АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

26 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу міжнародно-правового співробітництва прокуратури м. Києва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 5 серпня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 5 серпня 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 про визнання наявності підстав для подальшого утримання під вартою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, уродженця селища Покойного, Будьонівського району, Ставропільського краю Російської Федерації, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 228 КК Російської Федерації, що відповідає ч. 1 ст. 309 КК України.

Визнано відсутність наявних підстав для подальшого утримання під вартою ОСОБА_8 .

Звільнено ОСОБА_8 в залі суду.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України сукупний строк тримання під вартою особи під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів. Враховуючи, що ОСОБА_9 був затриманий 28.07.2014 року, максимальний строк утримання його під вартою за вказаною статтею закінчився 28.07.2015 року, а тому ОСОБА_8 має бути негайно звільнений з-під варти, оскільки те, що фактична його передача до органів Російської Федерації не відбулась на даний час не може слугувати виправданням для його подальшого утримання під вартою, на підставі чого відсутні правові підстави для задоволення клопотання.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання заступника прокурора м. Києва та визнати існування підстав для подальшого утримання ОСОБА_8 під вартою до фактичної його передачі компетентним органам Російської Федерації.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що на підставі ч. 10 ст. 584 КПК України екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи та фактичної його передачі, однак не може перевищувати 12 місяців. На підставі чого вказує, що строк екстрадиційного арешту до ОСОБА_8 слід рахувати з моменту його застосування, тобто з 4 вересня 2014 року.

Враховуючи всі вказані обставини прокурор вважає, що слідчим суддею при розгляді клопотання допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, на підставі чого висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

ОСОБА_8 розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 1 ст. 228 КК Російської Федерації. У відношенні ОСОБА_8 складений обвинувальний акт за частиною 1 статті 228 КК Російської Федерації та постановою Мінераловодського міського суду Ставропільського краю від 26 серпня 2013 року у відношенні ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та оголошено останнього у розшук.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_8 28 липня 2014 року був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.07.2014 року у відношенні ОСОБА_8 застосований тимчасовий арешт строком на 40 діб до отримання запиту щодо його видачі.

Прокуратурою міста Києва 2.09.2014 року з Міністерства юстиції України отримано запит Генеральної прокуратури Російської Федерації щодо видачі громадянина ОСОБА_8 , а також надано доручення для проведення екстрадиційної перевірки.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 4.09.2014 року до ОСОБА_8 застосовано екстрадиційний арешт.

30.10.2014 р., 25.12.2014 р., 19.02.2015 р., 15.04.2015 р., 10.06.2015 р. ухвалами Шевченківського районного суду м. Києва визнано наявність підстав для подальшого утримання ОСОБА_8 під вартою и продовжено дію екстрадиційного арешту.

Міністерством юстиції України прийнято рішення про фактичну передачу ОСОБА_8 правоохоронним органам Російської Федерації в строк до 4 вересня 2015 року.

Відмовляючи у задоволенні клопотання заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 , суд вказав, що на даний час відсутні правові підстави, передбачені кримінальним процесуальним законом для подальшого утримання ОСОБА_8 під вартою, оскільки з часу його затримання минуло дванадцять місяців, а тому враховуючи вимоги ч. 3 ст. 197 КПК України ОСОБА_8 має бути негайно звільнений з-під варти.

При цьому місцевий суд правильно встановив, що пріоритетною нормою закону має бути захист законних прав та інтересів особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:
1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості;
2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Згідно ч. 10 ст. 584 КПК України екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Відповідно до статті 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року (ратифікована Україною 29 травня 1997 року) "постанова про утримання під вартою" означає будь-яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.
На підставі викладеного саме з моменту фактичного затримання ОСОБА_8 та застосування щодо нього тимчасового арешту слід відраховувати строк утримання його під вартою, розмежування прокурором поняття тимчасового арешту та екстрадиційного арешту в розумінні строків є помилковим, оскільки дані норми закону взаємопослідовні та застосування екстрадиційного арешту не скасовує строк перебування особи під вартою за попереднім рішенням судді, оскільки порушує право особи на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути арештований або утримуватися під вартою не інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Слідчий суддя в повній мірі дотримався вказаних вимог Закону, та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою та звільнення її з-під варти, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Наведені обставини спростовують доводи прокурора про істотне порушення слідчим суддею норм кримінального процесуального закону, оскільки суперечить встановленим нормам Закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, відповідає положенням Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 196, 197, 200, 202, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 5.08.2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання заступника прокурора міста Києва ОСОБА_7 про визнання наявності підстав для подальшого утримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора відділу міжнародно-правового співробітництва прокуратури м. Києва ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_10 . М а с е н к о