Справа №1420/3023/2012 16.10.2015 16.10.2015 16.10.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2015 року м.Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 серпня 2015 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого без реєстрації по АДРЕСА_1 , засудженого за ст. 286 ч.2 КК України,
за участю:
засудженого ОСОБА_4 ,
- якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про умовно- дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами
В С Т А Н О В И В:
1.Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду та звільнити його умовно-достроково від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Провадження № 11-кп/784/704/15 Головуючий суду першої інстанції: ОСОБА_7
Категорія: ст.537 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1 .
Ухвалою суду ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
2. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги засуджений ОСОБА_8 вважає, що суд безпідставно відмовив в задоволенні його клопотання. Вказує, що додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами входить до переліку покарань, зазначених в ст. 81 КК України. Посилається на те, що діючим законодавством не передбачений одночасний розгляд питання про звільнення від основного та додаткового покарання, як вказано судом в ухвалі. На думку апелянта, строк відбування додаткового покарання вже настав, оскільки він ухвалою суду від 10.06.2015 року був умовно-достроково звільнений від відбування основного покарання.
3. Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.12.2012 року до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 04.08.2014 року ОСОБА_4 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі строком 3 роки 1 місяць 6 днів. Ухвалою того ж суду від 10.06.2015 року ОСОБА_4 звільнений від відбування основного покарання умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 3 місяці обмеження волі.
Відмовляючи ОСОБА_4 у звільненні від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд послався на те, що строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання, а тому клопотання про звільнення від додаткового покарання є передчасним. Також суд послався на те, що положення ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_4 не можуть бути застосовані, оскільки зазначений вид основного покарання не входить до переліку покарань, стосовно яких може розглядатись питання про умовно-дострокове звільнення. Суд зазначив й те, що питання про звільнення від додаткового покарання може розглядатись лише разом з питанням про умовно-дострокове звільнення від основного покарання.
4. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали та положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді; доводи засудженого ОСОБА_4 на підтримку апеляційної скарги; прокурора, який вважав ухвалу суду законною і обґрунтованою та просив залишити її без змін; обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду зміні, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 засуджений вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаїської області від 19.12.2012 року до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 04.08.2014 року ОСОБА_4 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі строком 3 роки 1 місяць 6 днів.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 10.06.2015 року ОСОБА_4 звільнений від відбування основного покарання у виді обмеження волі умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 3 місяці.
Відповідно до вимог ч.3 ст.55 КК України строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання.
Тому, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання, правильно послався на те, що ОСОБА_4 ще не набув права на умовно-дострокове звільнення від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Крім того, апелянтом не наведені належні підстави на обґрунтування умовно-дострокового звільнення від додаткового покарання.
Таким чином, висновки суду про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є вірними.
Разом з тим, висновки суду про те, що до ОСОБА_4 не можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України при звільненні від додаткового покарання, є необгрунтованими.
Як вбачається з положень вказаної статті, окрім основного покарання, особу може бути звільнено також і від відбування додаткового покарання.
Посилання суду на те, що позбавлення права керування транспортними засобами не входить в перелік покарань, стосовно яких може розглядатись питання про умовно-дострокове звільнення не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства.
Згідно роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року, суд при умовно-достроковому звільненні від відбування основного покарання засудженого, щодо якого біло застосовано додаткове покарання, може вирішити питання про повне або часткове звільнення від відбування і додаткового покарання.
При цьому, заборони про звільнення від додаткового покарання окремо від звільнення від основного покарання, діюче законодавство не містить.
Також є неправильними висновки суду про те, що повторний розгляд клопотання про умовно-дострокове звільнення діючим КПК не передбачений.
Вказане суперечить ч.6 ст. 539 КПК України, якою передбачені умови, за яких можливе повторне звернення з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що вказані висновки суду не ґрунтуються на вимогах закону і підлягають виключенню з мотивувальної частини ухвали, а саме: посилання суду на те, що положення ст.81 КК України при розгляді вказаного клопотання не можуть застосовуватись та що звільнення від додаткового покарання окремо від основного покарання і повторний розгляд клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання діючим законодавством не передбачено.
При цьому, виключення вказаних висновків з ухвали суду не впливають на правильність прийнятого рішення, оскільки застосування судом положень ст. 55 КК України, які є в даному випадку основними, являються правильними.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537 КПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 задовольнити частково.
Ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 серпня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами - змінити.
Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду на те, що положення ст.81 КК України при розгляді вказаного клопотання не можуть застосовуватись та що звільнення від додаткового покарання окремо від основного покарання і повторний розгляд клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання діючим законодавством не передбачено.
В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Судді
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3