: м. Житомир вулиця Ватутіна, 168-А/1, зазначений неправдивий офіційний документ - наказ № 32 від 10 червня 2013 року разом з іншими документами, на підставі яких автомобіль марки «SKODA Super B», кузов № НОМЕР_4, державний номерний знак НОМЕР_1, було знято з реєстраційного обліку для подальшої його реалізації.

Взамін вказаного автомобіля марки «SKODA Super B» ОСОБА_1 в особисте користування отримав автомобіль, який належав ОСОБА_2, марки «TOYOTA Avalon», державний номерний знак НОМЕР_2.

Після цього 12 червня 2013 року головний інженер «643 УНР» ОСОБА_3, перебуваючи за адресою: м. Житомир, вул. Ватутіна, 168-А/1, діючи за вказівкою Т.В.О. начальника «643 УНР» ОСОБА_1, передав ОСОБА_2 всі документи на вказаний автомобіль марки «SKODA Super B», який перебував на балансі «643 УНР».

Продовжуючи свої злочинні дії Т.В.О. начальника «643 УНР» ОСОБА_1 в кінці червня місяця 2013 року, будучи службовою особою, діючи з прямим умислом та з корисливим мотивом, з метою привласнення та розтрати державного майна, у власних інтересах, в порушення ст. ст. , '6 Закону України «Про управління обєктами державної власності» та ст. ст. 65 , 73 , 75 Господарського кодексу України , зловживаючи своїм службовим становищем, в одному із службових кабінетів «643 УНР» за адресою: м. Житомир вулиця Ватутіна, 61, склав завідомо неправдивий офіційний документ - наказ № 72 від 27 червня 2013 року «Про зняття з обліку та списання основних засобів», який завірив власним підписом та печаткою «643 УНР».

Згідно даного наказу він доручив головному інженеру «643 УНР» ОСОБА_3 зняти з реєстрації в ДАІ для подальшої реєстрації автомобіль марки «SKODA Super B», державний номерний знак НОМЕР_1.

В подальшому Т.В.О. начальника «643 УНР» ОСОБА_1, 2 липня 2013 року подав до ТОВ «Мега Моторе Груп», що за адресою: м. Житомир вулиця Ватутіна, 168-А/1, завідомо неправдивий офіційний документ - наказ № 72 від 27 червня 2013 року разом з іншими документами, на підставі яких ТОВ «Мега Моторе Груп» на ім'я ОСОБА_2 було видано довідку - рахунок серії ААВ № 059765 від 2 липня 2013 року про те, що йому було продано і видано автомобіль марки «SKODA Super B», кузов № НОМЕР_4.

Того ж дня, 2 липня 2013 року ОСОБА_2 подав документи до ТП «Автомобіліст», що за адресою: м. Житомир вулиця В. Бердичівська, 35, на підставі яких ТП «Автомобіліст» було видано на ім'я ОСОБА_1 довідку - рахунок серії ААВ № 059614 від 2 липня 2013 року про те, що йому було продано і видано автомобіль марки «TOYOTA Avalon», кузов № НОМЕР_3. Тобто Т.В.О. начальника «643 УНР» ОСОБА_1 придбав вказаний автомобіль марки «TOYOTA Avalon» у громадянина ОСОБА_2

Таким чином Т.В.О. начальника «643 УНР» ОСОБА_1 незаконно здійснив продаж вказаного автомобіля «SKODA Super B», кузов № НОМЕР_4, чим спричинив державі в особі «643 УНР» збитки на загальну суму 84 953 грн.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_8., який заперечував проти задоволення касаційної скарги засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оскаржується.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обираючи покарання ОСОБА_1 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості та обставини вчинених засудженим кримінальних правопорушень, обставини справи, корисливий мотив вчиненого, дані про особу засудженого, який раніше не судимий та не притягувався до кримінальної відповідальності, працює, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину. Також судом враховано відсутність обставин, що пом'якшують чи обтяжують покарання засудженого. Крім того, суд обґрунтовано взяв до уваги обставини, а саме, що засуджений вчинив посадові злочини, розмір заподіяних збитків та відношення ОСОБА_1 до скоєного.

Переконливих доводів, про необхідність призначення засудженому менш суворого покарання або застосування ст. 75 КК України, на думку колегії суддів, у касаційній скарзі ОСОБА_1 не наведено.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що він проходить військову службу в зоні проведення АТО, що на його думку є підставою для пом'якшення йому покарання, на думку колегії суддів не заслуговують на увагу та спростовуються письмовими запереченнями прокурора на касаційну скаргу засудженого. Із зазначених заперечень вбачається, що ОСОБА_1 після набрання вироку від 15 травня 2015 року щодо нього законної сили, не розпочав відбувати призначене йому покарання, а прибув до військового комісаріату, та, приховавши відомості про своє засудження до покарання у виді обмеження волі, був призваний на військову службу по мобілізації, на особливий період. В подальшому, наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_5 від 6 серпня 2015 року № 181 ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у запас відповідно до пункту «г» частини 8 статті 26 Закону У країни «Про військовий обов'язок і військову службу», тобто у зв'язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким засудженому ОСОБА_1 було призначено покарання у виді обмеження волі.

Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Доводи касаційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування кримінального закону, які були би підставами для зміни або скасування оскаржуваних засудженими судових рішень.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 9 лютого 2015 року ОСОБА_1 та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 15 травня 2015 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ______________________ ___________________

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6