справа № 488/873/15-к
провадження № 1-кп/488/131/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.08.2015 року Корабельний районний суд м. Миколаєва
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю учасників судового провадження:
прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_6 ,
законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_9 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Галицинове Жовтневого району Миколаївської області,українця, громадянина України, з неповної середньою освітою (9 класів), працюючого за усною домовленістю,одруженого,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 21.05.2007 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого 21.02.2009 року у зв`язку з відбуттям покарання;
- 13.07.2009 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого 08.02.2013 у зв`язку з відбуттям покарання;
- 16.09.2014 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В
24.12.2014 близько 16 годин 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_9 , знаходячись у приміщенні супермаркету «Еко-маркет», розташованому по вул.Артема, 41 у м. Миколаєві, зустрів знайомого йому неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ),та, керуючись корисливим умислом, спрямованим на незаконне заволодіння майном потерпілого, вивів останнього на вулицю, де став вимагати від потерпілого передати йому грошові кошти. Отримавши відмову від ОСОБА_6 та бажаючи довести свій злочинний намір до кінця, ОСОБА_9 наніс ОСОБА_6 удар кулаком в область голови, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови, струсу головного мозку, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Подавивши у такий спосіб спротив ОСОБА_6 , ОСОБА_9 відвів останнього за кут зазначеного торгового закладу та погрожуючи застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, став вимагати у нього передачі йому мобільного телефону. Побоюючись за своє здоров`я і життя та реально сприймаючи погрози фізичного насильства, потерпілий ОСОБА_6 став діставати з кишені куртки свій мобільний телефон, щоб передати його ОСОБА_9 . Побачивши в кишені потерпілого ще і грошові кошти, ОСОБА_9 зажадав передати йому їх разом з телефоном.
Заволодівши майном потерпілого ОСОБА_6 , а саме: мобільним телефоном «Самсунг», вартістю 300 грн. та грошовими коштами у сумі 80 грн., а всього на суму 380 грн., ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, 22.01.2015 року близько 15 години 00 хвилин, ОСОБА_9 , знаходячись у будинку ОСОБА_10 , розташованому по АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що останній заснув, шляхом вільного доступу таємно викрав майно, належне потерпілій ОСОБА_11 , а саме: ноутбук «AserAspire», вартістю 4200 грн., напівавтоматичний прилад для вимірювання тиску, вартістю 253 грн., годинник чоловічий, вартістю 250 грн., куртку чоловічу, вартістю 460 грн., мобільний телефон «NOKIA», вартістю 460 грн. та грошові кошти у сумі 200 грн., чим завдав останній матеріальну шкоду на загальну суму 5 823 грн.
З викраденим майном ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачений по першому інкримінованому йому епізоду свою винуватість не визнав,та показав, що наміру заволодівати майном потерпілого в нього не було, тілесних ушкоджень останньому він не спричиняв. При цьому обвинувачений не заперечував, що 24.12.2014 року близько 16 години він, знаходячись разом із своєю дружиною ОСОБА_12 , у приміщенні супермаркету «Еко-маркет», розташованому по вул.Артема, 41 у м. Миколаєві, зустрівся із своїм знайомим потерпілим ОСОБА_6 , який незадовго до того дня взяв в борг у його жінки 200 гривень, але не повернув. Побачивши потерпілого у приміщенні магазину, він запросив вийти його на вулицю, де за спочатку наніс останньому легенько удар рукою в область затилку за обман, а після того, як вони зайшли за кут будівлі, між ними відбулася розмова. Він наполягав на тому, щоби ОСОБА_6 повернув йому борг. Однак, грошей у потерпілого не було, тоді він запропонував ОСОБА_6 передати йому до того часу, поки останній не поверне гроші, мобільний телефон. Спочатку ОСОБА_6 не хотів віддавати телефон, але потім погодився та передав телефон йому, який в подальшому він віддав на зберігання своїй дружині. Ніяких грошей він у потерпілого не вимагав і не брав, тілесних ушкоджень останньому не спричиняв.
