ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/4636/15-к
№ 1-кп/636/387/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015 року

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт кримінального провадження № 0000419 від 03.06.2015 р. відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, українця, громадянина України, неодруженого, раніше не судимого, призваного під час мобілізації до лав Збройних сил України Ізюмсько-Борівським ОРВК Харківської області, старшого лейтенанта, командира 1 протитанкового взводу-старшого офіцера протитанкової батареї військової частини НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 407, ч. 3 ст. 407 КК України, -

встановив:

Старший лейтенант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, в порушення вимог статей 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 2, 9, 11, 16, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, 19 грудня 2014 року о 10-00 годині без поважних причин і дозволу командирів та начальників самовільно залишив місце служби військову частину НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та до 09-00 години 12 січня 2015 року до місця служби не повернувся, а вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Він же, діючи умисно, повторно з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, в порушення вимог статей 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 2, 9, 11, 16, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 16 січня 2015 року о 10-00 годині без поважних причин і дозволу командирів та начальників самовільно залишив місце служби військову частину НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та до 11-00 години 08 червня 2015 року до місця служби не повернувся, а вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині при вищевикладених обставинах визнав повністю, щиросердно розкаявся у вчиненому, пояснивши, що покинув місце служби у зв`язку з необхідністю догляду за хворою матір`ю ОСОБА_6 , 1935 року народження, а також необхідністю власного лікування.

Також в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив про те, що з доказами, зібраними на підтвердження його вини він згоден, їх не оспорює, і просив суд в судовому засіданні їх не досліджувати.

Крім повного визнання своєї вини, вина ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині доказана та підтверджується зібраними по справі доказами, дослідження яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, судом визнано недоцільним відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому, судом прийнято до уваги, що обвинувачений та учасники судового провадження вірно розуміють зміст цих обставин, не має сумнівів в добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що вони позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Досліджені в порядку ч.3 статті 349 КПК України та оцінені в їх сукупності докази дають суду підстави для визнання доведеною вини ОСОБА_4 у вчинені 19 грудня 2014 року, злочину, передбаченого ч.2 ст.407 КК України - самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад 10 діб, але не більше місяця; 16 січня 2015 року злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України - самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Судом вивчено дані, що характеризують обвинуваченого і встановлено, що він раніш не судимий, має постійне місце проживання, за місцем служби характеризується негативно, за місцем проживання характеризується позитивно, на наркологічному та психоневрологічному обліках не перебуває, має на утриманні мати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щиросердне каяття.

Обставин, які, відповідно до статті 67 КК України, обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, які, відповідно до ст.12 КК України, віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, пом`якшуючу покарання обставину, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину і вважає, виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, речові докази, процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.368,370,373,374,376 КПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.407 КК України, ч. 3 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання:

-за ч.2 ст.407 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

-за ч.3 ст.407 у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Згідно ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1(один) рік з покладенням відповідно до п. 2, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції.

До набрання вироком законної сили продовжити дію запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 .

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в судову палату з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя -