Справа № 11-218/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 24.02.2010
ВИРОК

Іменем України

24 лютого 2010 року Апеляційний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Бех М.О.,

суддів - Рудніченко О.М., Панасюка С.П.,

з участю прокурора - Нечепоренко С.П.,

засудженого - ОСОБА_1, його захисника - адвоката ОСОБА_2, потерпілої

ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляціями потерпілої

ОСОБА_3 та помічника Броварського міжрайонного прокурора Лавренюка М.І. на

вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 16.12.2009 року щодо

ОСОБА_1 -

ВСТАНОВИВ:

Вказаним вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України із середньою технічною освітою, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого вантажником ТОВ "Техносервіс", раніше не судимого засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 3 роки і 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст..75, 76 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням на нього обов'язків періодично з»являтися до органів кримінально-виконавчої системи для реєстрації, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу цих органів та повідомляти їх про зміну місця проживання та роботи.

З ОСОБА_1 стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_3 8162 грн.79 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 50000 грн. - на відшкодування моральної.

За вироком ОСОБА_1 визнаний винним і засуджений за те, що він 08.09.2009 року, близько 21 години, керуючи мотоциклом "Днепр -11" з реєстраційним номером 30 77 ЧНГ, в порушення п.19.1 ПДР, рухаючись по вулиці Шевченка в с. Тарасівка Броварського району Київської області з центу села в напрямку хутора Вільне в темний час доби без увімкнених світлових пристроїв, в районі будинку № 47 по вул. Шевченка, при появі невстановленого слідством зустрічного транспорту та зміною у зв"язку з цим напрямку свого руху ближче до правого краю проїзної частини, в порушення п.10.1 ПДР, не преконався що це буде безпечним і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, в зв"язку з чим вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3, яка рухалася в попутному напрямку по правому краю проїзджої частини.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_3 отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток склепіння і основи черепа з крововиливами під оболонку головного мозку, забійної рани правої тім"яної області.

На вказаний вирок потерпілою ОСОБА_3 подана апеляція, в якій ставиться питання про скасування вироку, в частині призначення ОСОБА_1 міри покарання, та постановлення нового вироку з призначенням винному покарання у виді позбавлення волі.

В обгрунтування цього потерпіла вказує, що судом не в повній мірі враховано тяжкість скоєного злочину та особу винного, який не має пільг, інвалідності, утриманців, державних нагород, тяжких захворювань, які б перешкоджали відбуттю покарання.

Також в апеляції вказується що засуджений, на прохання потерпілої, не надавав матеріальної допомоги, необхідної для проведення 2-х тяжких операцій, не попросив пробачення за скоєне, не цікавився станом її здоров"я, хоча внаслідок ДТП потерпіла стала інвалідом 2-ї групи, і не розкаявся у скоєному.

В апеляції прокурора також ставиться питання про скасування вироку Броварського міськрайсуду щодо ОСОБА_1, в зв"язку з м"якістю призначеного покарання, та постановлення нового вироку з призначенням ОСОБА_1 покарання у виді 3-х років позбавлення волі та задоволення заявленого потерпілою цивільного позову.

Як зазначається в апеляції прокурора судом не в повній мірі враховано дані, які характеризують особу засудженого, тяжкість скоєного злочину, та ставлення винного до злочину, без наведення належних мотивів було визнано обставиною, що пом"якшує покарання щире каяття.

Цим апелянтом також вказується на неврахування тієї обставини, що ОСОБА_1 не було вжито заходів навіть до часткового відшкодування потерпілій завданої шкоди.

Заслухавши суть вироку, повідомлення ким і в якому обсязі він оскаржується, з»ясувавши думку прокурора та потерпілої, які підтримали апеляції, вважають їх обгрунтованими і просять постановити новий вирок з призначенням ОСОБА_1 більш суворого покарання, заслухавши засудженого, який в поясненнях, дебатах та в останньому слові, заперечував проти задоволення апеляцій, вказуючи на відсутність законних підстав для призначення йому покарання у виді позбавлення волі, його захисника, який вказує, що призначене ОСОБА_1 покарання є достатнім для його виправлення, обговоривши доводи апеляцій колегія суддів приходить до висновку про необхідність їх задоволення.

