Справа № 159/5547/15-к
Провадження № 1-кс/159/693/15
УХВАЛА
м. Ковель 30 жовтня 2015 року

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , заявника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Ковельського МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 від 11 жовтня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000047,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 звернувся до суду із вище вказаною скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого від 11 жовтня 2015 року як незаконну та визнати його, а також його неповнолітнього сина ОСОБА_6 потерпілими у даному кримінальному провадженні. Мотивуючи подану скаргу ОСОБА_5 посилається на ту обставину, що ним подано цивільний позов в інтересах його дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а тому з моменту подання цивільного позову він та його син набули автоматично статусу потерпілого у кримінальному провадженні, а він як батько також є законним представником неповнолітнього сина.
В судовому засіданні ОСОБА_5 скаргу підтримав з тих же мотивів. Вважає оскаржувану постанову незаконною в цілому.
Слідчий в судовому засіданні скаргу заперечив, вважає її безпідставною, оскільки у даному кримінальному провадженні підозра будь-кому не оголошувалась, тому заявлений ОСОБА_5 позов є передчасним, а висновок про автоматичне набуття статусу потерпілого у кримінальному провадженні у разі заявлення цивільного позову є помилковим.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, думку прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, доходжу висновку про таке.
Як вбачається з матеріалів провадження 11 жовтня 2015 року слідчим СВ Ковельського МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 вирішено клопотання заявника ОСОБА_5 від 08.10.2015 року про залучення його до кримінального провадження в якості цивільного позивача, його неповнолітнього сина ОСОБА_6 в якості потерпілого, а його, як батька, в якості законного представника неповнолітнього потерпілого, вирішено ряд інших процесуальних питань щодо надання відомостей про хід розслідування та проведення слідчих дій. Також вирішено клопотання про прийняття до провадження цивільного позову про відшкодування моральної шкоди свідком ОСОБА_8 , завданої шляхом примушування до відмови від показань у спосіб розголошення негативної інформації, що ганьбить ОСОБА_5 як свідка та його дітей.
В силу п.5 ч.1 ст.303 КПК України слідчим суддею прийнято до провадження скаргу ОСОБА_5 щодо оскарження рішення слідчого про відмову у визнанні його та його сина ОСОБА_9 потерпілими у даному кримінальному провадженні. Усі інші питання, зокрема щодо прийняття поданого ним цивільного позову та вчинення інших процесуальних дій, знаходяться поза межами повноважень слідчого судді та можуть бути вирішенні під час підготовчого судового засідання у суді.
Вирішуючи питання щодо процесуального статусу ОСОБА_5 та його сина ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні слідчий суддя зважує на те, що заявник не має юридичної освіти, помилково тлумачить норми кримінально-процесуального законодавства, плутається у визначенні понять цивільного позивача, представника позивача, потерпілого, невірно визначає коло свої процесуальних прав у кримінальному провадженні.
Аналіз змісту поданого ОСОБА_5 слідчому клопотання від 08.10.2015 року та оскаржуваної постанови від 11 жовтня 2015 року, свідчить про вірний висновок слідчого про відсутність підстав для визнання особи потерпілою лише за умов подання цивільного позову. Оскільки цивільний позов в силу ст.61,62,63,128 КПК України повинен бути поданий у встановленому законом порядку лише до підозрюваного, обвинуваченого чи осіб, які несуть за них цивільно-правову відповідальність. При цьому, цивільний позивач не набуває статусу потерпілого за ст..55 КПК України, а користується правами потерпілого в частині цивільного позову.
Отже підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.
В той же час зміст поданого ОСОБА_5 цивільного позову, інші його письмові клопотання свідчать про бажання отримати статус потерпілого у кримінальному провадженні з посиланням на те, що 01 липня 2015 року ОСОБА_8 під час розгляду цивільної справи під головуванням судді ОСОБА_10 погрожувала ОСОБА_5 , який виступав свідком у цивільній справі, розповсюдженням негативної інформації про нього у разі давання ним показань.
Виконуючи повноваження слідчого судді по судовому контролю за дотримання прав, свобод та інтересів осіб під час досудового розслідування, вважаю необхідним забезпечити заявнику реалізацію права на отримання статусу потерпілого у даному кримінальному провадженні, оскільки статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Права потерпілого у кримінальному провадженні є ширшими від прав заявника чи цивільного позивача, а тому реалізація особою прав потерпілого лише сприятиме обґрунтованому та повному розслідуванню.
Передумови визнання потерпілим ОСОБА_5 наявні, адже відомості про подію 01 липня 2015 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 липня 2015 року за заявою ОСОБА_11 за ознаками злочину, передбаченого ст..386 КК України.
За диспозицією цієї статті безпосереднім об`єктом злочину є встановлений законом порядок здійснення правосуддя, в той же час незаконний вплив може бути здійснено на такого учасника процесу, як свідок. Саме свідком виступав ОСОБА_5 у цивільній справі, він реально сприйняв погрози та мав певні переживання щодо можливого розголошення негативної інформації, а тому відповідно до вимог ч.1,ч.2 ст..55 КПК України , його слід визнати потерпілим у кримінальному провадженні.
Неповнолітній син ОСОБА_5 ОСОБА_9 , не виступав у цивільній справі, по якій внесені відомості в ЄРДР, свідком, а тому підстави визнавати його потерпілим відсутні.
Керуючись ч.2 ст.307 КПК України вважаю необхідним подану ОСОБА_5 скаргу задовольнити частково, у скасуванні оскаржуваної постанови відмовити та одночасно зобов`язати слідчого прийняти рішення про визнання ОСОБА_5 потерпілим у даному кримінальному провадженні.
Така позиція слідчого судді відповідає Рекомендації Rec (2006) 8 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо допомоги потерпілим від злочинів від 14.06.2006 року, де під поняттям «потерпілий» рекомендовано розуміти фізичну особу, що зазнала шкоди, включаючи фізичні ушкодження або психічні травми, душевні страждання або економічні витрати, спричинені діями або бездіяльністю, які є порушенням норм кримінального права держав-членів.
Керуючись ст.ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :
Скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Ковельського МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 від 11 жовтня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000047 задовольнити частково.
Зобов`язати слідчого СВ Ковельського МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 визнати ОСОБА_5 потерпілим у кримінальному провадженні №0000047.
У задоволенні решти скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя Ковельського міськрайонного судуОСОБА_1