Обвинувачений наполягав, що потерпілий винен був його дружині гроші, у зв`язку з чим добровільно передав йому мобільний телефон до часу повернення боргу, що на його думку, не є злочином. Заперечував, що застосовував до потерпілого фізичний вплив, оскільки удар по затилку, який він наніс останньому був легким і не міг спричинити будь-яких ушкоджень, крім того згаданий удар він наніс не вимагаючи кошти, а за те, що останній його обманув. Ніяких погроз потерпілому щодо застосування до нього фізичного насильства він не висловлював. Вважає, що потерпілий його обмовляє, оскільки бажає бути виправданим за свої неправомірні дії щодо розтрати своїх грошей перед матір`ю.
Однак, незважаючи на невизнання провину, винуватість обвинуваченого підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.
Так, будучи допитаним в суді потерпілий - неповнолітній ОСОБА_6 , показав, що до вказаних подій був знайомий з обвинуваченим, який до цього вже неодноразово вимагав в нього гроші у зв`язку з чим він боявся ОСОБА_9 24.12.2014 року близько 16 години, в приміщенні супермаркету «Еко-маркет», розташованому по вул.Артема, 41, м. Миколаєві він зустрів ОСОБА_9 , який запросив вийти його на вулицю. Він, виконав прохання, і разом із обвинуваченим вийшов із приміщення магазину, де останній повідомив про те, що він когось оговорив і тепер винен йому за це гроші. Він відповів, що нікому нічого не повинен. Тоді ОСОБА_9 наніс йому удар кулаком в області лівої щелепи. В цей час йому подзвонила мати, обвинувачений побачив у нього мобільний телефон, став вимагати від нього віддати тоді вказаний телефон. Він відмовився. В цей час із супермаркету вийшли його знайомі ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , декілька хвилин постояли поблизу, після чого пішли, а обвинувачений повів його за кут будівлі, де останній знов почав вимагати в нього мобільний телефон. Він знову відмовив останньому, тоді обвинувачений здійснив спробу вдарити його головою у перенісся, але він зміг ухилитися та , пам`ятаючи попередній удар, він вирішив не ризикувати, і почав доставати із кишені мобільний телефон, разом із грошима, які побачив ОСОБА_9 .. Побачивши гроші, обвинувачений разом із телефоном забрав і кошти в сумі 70 гривень. Опір останньому він не вчиняв, оскільки боявся останнього. Після цих подій він погано себе почував у зв`язку з чим, того ж дня звернувся до медичного закладу.
Аналогічні покази потерпілий дав в ході проведення слідчого експерименту під час проведення досудового розслідування, що зафіксовано в протоколі від 26.01.2015 року.
Свідок ОСОБА_13 , який наглядно знайомий і з потерпілим, і з обвинуваченим, показав, що 24.12.2014 року в денний час він разом із своїм знайомим ОСОБА_14 на другому поверсі супермаркету «Еко-маркет», розташованому по вул.Артема, грали у більярд, та коли близько 16 години вийшли з приміщення магазину, біля його входу побачили ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , які спілкувались між собою, побувши декілька хвилин біля останніх, вони пішли по своїм справам, а ОСОБА_9 та ОСОБА_15 пішли за кут приміщення, що було відбувалось в подальшому між останніми, вони не бачили.
