печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2015 року

Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Печерського районного суду міста Києва скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Печерського районного суду міста Києва та просив поновити йому строк для подання вказаної скарги, розглянути справу без його участі. Визнати постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_4 від 02 червня 2015 року про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні номер 0000209 від 16 лютого 2015 року та скасувати її, зобов`язати слідчого визнати його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. Котик посилався на таке: вказану постанову він отримав лише 15 червня 2015 року, вважає цю причину поважною та просив поновити йому строк. Постанова слідчого є немотивованою безпідставною, підлягає скасуванню. У зв`язку з набуттям чинності Законом України від 28 грудня 2014 року номер 78-У111 Національний Банк України не мав повноважень на обмежування або заборону у видачі коштів з поточних та вкладних /депозитних/ рахунків фізичних та юридичних осіб, коли на таких рахунках перебувало понад 150000,00 гривень, а також не мав повноважень на обмежування або тимчасову заборону проведення валютних операцій на території України. Але постановою НБУ від 29 серпня 2014 року номер 540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного і валютного ринків України» розпорядився усім банкам в Україні: дозволити здійснювати операції з продажу готівкою іноземної валюти одній особі в один операційний /робочий/ день у сумі, що не перевищує 15000,00 гривень в межах однієї банківської установи; банки зобов`язані обмежити видачу готівкових коштів у національній валюті через каси та банкомати в межах 150000,00 гривень на добу на одного клієнта /Вимоги цього підпункту не поширюються на видачу готівкових коштів: виплату заробітної плати, витрат на відрядження, пенсій, стипендій, інших соціальних та прирівняних до них виплат, крім матеріальної допомоги/; були зобов`язані уповноважені банки для здійснення купівлі іноземної валюти за дорученням клієнтів попередньо зараховувати кошти в гривнях на окремий аналітичний рахунок балансового рахунку 2900 «Кредиторська заборгованість за операціями з купівлі-продажу іноземної валюти, банківських та дорогоцінних металів для клієнту банку». З цього рахунку кошти можуть бути перераховані для купівлі іноземної валюти не раніше третього операційного дня з дня зарахування гривень на цей рахунок. Постанова Правління НБУ від 29 серпня 2014 року номер 540 суперечить ст. 41 Конституції України, нормам ЦК України та ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Саме така бездіяльність НБУ, а ОСОБА_5 , зокрема, склали злочин для прав ОСОБА_3 , а тому він має бути визнаним потерпілим, бо наявні на рахунку АТ «Ощадбанк» кошти Котика в сумі 350000,00 гривень було відмовлено як видати, так і конвертувати в іноземну валюту, що тривало з жовтня 2014 року та завершилось 20 квітня 2015 року /цією датою Котику вдалось 325000,00 гривень розмістити в АТ «Ощадбанк» на рахунок «Писанка», а 25000,00 гривень отримати готівкою для погашення певних боргових зобов`язань Котика. Відмова ґрунтувалась на виконанні постанови Правління Національного банку України від 29 серпня 2014 року номер 540.

Як зазначає ОСОБА_3 у скарзі, з моменту розміщенні на рахунку АТ «Ощадбанк» суми в 350000,00 гривень /тобто з 20 вересня 2014 року/ по момент, коли ОСОБА_3 отримав частину коштів вкладу, а частина розміщена на вклад «Писанка» /20 квітня 2014 року/ лише на підставі індексів інфляції з вересня 2014 року по квітень 2015 року ОСОБА_3 знецінено вклад в сумі 350000,00 гривень, на 165835,30 гривень, що є розміром шкоди, яка заподіяна ОСОБА_3 злочинним діянням ОСОБА_5 та іншими невстановленими слідством особами.

Крім того, ОСОБА_3 зазначає, що НБУ мав повноваження на видачу нормативно-правових актів з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб, але вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно з законом пом`якшують або скасовують відповідальність.

До судового засідання ОСОБА_3 не з,явився, просив розглядати скаргу за його відсутності.

