О К Р Е М А Д У М К А
"13" січня 2016 р.м. Чернігів
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернігівської області від 13 січня 2016 року залишено без задоволення апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_1 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 9 жовтня 2015 року, яким ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Не погоджуючись з рішенням колегії, відповідно до ч.3 ст.375 КПК України, викладаю окрему думку з приводу прийнятого рішення.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з оскаржуваного судового рішення, місцевий суд прийшовши до переконання про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним умисного вбивства потерпілого ОСОБА_3 , виклав стисло його показання, надані ним у судовому засіданні, в яких він повністю не визнав себе винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні та послався на ряд інших доказів, які в тій чи іншій мірі, на переконання суду першої інстанції, доводили вину обвинуваченого, не давши належної оцінки зібраним доказам з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Зокрема, в своїх показаннях ОСОБА_2 зазначав, що не може пояснити походження крові на розкладному ножі, який був виявлений у нього вдома, при цьому зазначив, що цей ніж він давав у користування ОСОБА_3 на кладовищі. В подальшому, при його затриманні працівники міліції вимусили його, шляхом погроз, зізнатись, що саме він наніс удар ножем потерпілому. В подальшому, на такі показання обвинуваченого щодо механізму заподіяних тілесних ушкоджень потерпілому послався у своєму висновку судово медичний експерт ( а.п. 65-70) і цей висновок був покладений в основу вироку. Однак таким показанням обвинуваченого, як і зазначеному висновку не надано належної мотивації у вироку.
Крім того, у вироку суду не спростовані доводи сторони захисту про те, що за висновком судово медичної експертизи № 103 від 6 травня 2015 року виявлена на клинку ножа кров не належить особі, якою є потерпілий ОСОБА_3 , а може мати місце змішання крові та поту осіб, якими є потерпілий та підозрюваний ОСОБА_2 , враховуючи ті обставини, що дані про кровотечу в останнього в матеріалах провадження відсутні.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Враховуючи, що ніхто з учасників судового провадження не заявляв клопотання про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження та беручи до уваги саму відсутність у вироку належно мотивованих висновків щодо доказів, які були покладені в основу вироку, вважаю, що у колегії суддів не було правових підстав повторно дослідити докази та дати їм відповідну мотивовану оцінку.
Тому, на моє переконання, у даній справі необхідно було частково задовольнити апеляційну скаргу захисника та у відповідності з вимогами ст.. 409 КПК України прийняти рішення про скасування вироку місцевого суду з призначенням нового судового розгляду у тому ж суді першої інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінально-процесуального закону з метою прийняття законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.
СуддяОСОБА_4