Свідок ОСОБА_12 , дружина обвинуваченого, суду показала , що потерпілий, якого її чоловік називав малолітнім, незадовго до вказаних подій взяв в неї в борг 200 гривень, які в зазначений ним день не повернув, про що було відомо її чоловіку ОСОБА_9 24.12.2014 року в денний час вона разом із чоловіком зайшли до супермаркету «Еко-маркет», розташованому по вул.Артема, де побачили ОСОБА_15 .. ОСОБА_9 запросив вийти останнього із приміщення магазину для розмови. Вони всі разом вийшли, при цьому вона знаходилась неподалеку від останніх, слідкуючи за ними. Чоловік спокійно розмовляв з ОСОБА_15 , та під час розмови легенько ударив останнього по щоці. Після чого останній передав ОСОБА_9 до повернення боргу мобільний телефон «Самсунг». Ніякі гроші ОСОБА_15 обвинуваченому не передавав. Після цього вони з чоловіком пішли, а потім останній віддав телефон їй.
Як вбачається із змісту усної заяви, прийнятої в.о.начальника Корабельного РВ у ОСОБА_7 , матері неповнолітнього потерпілого ОСОБА_15 , остання повідомила, що 24.12.2014 року приблизно о 16 годині біля супермаркету «Еко-маркет», розташованого по вул.Артема, м. Миколаєві, невідома їй особа причинила її сину тілесні ушкодження, та відібрала у останнього мобільний телефон «Самсунг» , вартістю 300 гривень, та гроші в сумі 80 гривень, чим заподіяла майнову шкоду на загальну суму 380 гривень.
Згідно висновку експерта №4 від 16.01.2015 року, у ОСОБА_15 встановлені тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови, струсу головного мозку, які могли виникнути від застосування тупого твердого предмету по типу удару, можливо в строк та при обставинах , зазначених потерпілим, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Відповідно до тексту постанови від 25.12.2014 року про залучення представника неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час вчинення інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, був неповнолітнім.
Відповідно до заяви ОСОБА_12 від 26.12.2014 року, остання добровільно видала працівникам міліції мобільний телефон «Самсунг».
Згідно постанови від 26.12.2014 року, названий телефон визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню та переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 ..
Враховуючи вище перелічені докази, суд приходе до висновку, що доводи обвинуваченого про те, що гроші у потерпілого він не вимагав, фізичне насильство до останнього не застосовував, а навпаки, останній добровільно передав йому мобільний телефон під заставу повернення грошового боргу, спростовуються:
показами потерпілого ОСОБА_6 , який, заперечуючи наявність будь-яких грошових зобов`язань перед родиною обвинуваченого, наполягав на тому, що ОСОБА_9 , застосовуючи фізичне насильство та погрожуючи продовжити його застосування, безпідставно вимагав в нього с початку гроші, а потім мобільний телефон, який він разом із грошима, побоюючись за своє здоров`я і життя та реально сприймаючи погрози фізичного насильства, передав останньому;
та іншими дослідженими судом доказами, зокрема висновками судово-медичної експертизи №4 від 16.01.2015 року, відповідно до яких у ОСОБА_15 встановлені тілесні ушкодження, які могли виникнути в строк та при обставинах, зазначених останнім.
Частково показання потерпілого підтверджуються і показаннями самого обвинуваченого та його дружини свідка ОСОБА_12 щодо часу та місця вказаних подій. При цьому останні не заперечували і проти того, що ОСОБА_9 наніс потерпілому удар рукою в область голови, хоча не погодились щодо сили нанесення удару та мети його спричинення, та наполягали на наявності грошового боргу перед ними у потерпілого. В цієї частині показань свідка ОСОБА_12 суд ставиться критично, та, враховуючи її родини стосунки з обвинуваченим, не приймає їх до уваги.
Позицію обвинуваченого щодо невизнання своє винуватості, суд розцінює як спосіб його захисту, бажання останнього уникнути кримінальної відповідальності.
Таким чином, проаналізувавши досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання про винність ОСОБА_9 , у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), та вказані дії останнього кваліфікуються судом за ч.1 ст.187 КК України.
Будучи допитаним по другому епізоду, обвинувачений визнав свою винуватість повністю, та показав, що він дійсно 22.01.2015 року близько 15 години, знаходячись в гостях у свого знайомого ОСОБА_10 , у будинку, розташованому по АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що останній заснув, таємно викрав ноутбук, прилад для вимірювання тиску, годинник чоловічий, куртку чоловічу, мобільний телефон «NOKIA» та 200 грн.