Слідчий ОСОБА_6 до судового засідання не з,явився, про причини неявки суду не повідомив, суд вважає у відповідності до ч.3 ст.306 КПК України можливим розглянути справу за його відсутності.

З урахуванням вимог та обставин, викладених ОСОБА_3 у скарзі, аналізуючи додані до неї документи, слідчий суддя прийшов до наступного:

02 червня 2015 року постановою старшого слідчого слідчого відділу прокуратури міста Києва у задоволенні заяви ОСОБА_3 щодо визнання потерпілим у кримінальному провадженні номер 0000209 від 16 лютого 2015 року відмовлено за таких підстав: заявником не вказано конкретні відомості про подію кримінального правопорушення, коли і за яких обставин вчинено кримінальне правопорушення, в чому полягає завдана шкода, яким чином та які саме дії Голови Національного банку України їх спричинили та не надано жодного доказу на підтвердження своїх доводів. Також заявником не враховано, що досудовим розслідуванням на теперішній час не встановлено факт вчинення кримінального правопорушення службовими особами НБУ. Наразі, органом досудового розслідування виконано вимоги ст. 214 КПК України щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та у відповідності до вимог ст.ст. 91,93 КПК України проводяться дії, які спрямовані на збирання, перевірку та оцінку доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. З урахуванням відсутності очевидних та достатніх підстав вважати,що заявникові ОСОБА_3 діями голови БУ завдано шкоди, його заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого не підлягає задоволенню.

Як вбачається зі змісту вказаної постанови слідчого, скаржник ОСОБА_3 вказує на те, що він є потерпілим від незаконних постанов НБУ, а саме: починаючи з 20 вересня 2014 року до 20 квітня 20015 року він був позбавлений можливості користуватися та розпоряджатися йому належною власністю, а саме: грошовими коштами, які були розміщені в АТ «Ощадбанк» в сумі 350000,00 гривень, тобто було обмежено його право власності в певний період часу, а саме: з 20 вересня 2014 року по 20 квітня 2015 року, а таким чином, порушені права власності, гарантовані Конституцією України. Крім того, внаслідок незаконних дій робітників НБУ йому спричинено матеріальну шкоду в сумі 165835,30 гривень, що є розміром шкоди у зв`язку зі знеціненням його вкладу, а також моральну шкоду, про що він вказує у своїй скарзі.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права та обов`язки потерпілого виникають у особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Як вбачається зі змісту скарги ОСОБА_3 йому у зв`язку з незаконною , як він вважає постановою НБУ номер 540 від 29 серпня 2014 року спричинено матеріальну шкоду, розмір якої він розрахував та виклав підстави для її виникнення, а також моральну шкоду.

Приймаючи рішення про відмову у залученні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, при винесенні постанови слідчий не врахував вказані обставини, не виклав мотиви, на які посилається ОСОБА_3 , не проаналізував та не перевірив обставини спричинення матеріальної та моральної шкоди та не виклав їх у мотивувальній частині постанови. Таким чином, слідчий суддя вважає, що постанова від 02 червня 2015 року винесена слідчим передчасно, без урахування всіх обставин, які підлягають перевірці у відповідності до вимог ст.55 КПК України. Постанова підлягає скасуванню.

Слідчий суддя вважає, що десятиденний строк на подання скарги на поставу слідчого від 02 червня 2015 року скаржником не пропущено, оскільки вказаний строк починає спливати з дня отримання копії даної постанови, які скаржник отримав15 червня 2015 року, зі скаргою він звернувся 22 червня 2015 року, про що свідчить вхідний номер 49206.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 55, 303, 304, 309 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури міста Києва від 02 червня 2015 року задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури міста Києва юриста 1 класу ОСОБА_6 від 02 червня 2015 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні номер 0000209 від 16 лютого 2015 року.

Зобов`язати слідчого слідчого відділу прокуратури міста Києва, у якого знаходиться кримінальне провадження номер 0000209 від 16 лютого 2015 року повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про залучення його до кримінального провадження в якості потерпілого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя