Справа № 743/1041/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/1018/2015
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000124,

щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, не працюючого, який 07 вересня 2010 року був засуджений Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ст. 75, 76 КК України на 4 роки позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

25 червня 2011 року ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області іспитовий строк був скасований, а засуджений ОСОБА_7 направлений для відбуття покарання

05 червня 2014 року згідно ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 28 травня 2014 року, на підставі ст. 81 КК України, був звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 6 днів,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 28 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_7 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднане не відбуте покарання за вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 07 вересня 2010 року і за сукупністю вироків остаточно призначено 3 роки 3 місяці 3 дні позбавлення волі.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як встановив суд, 26 березня 2015 року близько 22 години, ОСОБА_7 , шляхом зламу навісного замка, проник у приміщення сараю домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки повторно таємно викрав брухт чорних металів, загальною вагою 86 кг., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди в розмірі 240 грн. 80 коп.

27 березня 2015 року близько 23 години, ОСОБА_7 , шляхом проникнення у приміщення сараю домоволодінні АДРЕСА_2 , повторно таємно викрав дві акумуляторні батареї Іста, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 500 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить зменшити строк покарання, зваживши на повне визнання ним вини, щире каяття, наявність у нього хворого батька, який потребує допомоги по господарству та піклування.

Заслухавши доповідача, прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, а призначене покарання справедливим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 в двох епізодах крадіжок чужого майна, вчинених повторно, з проникненням у приміщення, відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, зібраним доказам і ніким не оспорюються. Розгляд провадження в суді першої інстанції здійснювався за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Призначаючи покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання від 3 до 6 років позбавлення волі. За два епізоди крадіжки чужого майна суд призначив обвинуваченому мінімальне покарання, передбачене санкцією статті і відповідно до ст. 71 КК України з не відбутих за попереднім вироком 1 року 2 місяців 6 днів позбавлення волі, приєднав лише 2 місяці 3 дні позбавлення волі.

При цьому судом в повній мірі враховано, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, суспільно-корисною працею не займається, має негативні соціальні зв`язки та схильності, проте визнав свою провину, розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів.

Відомостей про хворобу батька обвинуваченого не має. Згідно характеристики та довідки з місця проживання, батько обвинуваченого ОСОБА_10 , 1959 року народження, є працездатного віку, з ним проживає ОСОБА_11 , 1987 року народження.

Отже, усі позитивні дані про особу обвинуваченого, вже були враховані судом при призначені покарання, додаткових обставин, що пом"якшують покарання ОСОБА_7 не назвав і з матеріалів провадження їх не вбачається.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 28 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набуває законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою, в той же строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14