Аналогічні покази обвинувачений дав під час проведення слідчого експерименту в період проведення досудового розслідування, що зафіксовано в протоколі від 11.02.2015 року.
Крім визнання вини самим обвинуваченим, його винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджується іншими дослідженими судом доказами.
Так, згідно протоколу огляду від 23.01.2015 року , місцем кримінального правопорушення є домоволодіння АДРЕСА_3 .
Відповідно даних протоколу пред`явлення для впізнання від 27.01.2015 року, потерпіла ОСОБА_11 , впізнала на фотознімку із зображенням ОСОБА_9 , останнього як особу, яка 22.01.2015 року перебувала разом із її чоловіком у їх будинку.
Згідно заяви ОСОБА_9 , останній добровільно видав працівникам міліції викрадене ним майно, а саме: чоловічий годинник, мобільний телефон «NOKIA», сім-карту оператора мобільного зв`язку МТС, чоловічий гаманець, шкіряний чохол, чоловічу куртку та тонометр.
Присутня при огляді речей, виданих ОСОБА_9 , що відображено в протоколах огляду від 30.01.2015 року та 10.02.2015 року, потерпіла ОСОБА_11 впізнала вказані предмети як такі , що належать їй.
Відповідно до договору про надання фінансового кредиту від 22.01.2015 року, ПТ КК «Ломбард Капітал» позичило ОСОБА_9 під заставу ноутбуку «AserAspire» грошові кошти.
Як вбачається із даних протоколу від 10.02.2015 року, у приміщенні ПТ КК «Ломбард-Капітал» , за адресою: м.Миколаїв, пр.. Корабелів,15, слідчий, за дозволом слідчого судді, отримав тимчасовий доступ до ноутбуку «AserAspire».
Перелічені речі, відповідно до постанов від 30.01.2015 року та 10.02.2015 року, визнані речовими доказами по кримінального провадженню, та, як зазначено в розписці, передані на зберігання потерплій.
Враховуючи те, що сторони кримінального провадження не оспорюють обставини вчинення даного злочину та судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.. 349 КПК України, провів судовий розгляд кримінального провадження щодо даних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, що містяться у матеріалах кримінального провадження.
Аналізуючи перелічені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання про винність ОСОБА_9 , у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно. Вказані дії останнього суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує, кількість вчинених обвинуваченим злочинів, ступень їх тяжкості, те, що один із злочинів відноситься до категорії тяжких; та дані про його особу, що ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий, характеризується за місцем проживання посередньо, одружений.
В якості обставин, що пом`якшують покарання, суд враховує визнання вини обвинуваченим за епізодом вчинення ним крадіжки майна, яке належить потерпілій ОСОБА_11 , щире каяття останнього у зазначеному злочині, та повернення як останній, так і потерпілому ОСОБА_15 викрадене майно.
В якості обставин, що обтяжують покарання, суд враховує рецидив злочинів, та вчинення злочину відносно неповнолітнього.
З урахуванням фактичних обставин справи, даних про особу обвинуваченого, суд приходе до висновку про необхідність призначення ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі, яке, приймаючи до уваги, що останній інкриміновані йому злочини, вчинив в період не відбутого покарання, призначеного вироком Корабельного районного суду м.Миколаєва від 16.09.2014 року, слід призначити із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст.. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 187, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
-за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки;
-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ст.. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.09.2014 року, остаточно визначивши покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою обраний відносно ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати з дня його фактичного затримання, тобто з 16.02.2015 року.
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме речі, які належать потерпілій ОСОБА_11 , та потерпілому ОСОБА_6 , та знаходяться у них на зберіганні залишити останнім.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення , з особливостями, передбаченими ч. 1, ч. 2 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1