Справа № 152/1598/15-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2015 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
судового засідання ОСОБА_2 ,
по обвинуваченню: ОСОБА_3 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Руданське Шаргородського району Вінницької області, проживаючого там же по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого водієм у ТОВ «Фоззі-Фуд», раніше не судимого,
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК України),
учасники кримінального
сторона обвинувачення:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
потерпіла ОСОБА_5 ,
16 вересня 2015 року, біля 14-ї години ОСОБА_3 , перебуваючи у АДРЕСА_2 , на ґрунті виниклих неприязних відносин, під час словесної суперечки зі ОСОБА_5 , умисно, наніс їй декілька (не менше трьох) ударів долонями рук по різних частинах тіла потерпілої, а саме по правому плечу, шиї та ділянці лівої ключиці.
У результаті ударів, нанесених ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 свою винуватість у висунутому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину, пояснивши, що у 16 вересня 2015 року в обідній час, він з метою з`ясування з потерпілою стосунків, будучи розлюченим, декілька разів ударив потерпілу, в наслідок чого їй було заподіяно легкі тілесні ушкодження. Про вчинене він дуже шкодує.
Потерпіла, яка також допитувалася у судовому засіданні, дала показання, які за своїм змістом повністю відповідають обставинам, зазначеним в обвинувальному акті та показанням обвинуваченого.
Ураховуючи те, що обвинувачений, прокурор та потерпіла у судовому засіданні не оспорюють усі обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом установлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд цього провадження щодо усіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших обставин у кримінальному провадженні, обмежившись лише допитом обвинуваченого та потерпілої і дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого.
Отже, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 умисно заподіяв потерпілій легке тілесне ушкодження, а тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду та міри покарання, приймає до уваги характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться, за місцем проживання характеризується задовільно, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітнього сина.
Обставинами, пом`якшуючими покарання ОСОБА_3 , є щире каяття, а також те, що обвинувачений у судовому засіданні попросив у потерпілої вибачення за свої дії, а остання їх прийняла (п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 66 КК України). Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які б обтяжували його покарання, судом не встановлено.
Суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_3 статей 69, 69-1 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості злочину, вчиненого обвинуваченим, особи винуватого, наявності обставин, що пом`якшують та відсутності обставин, що обтяжують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України.
Призначаючи ОСОБА_3 зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази та процесуальні витрати у провадженні відсутні.
Підстав для застосування запобіжних заходів немає.
Керуючись ч. 3 ст. 349 статтями 368-371, 373-376 КПК України, суд
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід до ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Згідно зі статтями 392-395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Згідно зі статтею 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1