Винність ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченому ч.2 ст.286 КК України та правильність кваліфікації дій апелянтами не оспорюється.

Як вбачається з вироку, обираючи ОСОБА_1 покарання у виді 3-х років і 6 місяців позбавлення волі, зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням, суд формально підійшов до врахування тих обставин, з якими кримінальний закон пов"язує можливість звільнення винної у вчиненні злочину особи від відбування покарання..

Так суд у вироку посилається на ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу ОСОБА_1, який злочин вчинив вперше, щиро розкаявся, на позитивні характеристики винного, вказує, що враховує і конкретні обставини справи.

На думку колегії суддів висновок про можливість виправлення засудженого ОСОБА_1 без відбування покарання судом 1-ї інстанції зроблений невірно.

Зокрема судом не взято до уваги, що в результаті злочину потерпіла ОСОБА_3 отримала тяжкі тілесні ушкодження, стала інвалідом 2-ї групи, протягом тривалого часу з моменту вчинення злочину ОСОБА_1, який має постійне місце роботи в ТОВ "Техносервіс" і його посадовий оклад складає 3500 гривень, ні в ході досудового слідства, ні під час розгляду справи в суді 1-ї інстанції, ні після постановлення вироку завдану його злочинними діями шкоду ОСОБА_3 не відшкодував і ніяким іншим чином не намагався усунути негативні наслідки від злочину.

За вказаних обставин посилання суду на щире каяття ОСОБА_1 колегія суддів вважає безпідставним, оскільки з поведінки винного після вчинення злочину не вбачається, що він в повній мірі усвідомив свою вину та зробив належну оцінку своїй поведінці.

До такого висновку колегія суддів приходить, виходячи також і з того, що щире каяття має місце у випадку, коли винний готовий за вчинений злочин нести відповідальність, в тому числі і цивільно-правову, що не вбачається з поведінки ОСОБА_1

За змістом ч.2 ст.65 КК України однією із засад призначення покарання є призначення покарання необхідного і достатнього для виправлення винної особи та попередження нових злочинів, а у відповідності до ст..50 цього ж Кодексу метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засудженого, а також запобігання нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Ці вимоги закону, при звільненні ОСОБА_1 від відбування основного покарання, судом 1-ї інстанції враховані не були.

За обставин коли ОСОБА_1 скоєно тяжкий злочин, у вчиненні якого він фактично не розкаявся, завданої злочином шкоди не відшкодував колегія суддів не вбачає підстав для висновку про можливість виправлення ОСОБА_1 без відбування покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України .

Наявність врахованих судом 1-ї інстанції та наведених у вироку обставин, які пом»якшують покарання, зокрема вчинення злочину вперше, позитивні характеристики, на переконання колегії суддів, не є достатніми для звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_1, до набрання вироком законної сили, необхідно залишити попередньо обраний.

З врахуванням вищенаведеного, керуючись ст..ст.365, 366, 378 КК України апеляційний суд, -

ЗАСУДИВ:

Апеляції потерпілої ОСОБА_3 та помічника Броварського міжрайонного прокурора Лавренюка М.І. задовольнити.

Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 16.12.2009 року щодо ОСОБА_1 в частині призначеного покарання скасувати, в зв'язку з м»якістю призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_1 засудженим за ч.2 ст.286 КК України на З роки позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

Строк покарання вираховувати з моменту приведення вироку у виконання.

Запобіжний захід у виді підписки про невиїзд засудженому ОСОБА_1 залишити до набрання вироком законної сили.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом 1-го місяця з моменту проголошення.

Головуючий

Судді