Справа №11-128/11 21.04.2011 21.04.2011 21.04.2011
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-246-2011 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.125 КК України Доповідач у 2-й інстанції: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Миколаївської області

у складі:

головуючої Фаріонової О.М.,

суддів Рудяка А.В., Пустовара М.Л.,

за участю: прокурора Максимишина О.Л.,

потерпілої ОСОБА_3,

представника потерпілої ОСОБА_4,

засудженої ОСОБА_5,

21 квітня 2011 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_5 на вирок Братського районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2010 року яким:

- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянку України, раніше не судиму;

- засуджено за ч.1 ст. 125 КК України на 6 місяців виправних робіт з відрахуванням в дохід держави у розмірі 10 % від суми заробітку.

Постановлено стягнути із засудженої на користь потерпілої ОСОБА_3 відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 1000 грн.

За вироком ОСОБА_5 визнано винуватою у тому, що 18 червня 2009 року, близько 18 години, разом із своєю матірю ОСОБА_6 прийшла на подвіря домоволодіння ОСОБА_3, розташованого у сел. Братське Миколаївської області, вул. Котовського, 1, де під час сварки вони вдвох побили останню, наносячи удари руками в обличчя та по голові, внаслідок чого потерпіла втратила свідомість, отримавши легкі тілесні ушкодження у виді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою і саден обличчя, шиї і тулубу.

В апеляції засуджена просить вирок скасувати, кримінальну справу закрити на підставі ч.2 ст.6 КПК України.

Посилаються на те, що злочину не вчиняла, ОСОБА_3 не била, на подвірї потерпілої взагалі не була.

Зазначає про невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, у тому числі щодо часу та місця події, факту наявності у ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, а також необєктивний та однобічний судовий розгляд, фальсифікацію співробітниками міліції документів.

Вказує на обмову її потерпілою, неправильну оцінку судом пояснень свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Маліцького, Лисенка, безпідставну відмову у проведенні експертизи та допиті у суді експертів, полишення судом без перевірки зацікавленості співробітників міліції Парамієнка і Рябова у справі, та відсутність доказів спричинення майнової і моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, думку засудженої на підтримку апеляції, потерпілої, її представника та прокурора про залишення вироку без змін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів визнає апеляцію такою, що підлягає задоволенню чпстково, виходячи з наступного.

Згідно із ст.64 КПК України, підлягають обовязковому доказуванню у кримінальній справі подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) та винність обвинуваченого у його вчиненні.

Разом з тим, як вбачається із змісту формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним по чинній справі, та викладеному в описовій частині вироку, ОСОБА_5 побила потерпілу ОСОБА_3, спричинивши останній легкі тілесні ушкодження.

Також зазначено, що побиття нею вчинено вдвох із ОСОБА_6 шляхом нанесення ударів руками по голові.

ОСОБА_4 того, ОСОБА_10 забрала у потерпілої мобільний телефон, наділа потерпілій відро на голову і продовжувала її бити, внаслідок чого ОСОБА_3 втратила свідомість і впала на землю.

Таким чином, суд фактично визнав, що побиття потерпілої та спричинення їй тілесних ушкоджень є результатом сумісних дій ОСОБА_5 та її матері ОСОБА_10

Проте, ОСОБА_10 не є обвинуваченою по справі, постанова про порушення кримінальної справи щодо неї за ч.2 ст.125 КК України судом не виносилась, він такого обвинувачення вона у судовому розгляді не захищалась.

З постанови про порушення кримінальної справи від 01.03.2010 р. (а.с.17) видно, що її порушено лише відносно ОСОБА_5, як про це і просила потерпіла у своїй скарзі (а.с.1-2).

При викладенні вище зазначеного обвинувачення, суд у вироку взагалі не визначив, які конкретно протиправні дії вчинила ОСОБА_5 відносно потерпілої, та чи виникли тілесні ушкодження у ОСОБА_3 саме від цих дій.

Відсутнє також і розмеження дій підсудної і ОСОБА_10, яка у судовому розгляді справи участі не приймала, та визначення, чиїми діями потерпілій спричинені ушкодження.

Зазначене також вказує на порушення судом ст.275 КПК України, за якою розгляд справи провадиться тільки відносно підсудних та в межах предявленого їм обвинувачення.

За таких обставин, колегія суддів визнає проведений по справі судовий розгляд не повним, тобто без встановлення всіх фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи.

Таке порушення вимог ч.3 ст.323 КПК України є підставою для скасування вироку з поверненням кримінальної справи, відповідно до ч.5 ст.374 КПК України, на новий судовий розгляд до суду, який постановив вирок, але в іншому складі суддів.

ОСОБА_4 того, по справі судом 1-ї інстанції допущено інші порушення кримінально-процесуального закону.

Так, згідно положень Глави 23-ї КПК України, є обов'язковою стадією кримінального процесу попередній розгляд справи незалежно від її категорії.

Процесуальний порядок такого розгляду стосовно скарги приватного обвинувачення врегульований ст.ст.240,251 КПК України.

Проте, попередній розгляд по скарзі ОСОБА_3 судом не проводився.

Замість нього суддею одноособово розглянуто матеріали скарги та винесено постанову про порушення кримінальної справи (а.с.17).

Відсутній і протокол судового засідання, який є обовязковим.

Суд також без наведення мотивування відмовив у задоволенні клопотань учасників процесу, а відносно задоволених клопотань не забезпечив їх виконання, чим перешкодив можливість підсудній захищатися від обвинувачення встановленими законом засобами.

Зазначені вищевикладені порушення унеможливили повно та обєктивно розглянути справу і постановити законне й обґрунтоване рішення.

При новому судовому розгляді справи суду 1-ї інстанції слід усунути вказані порушення та недоліки, повно і всебічно дослідити всі докази по справі, надати їм обєктивну оцінку та постановити остаточне рішення згідно з законом.

Оскільки вирок скасовано з процесуальних підстав, апеляція засудженої по суті викладених у ній вимог, колегією суддів не розглядалась.

Керуючись ст.ст. 365,366 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляцію засудженої ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Братського районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2010 року у відношенні ОСОБА_5 скасувати.

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст.125 КК України повернути на новий судовий розгляд зі стадії попереднього розгляду в той же суд в іншому складі суду.

Головуюча:

Судді: