У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

заявника ОСОБА_4
захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5
представника цивільного позивача ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 лютого 2014 року у кримінальній справі № 308/9269/13-к за нововиявленими обставинами,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а саме вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.02.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст. 358 Кримінального кодексу України, призначено покарання за ч. 2 ст. 190 КК України - у вигляді обмеження волі на строк три роки, ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції 26.01.2009 року) - у вигляді обмеження волі на строк один рік; на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 призначиено остаточне покарання у вигляді обмеження волі на строк три роки та звільнено від відбування призначеного покарання на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, який ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 30.04.2014 року змінено пом`якшено призначене ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 190 КК України до штрафу в розмірі 1360 грн., а за ч. 3 ст.358 КК України (у редакції закону від 11.06.2009 року) до штрафу в розмірі 765 грн. на підставі ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_4 призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн. та на підставі ст. 49 КК, ч.5 ст.74 КК України звільнено засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання у виді штрафу в розмірі 1700 гривень.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_4 посилається на те, що його було визнано винним у використанні завідомо підробленого документу, який насправді є непідробленим, доказом чого є постанова Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві від 04.02.2015 року, якою встановлено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.358 КК України, оскільки в ході проведення досудового розслідування слідством не отримано беззаперечних та прямих доказів вчиненого кримінального правопорушення, і як наслідок його невинуватості у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 190 та ч.3 ст. 358 КК України .

Вказує, що у випадку проведення досудового та судового слідства належним чином, вказана обставина на момент винесення вироку була б відома суду, а отже розгляд даної кримінальної справи не закінчився б винесенням обвинувального вироку. Проте з незалежних від ОСОБА_4 причин та обставина, що довідка серії МСЕ 2-18 № 987014 є не підробленою суду відома не була.

Тому, просив скасувати вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 лютого 2014 року у кримінальній справі № 308/9269/13-к і ухвалити щодо нього новий, виправдувальний вирок.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 повністю підтримали доводи, викладені в поданій заяві та просили суд вирок від 06.02.2014 року скасувати та винести новий вирок у якому ОСОБА_4 виправдати за ч.3 ст. 385 та ч.2 ст. 190 КК України . При цьому, захисник ОСОБА_5 вказала на ту обставину, що постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 30.03.2008 року винесеною о/у СКР ЛВ на ст. Чоп ЛУ на Львівській залізниці УМВСУ на транспорті ОСОБА_7 вже встановлювалась відсутність в діях ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, однак, незважаючи на порушення вимог діючого на той час КПК України така була скасована 23.01.2009 року прокурором.

Прокурор заперечила проти задоволення даної заяви, просила залишити таку без задоволення, з тих підстав, що при розгляді кримінальної справи ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст. 358 КК України. Судами як першої так і апеляційної інстанції при розгляді справи досліджувались всі докази та дано їм належну правову оцінку. Рішення якими встановлено наявність вини в діях ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст. 358 КК України набрали законної сили. В свою чергу, постанову про відмову в порушенні кримінальної справи на яку посилається захисник, скасовано відповідною постановою старшого помічника прокурора Закарпатської області.
Представник цивільного позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечила, просила відмовити в її задоволенні, так як ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні відповідних злочинів судами як першої так і апеляційної інстанцій і рішення цих судів набрали законної сили.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали заяви та додатки до неї, а також матеріали кримінальної справи № 308/9269/13-к, суд прийшов до висновку про необхідність залишення поданої заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами без задоволення з наступних підстав.

Дослідженими в судовому засіданні, зокрема матеріалами кримінальної справи №308/9269/13-к встановлено наступне.

Відповідно до вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.02.2014 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст. 358 Кримінального кодексу України, призначено покарання за ч. 2 ст. 190 КК України - у вигляді обмеження волі на строк три роки, ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції 26.01.2009 року) - у вигляді обмеження волі на строк один рік, на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 призначиено остаточне покарання у вигляді обмеження волі на строк три роки та звільнено від відбування призначеного покарання на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 30.04.2014 року вищевказаний вирок змінено пом`якшено призначене ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 190 КК України до штрафу в розмірі 1360 грн., а за ч. 3 ст.358 КК України (у редакції закону від 11.06.2009 року) до штрафу в розмірі 765 грн., на підставі ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_4 призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн. та на підставі ст. 49 КК, ч.5 ст.74 КК України звільнено засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання у виді штрафу в розмірі 1700 гривень.

В свою чергу, постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.09.2014 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 визнано такою, що не підлягає розгляду.

З вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.02.2014 року та ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 30.04.2014 року вина у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому злочинів була доведена повністю і підтвердилась відповідними належними, достовірними , достатніми та допустимими доказами . При цьому, судами відхилено показання ОСОБА_4 про відсутність у нього умислу на використання завідомо підробленої довідки, про недоведеність його вини у використанні завідомого підробленого документа, а відтак як наслідок заволодіння чужим майном.

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 04 лютого 2015 року, винесеної слідчим СВ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві, кримінальне провадження № 10000395 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального порушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, розпочате за заявою ОСОБА_4 закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу вказаного кримінального правопорушення, так як в ході проведення досудового розслідування слідством, не отримано беззаперечних та прямих доказів вчиненого кримінального правопорушення.

Аналізуючи зміст ст. 459 КПК України, можна зробити висновок, що необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: їх існування на час розгляду справи; те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на той час; істотність обставин для розгляду справи (тобто врахування їх судом мало б наслідком ухвалення іншого рішення, ніж те, яке було прийняте).

В свою чергу, не є нововиявленими: ті обставини, які виникли після прийняття рішення (не існували на момент слухання справи); ті, на які посилались як на докази сторони, або об`єктивно могли бути долучені як докази; невчасно подані сторонами докази; офіційні тлумачення Конституційного Суду. Для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона й не могла знати про неї.

У відповідності до ст.459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; 5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Водночас, обставини, які зазначені в заяві ОСОБА_4 , як нововиявлені, по суті такими не є, позаяк фактично є висловленням його особистої незгоди з вироком суду і їм в ході судового розгляду кримінальної справи як судом першої інстанції так і апеляційним судом вже надавалась правова оцінка.

Проаналізувавши в сукупності досліджені матеріали, судом встановлено, що дійсно за наслідками розгляду матеріалів досудового розслідування за фактом підробки невстановленими особами довідки серії МСЕ 2-18 АЕ № 987014, якою ОСОБА_4 надано 2 групу інвалідності, кримінальне провадження 04.02.2015 року було закрито. Однак, на думку суду, дана обставина не доводить неправильність вироку, що пропонується переглянути, оскільки така не спростовує, встановленого судами факту використання ОСОБА_4 завідомо підробленої довідки та заволодіння ним шляхом обману державними коштами і будь-яким чином не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_4 .

Окрім цього, доводи захисника ОСОБА_4 щодо встановлення відсутності в діях ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 30.03.2008 року, винесеної о/у СКР ЛВ на ст. Чоп ЛУ на Львівській залізниці УМВСУ на транспорті ОСОБА_7 не можуть бути взяті судом до уваги, так як дану постанову скасовано постановою старшого помічника прокурора Закарпатської області від 23.01.2009 року , та й злочин передбачений ч.1 ст. 358 КК України не інкримінувався ОСОБА_4 , а відтак згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.02.2014 року, який пропонується заявником переглянути, ОСОБА_8 не засуджувався та не визнавався винним за ч.1 ст. 358 КК України .

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 про перегляд вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 лютого 2014 рокуза нововиявленими обставинами.

Керуючись ст. 459, 461-463, 466, 467 КПК України -

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 лютого 2014 року у кримінальній справі № 308/9269/13-к за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1