Справа № 750/5396/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/642/2015
Категорія - ст.ст. 121, 296 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001285, за апеляційною скаргою процесуального прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 червня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за підозрою вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.121 ч.2, 296 ч.2 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника - адвоката ОСОБА_11

про повернення обвинувального акту прокурору м.Чернігова,

В С Т А Н О В И Л А:

На ухвалу суду прокурором подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу місцевого суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 червня 2015 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 296, ч.2 ст. 121 КК України, повернуто прокурору м. Чернігова як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Обґрунтовуючи ухвалу про повернення обвинувального акту, суд 1 інстанції вказав, що обвинувачення за ст. 296 КК України, викладене в обвинувальному акті, в порушення вимог п.5 ч.1 ст. 291 КПК України, є неконкретним, оскільки не містить розмежування, які саме дії вчинені обвинуваченими з особливою зухвалістю, а які з винятковим цинізмом, оскільки Постанова Пленуму ВСУ № 10 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство» розмежовує дані поняття.

Є незрозумілим, хто є «іншими відпочиваючими» та «всіма оточуючими», так як за даними епізодами потерпілою є лише ОСОБА_12 . Крім того, обвинувальний акт не містить жодної інформації про заподіяння останній будь-якої шкоди.

По епізоду заподіяння ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень органом досудового розслідування не було встановлено та не розмежовано, які конкретно удари (рукою, ногою, дерев`яним бруском) і хто саме з обвинувачених наніс потерпілому.

З обвинувального акту також не вбачається, яким чином обвинувачені «в ході конфлікту, що виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин», діяли за попередньою змовою і коли вини досягли такої змови, якщо конфлікт виник раптово.

Крім того, в обвинувальному акті відсутній конкретний мотив, а саме, в чому ж полягали раптово виниклі неприязні стосунки.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на необґрунтованість підстав повернення обвинувального акту, стверджує, що його було складено відповідно до вимог ст. 291 КПК України. Невідповідність обвинувачення в обвинувальному акті Постанові Пленуму ВСУ не може розцінюватися як невідповідність законодавчо встановленій кваліфікації діяння.

Також звертає увагу, що положення КПК України не зобов`язують включати до обвинувального акту відомості про те в чому виражається кримінальним правопорушенням моральна або фізична шкода. Щодо матеріальної шкоди, то в обвинувальному акті було зазначено про її відсутність.

Так, органами досудового розслідування дійсно не встановлено хто саме з обвинувачених наніс потерпілому ОСОБА_14 конкретні удари (рукою, ногою, дерев`яним бруском), однак обвинувачення сформульоване відповідно до положень ч.2 ст. 212 КК України. Тому, на думку апелянта, обвинувальний акт відповідає вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України.

Звертає увагу, що суд не повинен виходити за межі підготовчого судового засідання та вдаватися до передчасного розгляду обвинувального акту по суті та надання оцінки повноті і конкретності обвинувачення. Так, суд в порушення вимог ст. 314 КПК України, фактично надав оцінку обставинам, що підлягають доказуванню, а саме: події кримінального правопорушення, мотиву його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого правопорушення.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, просила її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_11 , які заперечували проти задоволення даної скарги, наполягаючи на правильній позиції суду першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду.

Частиною ч.2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити, зокрема правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Перевіривши обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , колегія суддів вважає, що він цим вимогам закону не відповідає, чим погоджується з висновками суду першої інстанції.

Основними і обов`язковими показниками грубого порушення громадського порядку є наявність особливої зухвалості або виняткового цинізму. Ці ознаки однаково характеризують як об`єктивну сторону хуліганства грубе порушення громадського порядку, так і його суб`єктивну сторону хуліганські мотиви вчинення.

Викладаючи правову кваліфікацію хуліганства, слідчий зазначає саме ці ознаки в діях обвинувачених. Однак, в ньому не міститься розмежування, які саме дії і конкретно кого з обвинувачених відносяться до особливої зухвалості, а які до виняткового цинізму.

Слушними є і посилання суду на інші порушення вимог ст.291 КПК України в обвинувальному акті, які детально розписані в його рішенні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в ухвалі обґрунтовано вказав на порушення вимог КПК України при складанні обвинувального акту, які унеможливлюють призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

За таких обставин ухвала місцевого суду є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм кримінального процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її скасування.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу процесуального прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 червня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повернуто прокурору м. Чернігова як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4